Справа № 991/3216/25
Провадження 1-кс/991/3214/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі-слідчий суддя чи суд) ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власників майна (адвоката) ОСОБА_3 ,

детектива ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування арештів майна

у кримінальному провадженні №0000084 від 19.02.2025

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

10.04.2025 до ВАКС надійшло клопотання-1 адвоката ОСОБА_3 (далі-заявник) в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000084 від 19.02.2025, для розгляду якого відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) і протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду в судовій справі №991/3216/25 (провадження 1-кс/991/3214/25) визначено слідчого суддю ОСОБА_1

10.04.2025 до ВАКС надійшло клопотання-2 того ж заявника в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000084 від 19.02.2025, для розгляду якого відповідно статті 35 КПК і протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду в судовій справі №991/3217/25 (провадження 1-кс/991/3215/25) визначено слідчого суддю ОСОБА_1

10.04.2025 до ВАКС надійшло клопотання-3 того ж заявника в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000084 від 19.02.2025, для розгляду якого відповідно до статті 35 КПК і протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду в судовій справі №991/3218/25 (провадження 1-кс/991/3216/25) визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

10.04.2025 ухвалою слідчого судді об`єднано в одне судове провадження матеріали судової справи №991/3216/25 (провадження 1-кс/991/3214/25)/

14.04.2025 здійснено судовий розгляд з перервами до 16.04.2025, 23.04.2025.

2. Короткий виклад клопотань та позицій учасників судового провадження.

2.1. Заявник в клопотанні-1 просив: «Скасувати арешт на майно у повному обсязі разом із забороною розпоряджатися, який було накладено ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_8 від 24.04.2024 у справі 991/3374/24 (провадження 1-кс/991/3409/24), а саме на: автомобіль марки Mercedes-Benz Е 53 AMG, д.н.з. НОМЕР_1 , 2021 року випуску номер кузова НОМЕР_2 , та автомобіль марки Mercedes-Benz GLE 63S, д.н.з. НОМЕР_3 , 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 »,

що обґрунтовувалось зокрема таким: «Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_8 від 24.04.2024 у справі 991/3374/24 (провадження І-кс/991/3409/24), за клопотанням детектива, накладено арешт (шляхом заборони розпоряджатися) на майно, в тому числі на: автомобіль марки Mercedes-Benz Е 53 AMG, д.н.з. НОМЕР_1 , 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , та автомобіль марки Mercedes-Benz GLE 63S, д.н.з. НОМЕР_3 , 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , які на праві приватної власності належать пані ОСОБА_9/

24 січня 2025 року відносно ОСОБА_10 було складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 209 КК України…

За версією органу досудового розслідування, яка міститься у зміненій підозрі від 07.03.2025, ОСОБА_10 , не пізніше жовтня 2021 року, будучи радником Офісу Президента України (поза штатом) та радником голови правління AT "'Укрзалізниця" ОСОБА_11 , користуючись надбаним авторитетом приналежності до Офісу Президента України, власними здібностями і навичками управлінського характеру, що сформувалися у період проходження ним військової служби на керівних посадах в органах безпеки України, вирішив створити організовану групу, яка б заволоділа грошима AT "Укрзалізниця" під час проведення закупівель товарної продукції, необхідної для ведення операційної діяльності Товариства.

Раніше в повідомленні про підозру від 02.04.2024 детектив зазначав, що ОСОБА_10 нібито як лідер організованої групи взяв на себе:- функцію загального управління її протиправною діяльністю; - забезпечення (лобіювання) призначення через підконтрольних та/або лояльних до нього керівників AT "Укрзалізниця" на вигідні та необхідні посади в Товаристві осіб, які погодилися співпрацювати з організованою групою; - комунікацію з керівниками та/або заступниками керівників міністерств, Офісу Президента України, правоохоронних органів у частині забезпечення виконання їх прохань та доручень щодо сприяння конкретно визначеним суб`єктам господарювання у постачанні на AT "Укрзалізниця" товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) тощо.

В тексті зміненої підозри від 07.03.2025, з огляду на відсутність доказів виконання будь-яких з вище перелічених дій, роль і функції ОСОБА_10 не описані. Лише зазначено, що з метою досягнення цілей діяльності організованої групи ОСОБА_10 залучив свого знайомого ОСОБА_12 та визначив за ним панівне місце у функціонуванні "Бек-офісу" (таку назву детективи присвоїли організованій групі).

Поміж іншого, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_10 інкримінують легалізацію коштів, одержаних у період з 04.08.2021 по 30.11.2022 злочинним шляхом у загальному розмірі 159 099 877 грн. Зазначається, що ці кошти нібито були легалізовані через придбання нерухомості на номінальних власників, при цьому ОСОБА_10 фактично ставав власником цих об`єктів нерухомості.

За твердженням органу досудового розслідування, у результаті таких дій ОСОБА_10 незаконно фактично набув у власність наступні об`єкти нерухомого майна, а саме: - квартиру АДРЕСА_1 ; - нежитлові приміщення 333, 334, АДРЕСА_2 ; - квартиру АДРЕСА_3 ; - квартиру АДРЕСА_4 ; - нежитлові приміщення 3 в будинку АДРЕСА_5 ; - дві квартири АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 ; - чотири квартири АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 та АДРЕСА_11 .

