Ухвала

Іменем України

08 травня 2025 року

м. Київ

справа № 126/2327/24

провадження № 51-5679 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу з захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2025 року про відмову у відкритті провадження,

встановив:

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 березня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисникаОСОБА_4 на вищевказане рішення місцевого суду на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , не погоджуючись із постановленим судом апеляційної інстанції рішенням, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Зокрема, на обґрунтування доводів касаційної скарги вказує, що, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою, судом апеляційної інстанції було порушено право обвинуваченого на захист, ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, за змістом скарги захисник наводить доводи щодо незаконності постановлення Тульчинським районним судом Вінницької області ухвали від 24 березня 2025 року про залишення без задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про його участь у кримінальному провадженні в режимі відеоконференції.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Тобто, у даному випадку, предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника, як така, що може перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

З урахуванням зазначеного, доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 березня 2025 року не можуть бути предметом касаційного розгляду, у зв`язку із чим доводи захисника щодо незаконності вказаної ухвали місцевого суду не підлягають розгляду у касаційному порядку.

При цьому, надаючи оцінку твердженням захисника щодо незаконності ухвали Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, зазначена норма гарантує право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.

Положеннями ч. 2 ст. 424 КПК визначено вичерпний перелік рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Статтею 24 КПК встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з приписами ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, у провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження №0000357 від 20 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 9, ч. 2 ст. 115, п. 9, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ст. 348, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 Кримінального кодексу України (далі - КК), ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК, яке призначено до судового розгляду.

При цьому, ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 березня 2025 року клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , про його участь у кримінальному провадженні в режимі відеоконференціїзалишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого оскаржив його в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Проте ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання про участь у кримінальному провадженні в режимі відеоконференції не входить до зазначеного переліку.

З огляду на зазначене, у даному випадку до застосування підлягає абз. 1 ч. 2 ст. 392 КПК, відповідно до якого ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

З огляду на те, що захисником ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, яке вирішує кримінальне провадження по суті, і така ухвала не стосується випадків, передбачених абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК, з урахуванням зазначених вище положень КПК вказана ухвала не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Суддя суду апеляційної інстанції, перевіряючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена ухвала суду першої інстанції не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Щодо доводів захисника про порушення права на захист, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право на звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. Водночас, у даному випадку можливість оскарження судового рішення, постановленого під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, прямо не передбачена положеннями ст. 392 КПК України, у зв`язку із чим таке рішення окремому оскарженню не підлягає.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відмова суду апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із поданням апеляційної скарги на судове рішення, окреме оскарження якого законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, та, з огляду на положення, передбачені ч. 6 ст. 9 КПК, не свідчить про порушення загальних засад кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 березня 2025 року, зазначивши, що відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК такі ухвали окремому оскарженню не підлягають, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на вказане, інші доводи касаційної скарги в цілому не спростовують законність, обґрунтованість та вмотивованість рішення суду апеляційної інстанції.

Таким чином, за результатом перевірки доводів захисника ОСОБА_4 щодо оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2025 року про відмову у відкритті провадження колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2025 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3