ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/401/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/226/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.122 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Висипівці, Зборівського району, Тернопільської області, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено йому покарання за цією статтею у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Питання щодо речових доказів вирішено.

Згідно вироку, 08 травня 2022 року близько 20 год. 20 хв. в ОСОБА_9 , який перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту із ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Так, 8 травня 2022 року близько 20 год. 20 хв. ОСОБА_9 , перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , знаходився біля дерев`яної лавки та ламав її, де до нього підійшла ОСОБА_10 та зробила ОСОБА_9 зауваження, в результаті чого у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт. Під час даного конфлікту ОСОБА_9 своєю лівою рукою схопив ОСОБА_10 за горло, а правою рукою почав тягнути останню за волосся, в результаті чого ОСОБА_10 впала на прилягаючу поверхню. В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , прижавши коліном грудну клітку ОСОБА_10 та тримаючи її за волосся правою рукою, лівою продовжив стискати їй горло. Після цього, ОСОБА_9 наніс близько шести ударів кулаками обох рук в різні ділянки голови ОСОБА_10 , після чого він із силою стиснув руки ОСОБА_10 , яка перебувала у лежачому положенні спиною до землі, підскочив та наніс удар правим коліном в її обличчя. Після цього, ОСОБА_10 повернулася обличчям до землі, а ОСОБА_9 коліном почав здавлювати її шию та продовжив наносити удари кулаками в ділянку голови та обличчя. Після цього, мати потерпілої ОСОБА_11 та син ОСОБА_9 ОСОБА_12 пішли відтягати ОСОБА_9 від ОСОБА_10 . Однак, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 наніс три удари правою ногою в ділянку голови ОСОБА_10 , яка продовжувала лежати на землі.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців лівої надбрівної ділянки і повік лівого ока із забиттям м`яких тканин, синців повік правого ока, садна ділянки перенісся та синців і садно носа, синця правої завушної ділянки, синці правої бокової поверхні шиї, синці лівих плеча та передпліччя, синець із забиттям м`яких тканин 4-го пальця лівої кисті, синець правої бокової поверхні грудей, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. А також, своїми злочинними діями ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_10 травму 4-го пальця лівої кисті у виді перелому дистальної (нігтьової) фаланги, що за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості з огляду на тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2025 року скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а кримінальне провадження закрити

Свої вимоги мотивує тим, що:

суд першої інстанції безпідставно визнав достовірними показання потерпілої ОСОБА_10 та її матері свідка ОСОБА_11 , так як будучи допитаними в судовому засіданні як потерпіла ОСОБА_10 так і свідок ОСОБА_11 давали суперечливі покази, які не узгоджуються з даними камер відеоспостереження та їхніми показами в кримінальному провадженні №40000387 від 09 травня 2022 року, при цьому суд безпідставно дав критичну оцінку показанням ОСОБА_9 ;

із записів камер відеоспостереження та запису на мобільному телефоні, які були досліджені в судовому засіданні, вбачається, що саме ОСОБА_10 розпочала конфлікт, неодноразово шарпала ОСОБА_9 за сорочку, наносила йому тілесні ушкодження, провокуючи його на ті чи інші дії. При цьому на зауваження ОСОБА_9 , який намагався лише заспокоїти ОСОБА_10 , яка не реагувала та продовжувала свої дії;

поза увагою суду залишено той факт, що висновок експерта стосується не лише тілесного ушкодження, яке відноситься до середньої тяжкості, а до всіх тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_10 , в тому числі тих, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (синці, садна), а тому захисник вважає, що в судовому засіданні не встановлена вина ОСОБА_9 саме в умисному спричиненні середньої степені тілесних ушкоджень.

В судове засідання апеляційного суду 03 вересня 2025 року обвинувачений не з`явився, хоча належним чином і завчасно був повідомлений про час та місце апеляційного розгляду. При цьому, обвинуваченим та його захисником не подано клопотань про відкладення апеляційного розгляду та доказів поважності причин неможливості з`явитися в судове засідання апеляційного суду, участь в якому відповідно до положень ч.4 ст.401 КПК для обвинуваченого не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника, яка не заперечувала проти проведення апеляційного розгляду у відсутності обвинуваченого та підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просила вирок скасувати та закрити кримінальне провадження, думку прокурора і представника потерпілої, які заперечили проти доводів сторони захисту і просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що оскаржений вирок повністю відповідає цим вимогам закону, а висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено і кваліфікація його дій за ч.1 ст.122 КК України є правильними.

Так, свій висновок щодо доведеності вини обвинуваченого суд першої інстанції правильно обґрунтував показаннями:

потерпілої ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що 08 травня 2022 року вона побачила, як обвинувачений ОСОБА_9 , у їх спільному дворі, ламав лавку. На її зауваження він не реагував, а коли вона підійшла і схопила його за сорочку обвинувачений ОСОБА_9 повалив її на землю та почав наносити численні удари, в тому числі по голові. Внаслідок цих ударів їй було спричинено тілесні ушкодження і тому вона поїхала до лікарні;

свідка ОСОБА_11 , яка суду підтвердила, що 08.05.2022 з вікна побачила, як ОСОБА_9 повалив її доньку ОСОБА_10 на землю, сів на неї, душив та бив по голові навіть тоді коли вона намагалася припинити його напад. Насильницькі дії обвинувачений припинив лише після втручання інших осіб.

