УХВАЛА

Справа № 569/20834/24

1-кс/569/5657/25

02 серпня 2025 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання Слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старе село, Рокитнянського р-ну., Рівненської обл., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, громадянина України, українця, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 за погодженням із старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та визначенням розміру застави у 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання вказав, що третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000096 від 27.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , за участі з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, в тому числі працівником правоохоронного органу Національної гвардії України, діючи умисно, в порушення вимог Конституції та іншого законодавства України, переслідуючи, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, свідомо вчинив кримінальне правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, що виразилося в організації незаконного переправлення громадян України призовного віку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами і вказівками, а також наданням засобів, при наступних обставинах.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній залежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який діяв на момент вчиненню кримінального правопорушення.

Одночасно із введенням в Україні військового стану з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України ОСОБА_9 (далі - Указ) № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ, оголошено проведення загальної мобілізації на території України строком 90 діб.

У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання боєздатності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Частиною другою вказаної статті, визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

У відповідності до абз. 1 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

Водночас, згідно абз. 4 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.

Окрім того, перелік осіб, які мають право виїзду з України, визначено п. 2-1, 2-18, п.3,4,5,6 зазначених вище Правил перетинання державного кордону громадянами України, до переліку яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не відносяться.

У разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Водночас, ОСОБА_5 за участі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, в тому числі працівником правоохоронного органу Національної гвардії України, діючи умисно, в порушення вимог Конституції та й іншого законодавства України, незважаючи на діючі обмеження воєнного стану, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, свідомо вчинив кримінальне правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, що виразилося в організації незаконного переправлення громадян України призовного віку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами і вказівками, а також наданням засобів, при наступних обставинах.

Встановлено, що 15.10.2024 ОСОБА_7 за порадою командира стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України капітана ОСОБА_10 , отримавши відповідні контактні дані, звернувся в месенджері «Telegram» до невстановленої в ході досудового розслідування особи під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який використовує абонентський номер НОМЕР_2 та погодився на його пропозицію на виїзд за межі України поза пунктами пропуску до республіки білорусь, уникнувши заборони виїзду за кордон чоловіків призивного віку за грошову винагороду.

На виконання злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, невстановлена в ході досудового розслідування особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), використовуючи абонентський номер НОМЕР_2 , діючи умисно, повідомила ОСОБА_7 інформацію про те, що він за участі інших осіб зможе організувати та здійснити перевезення останнього поза межами пункту пропуску з м. Сарни, Рівненської обл. до республіки білорусь.

Для реалізації незаконного перетину ОСОБА_7 державного кордону, невстановлена в ході досудового розслідування особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » в додатку «Telegram» із приєднаним абонентським номером НОМЕР_2 висловила останньому вимогу надати грошові кошти в загальній сумі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) євро, з яких 1500 (одна тисяча п`ятсот) євро ОСОБА_7 повинен скинути на банківський рахунок АТ «Універсал Банк» (МФО 322001, ) № НОМЕР_3 та 5000 (п`ять тисяч) євро надати готівкою в день переправлення після доставлення його до кордону з республікою білорусь.

Так, на виконання злочинного плану та досягнення спільної мети - незаконного переправлення осіб через державний кордон України, невстановлена в ході досудового розслідування особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), використовуючи абонентський номер НОМЕР_2 , повідомила ОСОБА_7 про те, що він повинен прибути 23.10.2024 до готелю «Далос» у м. Сарни, Сарненського р-ну., Рівненської області, де його буде очікувати невстановлена досудовим розслідуванням особа для доставлення його до кордону поза межами пунктів пропуску, на що останній погодився.

Діючи за вказівками вищезазначеної особи, 23.10.2024 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_7 прибув до готелю «Далос», що за адресою: вул. Варшавська, 2Ж, м. Сарни, Рівненської обл., де його зустрів ОСОБА_8 , 1994 р.н., який також мав намір перетнути кордон поза межами пунктів пропуску за організації невстановленої досудовим розслідуванням особи під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в додатку «Telegram».

В подальшому, а саме 23.10.2024 близько 20 год. 00 хв. до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхав автомобіль «DaciaSandero» реєстраційний номер НОМЕР_4 синього кольору за кермом якого була ОСОБА_12 , 1996 р.н. яка повідомила, що з метою усунення перешкоди вона має їх доставити, поза межами блокпостів, до визначеного місця в напрямку кордону з республікою білорусь, де їх очікуватимуть інші водії з мотоциклами, які мають їх доставити до наступного місця переправлення в напрямку кордону з республікою білорусь.

