Справа № 367/2851/25
Провадження №1-в/367/97/2025
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про пом`якшення покарання у зв`язку з усуненням законом караності діяння щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 30.05.2023 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 79 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2025 року до Ірпінського міського суду Київської області від Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшло подання про пом`якшення покарання у зв`язку з усуненням законом караності діяння щодо ОСОБА_3 .

Подання обґрунтовується тим, що на обліку Бучанського РВ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області перебуває ОСОБА_3 , засуджена 30.05.2023 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 79 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Водночас, Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вказаного, зважаючи на те, що ОСОБА_3 згідно з вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2023 року спричинила майнову шкоду в частині вчинення крадіжки: 18.03.2023 року (разом з ОСОБА_4 ) на суму 1893,44 грн., 18.03.2023 року на суму 2383,33 грн., 19.03.2023 року на суму 1377,08 грн., орган пробації, посилаючись на положення ч. 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить вирішити питання про пом`якшення покарання, стосовно засудженої ОСОБА_3 у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Представник Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи орган пробації повідомлено належним чином.

Засуджена ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 03.07.2025 від неї надійшла заява про розгляд клопотання за її відсутності.

Прокурор ОСОБА_5 , ознайомившись з матеріалами подання, просив виключити з вироку суду посилання на визнання винною та засудження ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами від 18.03.2023 року (разом з ОСОБА_4 ) на суму 1893,44 грн., 18.03.2023 року на суму 2383,33 грн., 19.03.2023 року на суму 1377,08 грн. В іншій частині подання просив відмовити.

Дослідивши подання органу пробації та матеріали додані в його обґрунтування, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 30.05.2023 року ОСОБА_3 засуджено вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 79 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Поряд з цим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України визначено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у розмірі 2684 гривні.

Відповідно, 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2023 року становить 1342 гривні.

Із зазначеного вбачається, що з 09.08.2024 особа підлягає адміністративній, а не кримінальній відповідальності за крадіжку, вчинену у 2023 році, якщо вартість викраденого майна не перевищує 2684 гривні. Викладене узгоджується з постановою Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа №567/507/23, провадження № 51-7110км23) та постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

За приписами ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ретроактивний аспект).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, відповідні зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, якими визначається максимальний поріг для кваліфікації діяння особи як адміністративного правопорушення, є зміною кримінального законодавства України із всіма наступними наслідками, в тому числі в частині їх зворотної дії у часі.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого усунена законом, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з частиною 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, вартість майна, викраденого ОСОБА_3 : 18.03.2023 року (разом з ОСОБА_4 ) становила 1893,44 грн., 18.03.2023 року становила 2383,33 грн., 19.03.2023 року становила 1377,08 грн. При цьому, вартість майна, викраденого ОСОБА_3 (разом з ОСОБА_4 ) за двома епізодами від 22.03.2023 року становила вже 3386,00 грн. та 7171,04 грн. відповідно.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_3 за всіма епізодами протиправної діяльності, вчиненої самостійно та разом з ОСОБА_4 , визнана винною за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану та їй призначене мінімальне покарання, яке передбачене санкцією даної статті 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи дану обставину (призначення покарання у мінімальному розмірі), суд позбавлений можливості пом`якшити покарання засудженій ОСОБА_3 у зв`язку з декриміналізацією деяких епізодів її протиправної діяльності, що були вчинені нею18.03.2023 року та 19.03.2023 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання органу пробації задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про пом`якшення покарання у зв`язку з усуненням законом караності діяння щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 30.05.2023 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 79 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1