ОСОБА_13 не є підозрюваною у кримінальному провадженні, а отже, безпідставно позбавлена права розпорядження належним їй майном. Вважаємо, що накладений арешт не має правових підстав і підлягає скасуванню»,

із доданими до клопотання копіями такого: 1) Ордер; 2. Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; 3) Витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні 0000169; 4) Витяг з повідомлення про підозру від 02,04.2024; 5) Ухвала слідчого судді ВАКС ОСОБА_8 від 24.04.2024 у справі № 991/3374/24: 6) Витяг з повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нової підозри від 24.01.2025; 7) Постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 19.02.2025; 8) Витяг з СРДР у кримінальному провадженні 0000084: 9) Лист про завершення досудового розслідування від 06.03.2025; 10) Витяг з повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 07.03.2025; ,11) Повідомлення про завершення досудового розслідування від 07.03.2025; 12) Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz Е 53 AMG, д.н.з. НОМЕР_1 ; 13) Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 63S, д.н.з. НОМЕР_3 ; 14) Договір про поділ майна подружжя від 27.12.2022; 15) Рішення суду про розірвання шлюбу від 23.01.2023.

2.2. Заявник в клопотанні-2 просив: «Скасувати арешт на майно у повному обсязі разом із заборонами відчуження та розпорядження, які були накладені ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_14 від 12.07.2024 у справі 991/5930/24 (провадження 1-кс/991/5964/24), а саме на: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208, та земельну ділянку, кадастровий номер :01:019:0691, які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 »,

що обґрунтовувалось зокрема таким: «Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_14 від 12.07.2024 у справі 991/5930/24 (провадження 1-кс/991/5964/24), задоволено клопотанням детектива, накладено арешт (із забороною відчуження та розпоряджання) на: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208, та земельну ділянку, кадастровий номер :01:019:0691, які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 …

Відповідно до ухвали слідчого судді, арешт на житловий будинок та земельну ділянку був накладений з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Таким чином, вказані обставини у своїй сукупності, на переконання слідчого судді, дають підстави вважати, що такі об`єкти як житловий будинок та земельна ділянка за такою адресою фактично належать ОСОБА_10 , а тому на них може бути накладено арешт з метою конфіскації майна.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає за можливе накласти арешт з метою забезпечення спеціальної конфіскації на відповідне майна, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208, набутий у власність 02.12,2019, [уривок ухвали слідчого судді від 12.07.2024]

Слідчий суддя у своїй ухвалі дійшов висновку, що житловий будинок та земельна ділянка фактично належать ОСОБА_10 , обґрунтовуючи це тим, що він приймав рішення щодо користування нерухомістю, а також посилаючись на рівень доходів ОСОБА_6 , який, на думку слідчого судді, не міг дозволити собі придбання та будівництво такого майна…

Однак у даному випадку арешт накладено на майно, що належить не підозрюваному, а третій особі - пану ОСОБА_15 , який є батьком підозрюваного. Так, згідно з умовами договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 10.09.2019, ОСОБА_6 придбав земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Вишеньки, кадастровий номер :01:019:0691, за погоджену сторонами суму - 127 000 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу, ринкова вартість земельної ділянки становила 126 905 грн, яка підтверджується Висновком про вартість земельної ділянки від 09.09.2019, складеним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_16 . У вказаному договорі купівлі-продажу вказано, що цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 19 вересня 2019 року Рішенням Виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, присвоєно адресу земельній ділянці та наприкінці жовтня 2019 року на зазначеній ділянці розпочато будівництво житлового будинку. ОСОБА_17 з 01.08.1986 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_18 , яка, як підтверджується свідоцтвом про смерть, проживала та померла саме в цьому будинку - за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Вишеньки.

Протягом життя ОСОБА_18 працювала в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, а також за сумісництвом у Науково-дослідному інституті вивчення проблем злочинності імені академіка ОСОБА_19 Національної академії правових наук України.

Крім того, вона отримувала значні офіційні доходи з різних джерел, зокрема - заробітну плату, пенсію, гонорари, премії, а також дохід від відчуження та надання нерухомого майна в оренду. Всі ці відомості містяться у відкритому доступі в її Деклараціях, поданих як кандидатом на посаду, пов`язану з виконанням функцій держави..

Таким чином, припущення детектива про те, що ОСОБА_6 не мав достатніх доходів для придбання, будівництва та ремонту вказаного майна, є безпідставними, оскільки не враховують доходів його дружини, з якою він перебував у шлюбі понад 35 років…

У світлі наведеного, припущення щодо фактичного володіння майном ОСОБА_10 не можуть вважатися достатніми правовими підставами для арешту нерухомого майна, що належить третій особі - ОСОБА_6 . Накладення арешту в такій ситуації суперечить вимогам кримінального процесуального закону та порушує право приватної власності, гарантоване Конституцією України.