За вказані послуги з доставлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поза межами блок постів, особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), використовуючи абонентський номер НОМЕР_2 , повідомила ОСОБА_8 надати ОСОБА_12 грошові кошти в загальній сумі 500 (п`ятсот) доларів США, що він і зробив, а остання їх отримала власноручно.

Згодом, 23.10.2024 близько 21 год. 30 хв. в лісовій місцевості, поблизу с. Томашгород, Сарненського р-ну., Рівненської обл. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 очікували двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб з мотоциклами, з метою перевезення останніх поза межами блокпостів, до іншого визначеного особою під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) місця в напрямку кордону з республікою білорусь.

За вказані послуги з доставлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поза межами блокпостів до місця перетину кордону, особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), повідомила ОСОБА_8 надати вказаним водіям грошові кошти в загальній сумі 1000 (одну тисячу) доларів США, що він і зробив, а останні їх отримала власноручно.

В подальшому, близько 23.10.2024 23 год. 00 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в лісовій місцевості поблизу с. Великі Озера, Сарненського р-ну., Рівненської обл. очікувала невстановлена досудовим розслідуванням особа молодого віку з мотоциклом, яка розпочала їх перевезення, поза межами блок постів, до визначеного місця, де їх очікував інший водій на автомобілі, з метою подальшого доставлення до наступного місця переправлення в напрямку кордону з республікою білорусь.

Однак, враховуючи непередбачувані обставини, мотоцикл вийшов з ладу, а тому невстановлена досудовим розслідуванням особа, покинувши мотоцикл, почала проводити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішим маршрутом, поза межами блокпостів.

Надалі, від невстановленої досудовим розслідуванням особи під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в додатку «Telegram» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали повідомлення про те, що їх очікує водій з автомобілем, який має їх перевести в до крайньої межі в с. Старе Село, Сарненського р-ну., Рівненської обл. де їх буть очікувати водії мотоциклів, які підвезуть їх до фактичного кордону з республікою білорусь.

В той же час, невстановлена досудовим розслідуванням особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), через інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, з метою забезпечення переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску запропонувала ОСОБА_5 забезпечити безперешкодне перевезення останнім ОСОБА_7 та ОСОБА_13 шляхом об`їзду контрольно-пропускних пунктів до заздалегідь обумовленого місця, а саме до прикордонної ділянки населеного пункту Старе Село Сарненського р-ну., Рівненської обл. , що знаходиться безпосередньо поблизу державного кордону України з республікою білорусь, на що останній погодився.

Після цього, 24.10.2024 близько 01 год. 20 хв. до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, які перебували у прикордонній смузі, а саме в лісовій місцевості поблизу с. Старе Село, Сарненського р-ну., Рівненської обл. на автомобілі «BMW 525D» реєстраційний номер на іноземній реєстрації « НОМЕР_5 » під`їхав ОСОБА_5 , який діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомив, що на виконання домовленостей, він на своєму автомобілі доставить останніх до наступного визначеного місця переправлення поблизу державного кордону з республікою білорусь та шляхом надання порад та вказівок обумовив подальші дії останніх щодо незаконного перетину державного кордону, однак протиправна діяльність останніх була виявлена та припинена працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами і вказівками, а також наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

В ході здійснення досудового розслідування 13 червня 2025 року вручено письмове повідомлення про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Старе село, Рокитнянського р-ну., Рівненської обл. громадянину України, українцю, раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, не працюючому.

Щодо обґрунтованості підозри: згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України, доказами, які серед іншого відображені у наступних матеріалах досудового розслідування: повідомленням ДВКР СБУ від 27.09.2024 про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , протоколами огляду мобільних телефонів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_14 ; висновками експерта за результатами компютерно-технічних експертиз мобільних телефонів ОСОБА_5 та ОСОБА_14 ; протоколом обшуку в порядку ст. 233 КПК України за місцем проживання ОСОБА_5 від 24.10.2024К; протокол огляду банківського рахунку від 29.11.2024; довідка УОТЗ ГУНП в Рівненській області, щодо аналізу телефоних з`єднань підозюваних та свідків від 12.03.2025; протоколами за результатами негласних слідчих (розшукових) дій від 24.10.2024 та 29.10.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; іншими матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого, в разі визнання судом останнього винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до семи років.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні обґрунтованості підозри необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою, а саме в рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою.

