УХВАЛА

25 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 642/353/24

провадження № 51-3339 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі (далі - Суд):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Холодногірського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 травня 2025 року,

установив:

Холодногірський районний суд м. Харкова вироком від 14 лютого 2025 року засудив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за:

- частиною третьою статті 152 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;

- частиною четвертою статті 152 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років;

- частиною шостою статті 152 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі;

- частиною другою статті 155 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права займати посади на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності, які здійснюють діяльність із забезпечення розвитку, виховання, навчання, оздоровлення та відпочинку, лікування осіб до 18 років на строк 3 роки;

- частиною першою статті 301-1 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з комп`ютерними технологіями, чи займатися певною діяльністю, яка пов`язана з розміщенням та розповсюдженням творів, зображень, кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм на веб-ресурсах на строк 2 роки;

- частиною третьою статті 301-1 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з комп`ютерними технологіями, чи займатися певною діяльністю, яка пов`язана з розміщенням та розповсюдженням творів, зображень, кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм на веб-ресурсах на строк 3 роки;

На підставі частини першої статті 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_4 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі, з приєднанням додаткових покарань у виді позбавлення права займати посади на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності, які здійснюють діяльність із забезпечення розвитку, виховання, навчання, оздоровлення та відпочинку, лікування осіб до 18 років на строк 3 роки та позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з комп`ютерними технологіями, чи займатися певною діяльністю, яка пов`язана з розміщенням та розповсюдженням творів, зображень, кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм на веб-ресурсах на строк 3 роки.

Відповідно до положень частини четвертої статті 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_4 у виді довічного позбавлення волі, з приєднанням додаткових покарань у виді позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з комп`ютерними технологіями, чи займатися певною діяльністю, яка пов`язана з розміщенням та розповсюдженням творів, зображень, кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм на веб-ресурсах на строк 3 роки; позбавлення права займати посади на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності, які здійснюють діяльність із забезпечення розвитку, виховання, навчання, оздоровлення та відпочинку, лікування осіб до 18 років на строк 3 роки.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 19 травня 2025 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Холодногірського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року - без змін.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення її без руху із наданням захиснику строку для усунення недоліків на таких підставах.

У частині першій статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною першою статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для їх скасування, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Однак, наведених вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.

Як видно з поданої касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду, доводи касаційної скарги захисника аналогічні за змістом доводам апеляційних скарг сторони захисту, і вони були предметом оцінки суду апеляційної інстанції, який за результатами перегляду залишив їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін. Водночас, касаційна скарга захисника не містить обґрунтування того, яких порушень кримінального процесуального закону було допущено цим судом при апеляційному перегляді вироку Холодногірського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року, з огляду на межі та порядок апеляційного перегляду, передбачені статтями 404, 405 КПК та не наведено обґрунтування допущення судом таких порушень норм права, які могли би тягнути за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на зміст положень статей 370, 412, 419 цього Кодексу.

При цьому, в порушення вимог частини третьої статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог статті 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись частиною першою статті 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Холодногірського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 травня 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3