Також варто зазначити і про таке. Однією з правових підстав для арешту майна детектив посилався на наявність досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України. На підтвердження цього до клопотання було долучено витяг з ЄРДР, у якому вказана правова кваліфікація містилася в загальному вигляді - за фактом, без зазначення конкретної особи. Однак станом на 07.04.2025 року, згідно з наданими оновленими витягами з ЄРДР 0000169 та 0000084, правова кваліфікація за ст. 368-5 КК України у межах цих кримінальних проваджень більше не фігурує. Із цього випливає, що досудове розслідування за вказаною статтею було припинене або перекваліфіковане, а сама стаття виключена з реєстраційних даних. У зв`язку з цим одна з правових підстав, яка обґрунтовувала доцільність накладення арешту на нерухоме майно, фактично втратила актуальність і більше не існує. Це свідчить про зміну обставин, що були покладені в основу арешту, та є ще однією достатньою підставою для його скасування. Крім того, як вбачається із тексту зміненої підозри від 07.03.2025, інкриміновані ОСОБА_10 кримінальні правопорушення, передбачені ч. З ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, були вчинені у період з 04.08.2021 по 30.11.2022. Водночас майно, на яке накладено арешт, було набуте моїм Клієнтом у власність ще у 2019 році, тобто до початку зазначеного періоду. Аналогічна позиція прописана і в ухвалі слідчого судді від 12.07.2024 про арешт майна»,

із доданими до клопотання копіями такого: 1) Ордер; 2) Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; 3) Витяг з СРДР у кримінальному провадженні 0000169; 4) Витяг з повідомлення про підозру від 02.04.2024; 5) Ухвала слідчого судді ВАКС ОСОБА_14 від 12.07.2024 у ' справі 991/5930/24; 6) Витяг з повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нової підозри від 24.01.2025; 7) Постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 19.02.2025; 8) Витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні 0000084; 9) Лист про завершення досудового розслідування від 06.03.2025; 10) Витяг з повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 07.03.2025; 11) Повідомлення про завершення досудового розслідування від 07.03.2025; 12) Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10.09.2019; 13) Витяг з рішення Виконавчого комітету від 19.09.2019; 14) Будівельний паспорт від 22.10.2019; 15) Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2019; 16) Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.12.2019; 17) Свідоцтво про укладення шлюбу від 01.08.1986: 18)Свідоцтво про смерть від 06.06.2022; 19) Декларація кандидата на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік; 20) Декларація кандидата на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

2.3. Заявник у клопотанні-3 просив: «Скасувати арешт на майно у повному обсязі разом із заборонами відчуження та розпорядження, які були накладені ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_14 від 12.07.2024 у справі 991/5930/24 (провадження 1-кс/991/5964/24), а саме на: садовий будинок за 11 адресою: АДРЕСА_13 , та земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:5632, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 »,

що обґрунтовувалось зокрема таким: «Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_14 від 12.07.2024 у справі 991/5930/24 (провадження 1-кс/991/5964/24), за клопотанням детектива, накладено арешт (із забороною відчуження та розпоряджання) на: садовий будинок за адресою: АДРЕСА_13 , та земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:5632, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 .

Мій Клієнт не є підозрюваним у кримінальному провадженні, а отже, безпідставно позбавлений права відчуження та розпорядження належним йому майном. Право власності на арештоване майно набуте паном ОСОБА_20 у 2021 році. Водночас це майно відсутнє у переліку об`єктів нерухомого майна, про яке йдеться у зміненій підозрі. Таким чином, накладений арешт не має правових підстав і підлягає скасуванню…

Відповідно до ухвали слідчого судді, арешт на садовий будинок та земельну ділянку був накладений з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З огляду на зібрані відомості у сукупності із поясненнями детектива, слідчий суддя вважає, що вказані об`єкти власності (житловий та садовий будинок, та 2 земельні ділянки) дійсно перебувають у фактичній власності підозрюваного ОСОБА_10 , а тому можуть бути об`єктом конфіскації, яка як вид покарання передбачається за інкриміновані підозрюваному злочини, а тому на нього може бути накладено арешт з метою забезпечення можливої конфіскації.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає за можливе накласти арешт з метою забезпечення спеціальної конфіскації на відповідне майна, а саме:

житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208, набутий у власність 02.12.2019, садовий будинок за адресою: АДРЕСА_13 , набутий у власність 04.08.2021 земельна ділянка, кадастровий номер :02:002:5632, набута у власність 04.08.2021. [уривок ухвали слідчого судді від 12.07.2024]

Слідчий суддя у своїй ухвалі дійшов висновку, що садовий будинок та земельна ділянка фактично належать ОСОБА_10 , обґрунтовуючи це тим, що він приймав рішення щодо користування нерухомістю, а також посилаючись на рівень доходів пана ОСОБА_20 , який, на думку слідчого судді, не міг дозволити собі придбання такого майна….

Однак у даному випадку арешт накладено на майно, що належить не підозрюваному, а третій особі - пану ОСОБА_7.

Припущення детектива щодо нібито відсутності у пана ОСОБА_7 законних джерел для придбання садового будинку за адресою: АДРЕСА_13 , та земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:5632 не відповідають дійсності та спростовуються належними доказами.

Так, у період з 2009 по 2023 рік ОСОБА_20 офіційно отримував доходи, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу.

У 2019 році, на підставі нотаріальної довіреності, матір`ю пана ОСОБА_21 було здійснено продаж належного пану ОСОБА_7 нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_14 . В результаті правочину було отримано 20 000 доларів США, які пан ОСОБА_20 надалі інвестував у придбання житла в Київській області з метою забезпечення проживання своєї родини. На превеликий жаль, документи, що стосуються продажу нерухомого майна у м. Донецьк, не збереглися.

Також, з метою придбання нерухомого майна - садового будинку за адресою: АДРЕСА_13 , 02.08.2021 між паном ОСОБА_22 (позикодавець) та паном ОСОБА_20 (позичальник) було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 2 500 000,00 гри для здійснення відповідної покупки.