Крім цього, розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішується питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею кримінального правопорушення є достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

До того ж, у рішенні по справі «W проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистою свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, а саме: характер, обставини і тяжкість кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із викладеним, слід зауважити, що на сьогодні мають місце обставини, які вказують на наявність декількох ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 задля уникнення від кримінальної відповідальності матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вік підозрюваного ОСОБА_5 його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування.

Тим більш, підозрюваний ОСОБА_5 без жодного обґрунтування проігнорував повістку про виклик на 18.07.2025, що вказує те, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У зв`язку із цим, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення - на сьогодні у кримінальному провадженні всі докази, у тому числі речові, ще не встановленні (відшукані) і відповідно не дослідженні. Тому, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість вчиняти дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які у них містяться, можуть бути доказами під час судового розгляду;

У разі обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, останній, в міру своєї неправомірної діяльності, достовірно знає яким чином знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та в повному обсязі не виявлені і не вилучені.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є не ефективним, оскільки не зможе запобігти тим ризикам, які існують у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи що практика застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є не ефективним у зв`язку із тим, що носіння електронних засобів контролю є не досить ефективною через відсутність в підрозділах Головного управління Національної поліції в Рівненській області достатньої кількості електронних засобів контролю, їх несправністю, а забезпечення контролю за поведінкою підозрюваних без таких засобів контролю є малоефективним (службова завантаженість поліції у зв`язку із введенням воєнного стану на території нашої держави, відсутність можливості цілодобового нагляду за особами), тому наявний ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3) У ході досудового розслідування з приводу обставин кримінального провадження допитано осіб як свідків, щодо обставин незаконного переміщення осіб через державний кордон. При цьому, слід врахувати, що частина свідків події є місцеві мешканці с. Старого Села та суміжних сил, які перебувають із ОСОБА_5 у товариських відносинах. А тому у разі незастосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній, шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином матиме реальну можливість на них вплинути (свідків/ потенційних підозрюваних) з метою, серед іншого, зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час подальшого судового розгляду та вчиняти будь-які дії спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

На цей час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а саме місця зберігання речових доказів та документів, отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування інших осіб, можливо причетних до вчинення вказаних тяжких кримінальних правопорушень.

На теперішній час, під час розслідування допитано як свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 .

У вказаному кримінальному провадженні до проведення різноманітних слідчих (розшукових) та процесуальних дій залучались поняті, які в подальшому можуть бути допитані в якості свідків та будуть залучені експерти, на яких у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із примусовою ізоляцією підозрюваного від суспільства, ОСОБА_5 матиме протизаконний вплив, шляхом залякування, шантажу, підкупу, надання неправомірної вигоди за вчинення дій на свою користь.

За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами та координувати їхні спільні дії щодо приховування слідів вчиненого кримінального правопорушення.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом продовження вищевказаної протиправної діяльності в силу знання прикордонної місцевості та наявності в останнього зв`язків із особами, які продовжують займатись вказаною протиправною діяльністю в с. Старе Село, Рівненської області в силу своїх можливостей.

Також, підозрюваний ОСОБА_5 може переткнути державний кордон, тим самим перешкоджатиме швидкому розслідуванню та судовому розгляду.

Враховуючи вищевикладене, підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній обґрунтовано підозрюється.

5) зможе вчинити новий злочин - орган досудового розслідування вважає, що у разі не обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній, зможе вчинити новий злочин пов`язаний із незаконним переміщенням осіб через державний кордон.

Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_5 проживає у прикордонній зоні, а саме в с. Старе Село, Рівненської обл., не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, не має дітей, не має постійного місця роботи, а тому зможе вчиняти нові злочини пов`язані із незаконним переміщенням осіб через державний кордон.

Вищеописані обставини є достатніми для переконання того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків під час подальшого досудового розслідування, а також судового розгляду справи по суті обвинувачення. В тому числі, не забезпечить та не сприятиме всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин вчинення кримінального правопорушення та прийняття кінцевого процесуального рішення у провадженні.