З метою постійного проживання пана ОСОБА_20 разом із сім`єю, 04.08.2021 були укладені договори купівлі-продажу садового будинку за адресою: АДРЕСА_13 , та земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:5632.

З моменту набуття у власність і до сьогодні пан ОСОБА_20 разом із родиною проживає у вказаному будинку, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг, оформленими на його ім`я, договором №1381 про технічне забезпечення електропостачання, а також витягом із реєстру СЖК "Удачний".

Вказане свідчить про його фактичне користування об`єктом нерухомості та обслуговування його як власника.

При цьому варто вказати, що припущення детектива щодо спільного перетину кордону пана ОСОБА_20 з дружиною підозрюваного - пані ОСОБА_23 , були неправильно інтерпретовані та не можуть вважатися належними доказами існування будь-яких трудових чи підпорядкованих відносин між ОСОБА_20 та ОСОБА_24 .

Насправді пан ОСОБА_20 вже багато років особисто знайомий із пані ОСОБА_23 , у якої певний час і працював. Саме внаслідок цього знайомства згодом і відбулося його знайомство з паном ОСОБА_24 .

Наведені у клопотанні висновки сторони обвинувачення щодо "наближеності" пана ОСОБА_20 до підозрюваного ОСОБА_25 є суб`єктивними припущеннями, які не базуються на достовірних чи об`єктивних доказах, а сам детектив фактично викривив або переінакшив реальний зміст обставин, викладаючи їх у вигідному для обвинувачення світлі.

Таким чином, об`єктивні докази свідчать про законність набуття паном ОСОБА_7 права власності на вказане нерухоме майно та відсутність будь-яких підстав для подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді арешту»,

із доданими до клопотання копіями такого: 1) Ордер; 2) Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; 3) Витяг з ( 'РДР у кримінальному провадженні №0000169; 4) Витяг з повідомлення про підозру від 02.04.2024; 5) Ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_14 від 12.07.2024 у справі 991/5930/244; 6) Витяг з повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нової підозри від 24.01.2025; 7) Постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 19.02.2025; 8) Витяг з СРДР у кримінальному провадженні № 0000084; 9) Лист про завершення досудового розслідування від 06.03.2025: 10) Витяг з повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 07.03.2025: П. Повідомлення про завершення досудового розслідування від 07.03.2025; 12) Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - про джерела/суми нарахованого доходу за 2009-2013 роки; 13) Відомості з Державного реєстру фізичних осіб. - платників податків - про джерела/суми нарахованого доходу за 2014-2018 роки: 14) Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків-про джерела/суми нарахованого доходу за 2019-2023 роки; 15) Договір позики та розписка від 02.08.2021; 16) Договори купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 04Д8.202Д; 17) Договір Ne 1381 про технічне забезпечення електропостачання; 18)Витяг із реєстру СЖК "Удачний" від 06. 10.2023: 19). Квитанції про сплату комунальних послуг: 20) Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.05.2024.

2.4. Заявник в судовому засіданні підтримав подані клопотання і просив такі задовольнити, скасувавши арешти на майно.

Детектив НАБУ ОСОБА_4 який входить до групи детективів у кримінальному провадженні №0000084 від 19.02.2025, частково заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що арештоване майно може забезпечити конфіскацію як вид покарання, а тому арешт накладено обґрунтовано, разом з тим не заперечував щодо скасування арешту майна ОСОБА_7 .

14.04.2025 детектив ОСОБА_4 , подав письмову заяву (заперечення) на клопотання про скасування арешту, де зазначив зокрема таке: « На переконання сторони обвинувачення наразі відсутні будь-які підстави для задоволення даного клопотання та скасування арешту майна виходячи з наступного: - ОСОБА_10 перебуває у статусі підозрюваного у кримінальному провадженні N? 0000084 (було виділено з КП N? 0000169) і йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 209 КК України (досудове розслідування перебуває на стадії ознайомлення з матеріалами у порядку ст. 290 КПК України). У даному випадку арешт майна накладено з метою забезпечення спеціальної конфіскації (п. 2 ч. 2 ст. 170 КК України), а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України), оскільки ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 191 і 209 КК Україні які передбачають конфіскацію майна як вид покарання; - У матеріалах кримінального провадження наявні докази фактичного володіння вказаним майном саме ОСОБА_10 , а не його батьком (відповідні докази додаються до цієї заяви, які також чітко описані в ухвалі слідчого судді про арешт майна і не потребують дублювання у цій заяві); - В ухвалі слідчого судді про арешт майна від 12.07.2024 (справа N?991/5930/24) чітко наведені підстави для накладення арешту на майно і жодних нових обставин, які б могли спростувати наведені твердження, під час досудового розслідування не було виявлено і також не було надано чи наведено адвокатом у своєму клопотанні; - Епізод щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 385-2 КК України (незаконне збагачення) предметом розслідування якого є, зокрема, вказаний будинок, було виділено в окреме провадження N? 0000116 від 28.02.2025 і досудове розслідування у ньому триває. У такому випадку скасування арешту на майно є передчасним; - Арешт майна накладено із забороною на його відчуження та розпорядження, що не забороняє користування ним, а тому є розумним та співрозмірним обмеженням права власності.

З урахуванням наведеного, прошу відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_26 про скасування арешту наведеного вище майна.

Щодо скасування арешту автомобілів

На переконання сторони обвинувачення наразі відсутні будь-які підстави для задоволення даного клопотання та скасування арешту майна виходячи з наступного: - ОСОБА_10 перебуває у статусі підозрюваного у кримінальному провадженні N? 0000084 (було виділено з КП N? 0000169) і йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 209 КК України (досудове розслідування перебуває на стадії ознайомлення з матеріалами у порядку ст. 290 КПК України). У даному випадку арешт майна накладено з метою забезпечення спеціальної конфіскації (п. 2 ч. 2 ст. 170 КК України), а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України), оскільки ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 191 і 209 КК Україні які передбачають конфіскацію майна як вид покарання; - Вказані автомобілі придбані сім?єю ОСОБА_27 та зареєстровані на ОСОБА_28 під час перебування в шлюбі, а тому таке майно є спільною сумісною власністю і може бути конфісковано за рішенням суду при винесені вироку; - В ухвалі слідчої судді про арешт майна від 24.04.2024 (справа №991/3374/24) чітко наведені підстави для накладення арешту на майно і жодних нових обставин, які б могли спростувати наведені твердження, під час досудового розслідування не було виявлено і також не було надано чи наведено адвокатом у своєму клопотанні; - Арешт майна накладено із забороною на його відчуження та розпорядження, що не забороняє користування ним, а тому є розумним та співрозмірним обмеженням права власності.

З урахуванням наведеного, прошу відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_26 про скасування арешту наведеного вище майна.

Щодо скасування арешту садового будинку та земельної ділянки

У Вас на розгляді також перебуває клопотання адвоката ОСОБА_26 щодо скасування арешту майна: - Садового будинку за адресою: АДРЕСА_13 . Власник ОСОБА_7 (код НОМЕР_5 ); - Земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:5632. Власник ОСОБА_7 (код НОМЕР_5 ). В цій частині не заперечую проти скасування арешту», із доданими до заяви копіями матеріалів кримінального провадження..

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1.Згідно із частиною 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК передбачений арешт майна як один із заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому, згідно з частиною 3 статті 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 4 статті 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Частиною 5 статті 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з частиною 10 статті 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 2 статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

3.2. Згідно із частиною 1 статті 174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто учасники судового провадження, які подали клопотання про скасування арешту майна, повинні довести окрему або одночасну наявність фактів необґрунтованості накладення такого арешту та/ або відпадання подальшої потреби в його застосуванні.

3.3. Судом на підставі наявних матеріалів встановлено такі обставини:

07.07.2022 внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000169.

02.04.2024 ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000169 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27/частини 5 статті 191 КК (за трьома епізодами) і частиною 2 статті 209 КК, що зокрема обґрунтовувалось таким: «Отже, ОСОБА_10 , діючи умисно та усвідомлюючи злочинність походження наявних у нього грошових коштів у розмірі 18 000 000 грн., використав їх для придбання житлових квартир АДРЕСА_15 та АДРЕСА_16 , шляхом укладення та підписання з ОСОБА_29 договорів купівлі-продажу квартир від 18.05.2022, зареєстрованих в реєстрі за №515 та №516 від 18.05.2022, набувши можливість володіння та розпорядження цим нерухомим майном та повторно легалізувавши майно (грошові кошти), одержане злочинним шляхом. Таким чином, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у набутті та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансових операцій та вчинення правочину з таким майном, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчиненому у великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 сі . 209 КК України».

24.04.2024 ухвалою слідчої судді ВАКС ОСОБА_8 у справі №991/3374/24 в кримінальному провадженні №0000169 накладено арешт на майно (шляхом заборони розпоряджатися), яке зареєстроване за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , метою: а) забезпечення конфіскації майна як виду покарання та забезпечення спеціально конфіскації, а саме: 1) квартира, площею 102,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_17 , реєстраційний номер 00; 2) квартира, площею 102,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_18 , реєстраційний номер 000; 3) квартира, площею 161,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_19 , реєстраційний номер: 00; 4) група нежитлових приміщень №3, об?єкт житлової нерухомості: площею 114,7 кв.м, з адресою АДРЕСА_5 , реєстраційний номер: 00; 5) автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 63S, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 зареєстрований 28 квітня 2023 року за ОСОБА_5 ; b) забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме: 1) група нежитлових приміщень, площею 432,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_20 , приміщення 333, 334, 335, реєстраційний номер: 000; 2) квартира, площею 83,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_21 , реєстраційний номер 000; 3) автомобіль марки MERCEDES-BENZ E 53 AMG, д.н.з. НОМЕР_9 , VIN НОМЕР_10 , зареєстрований 28 квітня 2023 року за ОСОБА_5 . Водночас у такій ухвалі слідчого судді метою накладення арешту визначено забезпечення можливої конфіскації та спеціальної конфіскації майна у разі ухвалення обвинувального вироку.

12.07.2024 ухвалою слідчої судді ВАКС ОСОБА_14 у справі №991/5930/24 в кримінальному провадженні №0000169 накладено арешт (із забороною відчуження та розпоряджання) на: 1) Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 208. Власник ОСОБА_6 (код НОМЕР_11 ); 2) Земельну ділянку, кадастровий номер :01:019:0691. Власник ОСОБА_6 (код НОМЕР_11 ); 3) Садовий будинок за адресою: АДРЕСА_13 . Власник ОСОБА_7 (код НОМЕР_5 ); 4) Земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:5632. Власник ОСОБА_7 (код НОМЕР_5 ). Водночас у такій ухвалі слідчого судді метою накладення арешту визначено забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна у разі ухвалення обвинувального вироку.