Водночас, положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб із 1 січня 2025 року, становить 3028 (дві тисячі двісті сімдесят ) гривень.

Зважаючи на те, що у ОСОБА_5 під час невідкладного обшуку було відшукано 5000 доларів США, які він прохав за незаконне переміщення особи за межі державного кордону, наявності в користуванні автомобіля «BMW 525В» орієнтовну вартість майна, яке перебуває у власності батьків ОСОБА_5 ,який підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, слід визначити розмір застави, у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн., яка з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявних ризиків згідно до ст. 177 КПК України, достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили засотувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , за участі з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, в тому числі працівником правоохоронного органу Національної гвардії України, діючи умисно, в порушення вимог Конституції та іншого законодавства України, переслідуючи, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, свідомо вчинив кримінальне правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, що виразилося в організації незаконного переправлення громадян України призовного віку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами і вказівками, а також наданням засобів.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не відносяться, до осіб, які мають право виїзду з України, визначено п. 2-1, 2-18, п.3,4,5,6 зазначених вище Правил перетинання державного кордону громадянами України.

У разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Водночас, ОСОБА_5 за участі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, в тому числі працівником правоохоронного органу Національної гвардії України, діючи умисно, в порушення вимог Конституції та й іншого законодавства України, незважаючи на діючі обмеження воєнного стану, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, свідомо вчинив кримінальне правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, що виразилося в організації незаконного переправлення громадян України призовного віку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами і вказівками, а також наданням засобів, при наступних обставинах.

Встановлено, що 15.10.2024 ОСОБА_7 за порадою командира стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України капітана ОСОБА_10 , отримавши відповідні контактні дані, звернувся в месенджері «Telegram» до невстановленої в ході досудового розслідування особи під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який використовує абонентський номер НОМЕР_2 та погодився на його пропозицію на виїзд за межі України поза пунктами пропуску до республіки білорусь, уникнувши заборони виїзду за кордон чоловіків призивного віку за грошову винагороду.

На виконання злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, невстановлена в ході досудового розслідування особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), використовуючи абонентський номер НОМЕР_2 , діючи умисно, повідомила ОСОБА_7 інформацію про те, що він за участі інших осіб зможе організувати та здійснити перевезення останнього поза межами пункту пропуску з м. Сарни, Рівненської обл. до республіки білорусь.

Для реалізації незаконного перетину ОСОБА_7 державного кордону, невстановлена в ході досудового розслідування особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » в додатку «Telegram» із приєднаним абонентським номером НОМЕР_2 висловила останньому вимогу надати грошові кошти в загальній сумі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) євро, з яких 1500 (одна тисяча п`ятсот) євро ОСОБА_7 повинен скинути на банківський рахунок АТ «Універсал Банк» (МФО 322001, ) № НОМЕР_3 та 5000 (п`ять тисяч) євро надати готівкою в день переправлення після доставлення його до кордону з республікою білорусь.

Так, на виконання злочинного плану та досягнення спільної мети - незаконного переправлення осіб через державний кордон України, невстановлена в ході досудового розслідування особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), використовуючи абонентський номер НОМЕР_2 , повідомила ОСОБА_7 про те, що він повинен прибути 23.10.2024 до готелю «Далос» у м. Сарни, Сарненського р-ну., Рівненської області, де його буде очікувати невстановлена досудовим розслідуванням особа для доставлення його до кордону поза межами пунктів пропуску, на що останній погодився.

Діючи за вказівками вищезазначеної особи, 23.10.2024 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_7 прибув до готелю «Далос», що за адресою: вул. Варшавська, 2Ж, м. Сарни, Рівненської обл., де його зустрів ОСОБА_8 , 1994 р.н., який також мав намір перетнути кордон поза межами пунктів пропуску за організації невстановленої досудовим розслідуванням особи під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в додатку «Telegram».

В подальшому, а саме 23.10.2024 близько 20 год. 00 хв. до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхав автомобіль «DaciaSandero» реєстраційний номер НОМЕР_4 синього кольору за кермом якого була ОСОБА_12 , 1996 р.н. яка повідомила, що з метою усунення перешкоди вона має їх доставити, поза межами блокпостів, до визначеного місця в напрямку кордону з республікою білорусь, де їх очікуватимуть інші водії з мотоциклами, які мають їх доставити до наступного місця переправлення в напрямку кордону з республікою білорусь.