24.01.2025 ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000169 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27/частини 5 статті 191 КК (за трьома епізодами) і частиною 3 статті 209 КК, що зокрема обґрунтовувалось таким: «За викладених вище обставин ОСОБА_10 у період з 04.08.2021 до 30.11.2022, дотримуючись єдиного злочинного умислу, здійснив легалізацію (відмивання) коштів, одержаних злочинним шляхом, у загальному розмірі 135 015 725,46 грн, що відповідно до пункту 2 примітки до статті 209 КК України, є особливо великим розміром. Зважаючи на викладене, ОСОБА_10 підозрюється у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, а також у вчиненні дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, вчиненому в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України», а саме зі змісту повідомлення вбачається, що ОСОБА_10 здійснив легалізацію (відмивання) коштів, одержаних злочинним шляхом, у загальному розмірі 135 015 725,46 грн. шляхом придбання нерухомості на номінальних власників, тоді як він є фактичним власником таких об`єктів нерухомості: 1) 20.08.2021 квартири АДРЕСА_22 , номінальний власник ОСОБА_30 , 2) 05.11.2021 групи нежитлових приміщень №333, 334, 335 загальною вартістю 11 921 200 (а саме 5 980 000, 1 973 200, 3 968 000 відповідно) гривень за адресою: АДРЕСА_20 , номінальний власник ОСОБА_30 , 3) 28.01.2021 квартири АДРЕСА_23 вартістю 10 013 000 гривень за адресою: АДРЕСА_24 , номінальний власник ОСОБА_30 , 4) 11.07.2022 квартири вартістю 7 048 000 гривень квартири АДРЕСА_4 , номінальний власник ОСОБА_30 , 5) 11.07.2022 групи нежитлових приміщень №3 вартістю 2 464 505 гривень за адресою: місто Київ, вулиця Тарасівська, будинок 9-В, номінальний власник ОСОБА_30 , 6) 25.10.2021 квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_25 вартістю 5 406 449,46 гривень за адресою; АДРЕСА_26 , номінальний власник ОСОБА_31 , 7) ІНФОРМАЦІЯ_5 квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_15 загальною вартістю 13 181 009 (а саме 3 624 089, 3 152 370, 3 152 370, 3 152 370 відповідно) гривень за адресою: АДРЕСА_27 . номінальний власник ОСОБА_29 (сестра дружини). Водночас, за версією органу досудового розслідування, ціна цих об`єктів нерухомості у договорах купівлі-продажу була нижчою за її реальну вартість, й детективами НАБУ з метою визначення ринкової вартості такого нерухомого майна призначалась низка судових оціночно-будівельних експертиз. Також, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_10 шляхом організації здійснення у період з 10.05.2022 до 30.11.2022 фінансових операцій із переведення готівкових коштів у безготівкову форму під виглядом надходження грошової виручки від операційної діяльності Мережі НОМЕР_12 за ФОП ОСОБА_32 та ФОП ОСОБА_29 здійснив легалізацію коштів, одержаних злочинним шляхом, у розмірі 17 931 372 грн.

19.02.2025 постановою прокурора матеріали досудового розслідування зокрема щодо ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27/частиною 5 статті 191 КК, частиною 3 статті 209 КК виділені з кримінального провадження №0000169 у окреме кримінальне провадження №0000084.

07.03.2025 ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000084 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27/частини 5 статті 191 КК (за трьома епізодами) і частиною 3 статті 209 КК, а саме: 1) організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, організованою групою, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 27/частиною 5 статті 191 КК; 2) організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, організованою групою, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 27/частиною 5 статті 191 КК; 3) організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, організованою групою, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 27.частиною 5 статті 191 КК; 4) набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, а також у вчиненні дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна, володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, тобто легалізації майна, одержаного злочинним шляхом, вчиненому в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 209 КК, що зокрема обґрунтовувалось таким:: «За викладених вище обставин ОСОБА_10 у період з 04.08.2021 до 30.11.2022, дотримуючись єдиного злочинного умислу, здійснив легалізацію (відмивання) коштів, одержаних злочинним шляхом, у загальному розмірі 159 099 877 грн, що відповідно до пункту 2 примітки до статті 209 КК України, є особливо великим розміром».

07.03.2025 в кримінальному провадженні №0000084 від 19.02.2025 прокурор САП надав детективу НАБУ доручення повідомити сторону захисту про завершення досудового розслідування і надати доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку статті 290 КПК.

3.4. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 наразі здійснюється зокрема за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень: передбачених частиною 3 статті 27/частини 5 статті 191 КК (за трьома епізодами) і частиною 3 статті 209 КК, санкції яких передбачають можливе додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Згідно із статтею 59 КК, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

3.5. Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із статтею 356 ЦКУ, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Стаття 358 ЦКУ визначено, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Стаття 60 Сімейного кодексу України (далі-СКУ) визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 61 СКУ передбачає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 67 СКУ визначено, що дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Стаття 68 СКУ визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 70 СКУ встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СКУ визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Належить врахувати, що слідчий суддя не наділений правом визначати конкретну частку власності кожного із подружжя, з огляду на правову позицію, наведену в постановах Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17 та постановах Великої Палати Верховного суду (ВП ВС) від 21.11.2018 в справі №372/504/17, від 29.06.2021 в справі №916/2813/18, від 22.09.2020 в справі №214/6174/15-ц, згідно з якою норми СКУ свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із членів колишнього подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Тобто слідчий суддя чи суд у межах кримінального провадження немає повноважень здійснити поділ майна подружжя і визначити частки кожного із колишнього подружжя у спільному майні, зокрема з огляду на те, що такі частки можуть бути нерівними за домовленістю колишнього подружжя або за рішенням суду, ухваленим у порядку цивільного судочинства.

3.6. 27.12.2022 між ОСОБА_10 та ОСОБА_33 укладено договір про поділ майна подружжя, згідно а яким ОСОБА_34 належить:

- квартира, площею 102,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_17 , реєстраційний номер 00;

- квартира, площею 102,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_18 , реєстраційний номер 000;

- квартира, площею 83,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_21 , реєстраційний номер 000;

- квартира, площею 161,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_19 , реєстраційний номер: 00;

- група нежитлових приміщень, площею 432,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_20 , приміщення 333, 334, 335, реєстраційний номер: 000;

- група нежитлових приміщень №3, об?єкт житлової нерухомості: площею 114,7 кв.м, з адресою АДРЕСА_5 , реєстраційний номер: 00;

- автомобіль марки MERCEDES-BENZ E 53 AMG, д.н.з. НОМЕР_9 , VIN НОМЕР_10 , зареєстрований 28 квітня 2023 року за ОСОБА_5 .

- автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 63S, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 зареєстрований 28 квітня 2023 року за ОСОБА_5 ;

23.01.2023 рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі №757/38010/22-ц, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розірвано та змінено прізвище позивача на дошлюбне «ОСОБА_9». Водночас у цьому рішенні Печерського районного суду міста Києва відсутні відомості, що сторони цивільної справи будь-яким чином повідомляли суд про накладені арешти, що свідчить про приховування ними такого факту від суду, й відтак при розірванні шлюбу суд не розглядав питання поділу майна.

Разом з тим, згідно із згаданим договором від 27.12.2022 практично все рухоме та не рухоме майно визначені саме як майно ОСОБА_5 , тоді як ОСОБА_10 не отримує будь-якого майна, з чого вбачається очевидно нерівний характер здійсненого поділу майна подружжя на частки, хоча саме такий договір і рішення суду заявник вважав належною підставою для скасування арешту майна.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд (КЦС ВС) від 02.10.2019 в справі №521/5435/16-ц (яка стосувалась ініціювання спору про поділ спільного майна подружжя та визнання права на частку в спільному майні у разі, якщо це майно (грошові кошти) є речовим доказом у кримінальному провадженні та предметом вчинення кримінального правопорушення, що є доречним у цьому випадку) міститься така правова позиція: «Аналіз статей 69-71, 74 СК України дозволяє зробити висновок, що поділ спільного майна та визнання права на частку в спільному майні як приватно-правова категорія, покликана забезпечити визначеність в приватних відносинах та захист прав та інтересів або ж їх відновлювати. Натомість ініціювання спору про поділ спільного майна та визнання права на частку в спільному майні не для захисту прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, поділ спільного майна та визнання права на частку в спільному майні) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин».

Вищенаведене дає підстави визнати, що при поділі майна подружжя ОСОБА_35 не враховано наявний публічно-правовий інтерес стосовно арештованого майна, яке належало до спільної сумісної власності та було предметом поділу, що викликає обґрунтовані сумніви у добросовісності дій ОСОБА_5 і ОСОБА_10 щодо ініціювання такого поділу, результат якого вочевидь спрямовано на звільнення майна з-під арешту та унеможливлення у майбутньому можливої його конфіскацію.

Окрім того, майно, номінальною власницею якого наразі є ОСОБА_5 , вочевидь є предметом можливої легалізації майна в частині підозри ОСОБА_10 за частиною 3 статтею 209 КК, а також належить до об`єктів спільної власності подружжя, частка ОСОБА_10 в якому може бути предметом конфіскації в разі ухвалення обвинувального вироку щодо нього..

З вищенаведеного вбачається, що чинний арешт майна ОСОБА_9 , який накладено з метою забезпечення можливої конфіскації і спеціальної конфіскації майна у разі ухвалення обвинувального вироку, та таке обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності із дотриманням справедливого балансу між суспільним інтересом та захистом права власності особи, враховуючи, що досягнення мети кримінального провадження неможливо у інший спосіб, окрім як застосування такого заходу, та потреба в такому заході не відпала.

Водночас такий арешт накладений слідчим суддею на нерухоме і рухоме майно у найменш обтяжливий спосіб без обмеження права користування таким арештованим майном, а саме лише в частині обмеження розпорядження майна з метою запобігання його зміни чи знищенню, оскільки право розпорядження майном - це можливість його власника визначати долю такого майна, що зокрема полягає в можливості зміни фізичної сутності майна аж до його повного знищення або шляхом відмови від права на майно, а право відчуження полягає у можливості переходу прав власності від однієї особи до іншої.

3.7. Частина 3 статті 209 КК передбачає кримінальну відповідальність за набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчинені організованою групою або в особливо великому розмірі. При цьому, згідно з приміткою статті 209 КК, легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, визнається вчиненою в особливо великому розмірі, якщо предметом злочину було майно на суму, що перевищує вісімнадцять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктом цього злочину є встановлений порядок здійснення підприємницької та іншої господарської діяльності з метою протидії залученню в економіку майна, одержаного злочинним шляхом. Об`єктивна сторона злочину може виражатись в одній з трьох форм: (1) набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом; 2) здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна; 3) вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження. Суб`єктом злочину повинна визнаватись осудна особа, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Водночас, особа, яка фактично використовує майно, здобуте злочинним шляхом, у формах, вказаних у статті 209 КК, однак сумлінно помиляється щодо його походження, не несе відповідальності за цей злочин.