За вказані послуги з доставлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поза межами блок постів, особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), використовуючи абонентський номер НОМЕР_2 , повідомила ОСОБА_8 надати ОСОБА_12 грошові кошти в загальній сумі 500 (п`ятсот) доларів США, що він і зробив, а остання їх отримала власноручно.

Згодом, 23.10.2024 близько 21 год. 30 хв. в лісовій місцевості, поблизу с. Томашгород, Сарненського р-ну., Рівненської обл. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 очікували двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб з мотоциклами, з метою перевезення останніх поза межами блокпостів, до іншого визначеного особою під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) місця в напрямку кордону з республікою білорусь.

За вказані послуги з доставлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поза межами блокпостів до місця перетину кордону, особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), повідомила ОСОБА_8 надати вказаним водіям грошові кошти в загальній сумі 1000 (одну тисячу) доларів США, що він і зробив, а останні їх отримала власноручно.

В подальшому, близько 23.10.2024 23 год. 00 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в лісовій місцевості поблизу с. Великі Озера, Сарненського р-ну., Рівненської обл. очікувала невстановлена досудовим розслідуванням особа молодого віку з мотоциклом, яка розпочала їх перевезення, поза межами блок постів, до визначеного місця, де їх очікував інший водій на автомобілі, з метою подальшого доставлення до наступного місця переправлення в напрямку кордону з республікою білорусь.

Однак, враховуючи непередбачувані обставини, мотоцикл вийшов з ладу, а тому невстановлена досудовим розслідуванням особа, покинувши мотоцикл, почала проводити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішим маршрутом, поза межами блокпостів.

Надалі, від невстановленої досудовим розслідуванням особи під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в додатку «Telegram» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали повідомлення про те, що їх очікує водій з автомобілем, який має їх перевести в до крайньої межі в с. Старе Село, Сарненського р-ну., Рівненської обл. де їх буть очікувати водії мотоциклів, які підвезуть їх до фактичного кордону з республікою білорусь.

В той же час, невстановлена досудовим розслідуванням особа під псевдонімом « ОСОБА_11 » (телеграм адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), через інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, з метою забезпечення переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску запропонувала ОСОБА_5 забезпечити безперешкодне перевезення останнім ОСОБА_7 та ОСОБА_13 шляхом об`їзду контрольно-пропускних пунктів до заздалегідь обумовленого місця, а саме до прикордонної ділянки населеного пункту Старе Село Сарненського р-ну., Рівненської обл. , що знаходиться безпосередньо поблизу державного кордону України з республікою білорусь, на що останній погодився.

Після цього, 24.10.2024 близько 01 год. 20 хв. до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, які перебували у прикордонній смузі, а саме в лісовій місцевості поблизу с. Старе Село, Сарненського р-ну., Рівненської обл. на автомобілі «BMW 525D» реєстраційний номер на іноземній реєстрації « НОМЕР_5 » під`їхав ОСОБА_5 , який діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомив, що на виконання домовленостей, він на своєму автомобілі доставить останніх до наступного визначеного місця переправлення поблизу державного кордону з республікою білорусь та шляхом надання порад та вказівок обумовив подальші дії останніх щодо незаконного перетину державного кордону, однак протиправна діяльність останніх була виявлена та припинена працівниками правоохоронних органів.

13 червня 2025 року вручено письмове повідомлення про підозру: ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 332 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Таким чином, прокурор при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний має можливість переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється.

А тому, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, вік, стан здоров`я, репутацію, майновий стан, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, слідчий суддя прийшов до висновку, що до нього слід застосувати запобіжний захід - тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 враховуються вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_18 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

З урахуванням наведеного, є необхідним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких, слідчий суддя вважає відповідно до ч.4 ст.182 КПК України доцільним визначити розмір застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки: не відлучатися із с. Старе Село, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 202, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 15 серпня 2025 року.

Визначити місцем утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою - ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» за адресою: м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Одночасно визначити розмір застави у розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Отримувач коштів ТУ ДСА в Рівненській області, Код отримувача ( код за ЄДРПОУ): 26259988, IBAN № UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Рівненського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: не відлучатися із с. Старе Село, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Рівненського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 15 серпня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1