Пунктом 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 № 361-IX визначено, що доходи, одержані злочинним шляхом - будь-які активи, одержані прямо чи опосередковано внаслідок вчинення злочину, зокрема валютні цінності, рухоме та нерухоме майно, майнові та немайнові права, незалежно від їх вартості. Відтак для кваліфікації кримінально караного діяння за статтею 209 КК майно, що є об`єктом злочину, має бути прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом. Факт одержання майна злочинним шляхом - це кримінальне правопорушення, яке може бути констатовано тільки судом, і тільки в обвинувальному вироку суду.

Відповідно до частини 1 статті 96-1 КК, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 96-2 КК, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Окрім того, частинами 5, 6 статті 96-2 КК, гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини 1 цієї статті. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача. Спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В пункті 5.7 рішення Конституційного Суду України від 30.06.2022 № 1-р/2022 у справі №1-22/2020(391/20) за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України (щодо спеціальної конфіскації) зазначено, що оцінюючи конституційність статей 96-1, 96-2 КК України, Конституційний Суд України виходить з того, що володіння майном, набуте внаслідок вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, визначеного Особливою частиною КК України, не може бути кваліфіковане ні як «визначений законом» порядок набуття права власності на майно (частина друга статті 41 Конституції України), ні як «не заборонена законом» підстава набуття права власності або права добросовісного володіння майном (стаття 328 Цивільного кодексу України). Окрім того, ухвалене судом на підставі приписів КПК України судове рішення (вирок, ухвала) про застосування спеціальної конфіскації є юридичним актом індивідуальної дії, що встановлює факт незаконності та недобросовісності набуття певною особою конкретного майна і також спростовує презумпцію правомірності набуття права власності, встановлену в частині другій статті 328 Цивільного кодексу України. Унаслідок цього саме судове рішення є підставою для вилучення такого майна в особи, стосовно якої може бути застосовано спеціальну конфіскацію згідно з оспорюваними статтями КК України.

На теперішній час в чинному повідомленні ОСОБА_10 про зміну раніше пред`явленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень від 07.03.2025 відсутні будь-які відомості, щодо можливого вчинення злочинних дій, передбачених статтею 209 КК, щодо майна, власниками якого є ОСОБА_6 (житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 208 і земельна ділянка, кадастровий номер :01:019:0691) і ОСОБА_7 (садовий будинок площею: 190,2 кв м за адресою: АДРЕСА_13 ; земельна ділянка, кадастровий номер :02:002:5632), такі особи не є підозрюваним к кримінальному провадженні №0000084, й щодо такого майна відсутні конкретні відомості щодо їх одержання злочинним шляхом, тому вочевидь відсутня потреба в їх арешті.

Водночас суд зазначає, що враховуючи факт здійснення досудового розслідування у виділеному з кримінального провадження №0000169 окремому кримінальному провадженні №0000116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КК, (тобто незаконного збагачення), орган досудового розслідування має право за потреби подати обґрунтоване клопотання про арешт майна в такому провадженні, хоча надані документи свідчать про набуття частини цих активів до 28.11.2019, тобто дати набрання чинності Законом України від 31.10.2019 №263-IX, який доповнив КК статтею 368-5, яка передбачає відповідальність за набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи, що у принципі позбавляє юридичного сенсу кримінальне переслідування за статтею 368-5 КК.

3.8. Дослідивши клопотання про скасування арешту майна накладеного 24.04.2024 ухвалою слідчої судді ВАКС ОСОБА_8 у справі №991/3374/24 разом із доданими матеріалами, суд вважає, що у цьому випадку наявне пропорційне втручання в право власності законного власника майна внаслідок обґрунтованого накладення арешту як заходу забезпечення кримінального провадження на майно ОСОБА_36 з метою забезпечення конфіскації як виду покарання та спеціальної конфіскації, й потреба в такому не відпала, а тому належить відмовити у задоволенні такого клопотання внаслідок відсутності правових підстав для скасування чинного арешту майна.

Разом з тим, щодо клопотання про скасування арешту майна, накладеного 12.07.2024 ухвалою слідчого судді ВАКС ОСОБА_14 у справі №991/5930/24 на майно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , суд вважає, що наразі відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не добросовісними набувачами належного їм майна, відтак належить усунути непропорційне втручання в право власності цих законних власників майна через відпадіння потреби в його арешті шляхом задоволення поданого клопотання.

Керуючись статтями 131, 132, 170-174, 309, 369-372, 532 КПК суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

2. Задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про скасування арештів майна.

Скасувати арешти, які були накладені ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.07.2024 у справі №991/5930/24 із забороною відчуження і розпорядження майна, а саме:

1) яке належить ОСОБА_6 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ):

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208,

- земельну ділянку, кадастровий номер :01:019:0691.

2) яке належить ОСОБА_7 (народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ):

- садовий будинок за адресою: АДРЕСА_13 ,

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:5632.

Ухвала не підлягає оскарженню і набирає законної сили негайно після оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 28.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1 __________