Повідомлені свідком і потерпілою обставини суд правильно оцінив як такі, що доводять вину обвинуваченого, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з даними письмових доказів, а саме даними:

протоколом проведення слідчого експерименту від 03 травня 2023 року (а.к.п.61-66), згідно якого потерпіла ОСОБА_10 пояснила та відтворила обставини конфлікту з обвинуваченим, зокрема за допомогою статиста показала як саме ОСОБА_9 наносив їй удари;

протоколу огляду (відеозапису) від 10 травня 2022 року, з DVD-R-диском до нього, на якому міститься відео файл «video_2022-06-13_09-26-24.mp4» із телефона гр. ОСОБА_10 , при перегляді зазначеного відео файлу встановлено зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_9 намагається відірвати дерев`яний стіл, потерпіла ОСОБА_10 намагається перешкодити йому, а обвинувачений ОСОБА_9 у свою чергу зловив її одною рукою за горло, а іншою за волосся та кинув її на землю;

протоколу огляду від 11 травня 2022 року з доданим до нього DVD-R-диском на якому містяться відео файли, при перегляді яких встановлено наступні події: обвинувачений ОСОБА_9 намагається відірвати дерев`яний стіл, потерпіла ОСОБА_10 намагається перешкодити йому це зробити і штовхає обвинуваченого ОСОБА_9 чотири рази. Обвинувачений ОСОБА_9 у свою чергу зловив потерпілу одною рукою за горло, а іншою за волосся та кинув її на землю, притиснувши коліном та тримаючи потерпілу ОСОБА_10 за волосся правою рукою, а лівою продовжує стискати їй горло. В подальшому обвинувачений ОСОБА_9 наніс їй два удари кулаком лівої руки у ділянку голови та чотири удари кулаком лівої руки в потилицю. Тримаючи руки потерпілої обвинувачений ОСОБА_9 підскочив та наніс удар правим коліном їй в обличчя. Після цього потерпіла ОСОБА_10 повернулася обличчям до землі, в свою чергу обвинувачений ОСОБА_9 притиснув праве коліно своєї ноги до шиї потерпілої ОСОБА_10 та почав душити її. Під час цього він наніс приблизно п`ять ударів кулаком лівої руки в лобову ділянку голови та потилицю потерпілої. Крім того під час огляду відеофайлів установлено також наступні події: обвинувачений ОСОБА_9 стоїть на колінах над потерпілою ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_11 намагається відтягнути обвинуваченого ОСОБА_9 , тягнучи його за ліве плече, в подальшому вона підбирає на землі предмет схожий на молоток та наносить чотири удари в район спини обвинуваченого ОСОБА_9 . Потім на подвір`я вибігає син обвинуваченого - ОСОБА_12 , який намагається відтягнути обвинуваченого ОСОБА_9 від потерпілої ОСОБА_10 . Під час цього свідок ОСОБА_11 намагається нанести удар обвинуваченому ОСОБА_9 , який в цей час наносить правою ногою удар в ліву сторону обличчя потерпілій ОСОБА_10 , встає і наносить ще два удари правою ногою в обличчя та потилицю потерпілій ОСОБА_10 , яка в цей час продовжує лежати на землі;

висновком експерта №268 від 24 червня 2022 року при судово-медичній експертизі у потерпілої ОСОБА_10 виявлені численні легкі тілесні ушкодження у вигляді синців і саден, а також закритий перелом дистальної (нігтьової) фаланги 4-го пальця, який належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості. Всі ці ушкодження могли утворились 08.05.2022р. від ударів руками та ногами і вони не властиві для утворення при падінні на площині (з висоти власного росту).

Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів у їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними свої висновки, з якими погоджується колегія суддів, про доведеність винуватості ОСОБА_9 за ч.1 ст.122 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність визнання судом першої інстанції достовірними показань потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , з огляду на нібито наявні суперечності у їхніх свідченнях, є необґрунтованими. Апеляційний суд вважає такі твердження сторони захисту безпідставними, оскільки показання зазначених осіб підтверджуються об`єктивними даними:

протоколу слідчого експерименту від 03 травня 2023 року, під час якого в присутності понятих, статиста та самої потерпілої було детально відтворено обставини конфлікту. Зміст цього протоколу підтверджує ключові аспекти показань ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , а саме: систематичні удари руками та ногами, фізичне утримування її за волосся, шию, а також погрози з боку ОСОБА_9 , що вкладається в логічний та послідовний ланцюг подій;

висновку експерта №268 від 24 червня 2022 року, який базується на вивченні медичної документації та результатах судово-медичного огляду потерпілої. У ОСОБА_10 було виявлено низку тілесних ушкоджень, характерних для дії тупих предметів, у тому числі закритий перелом дистальної (нігтьової) фаланги 4-го пальця лівої кисті, що згідно з чинними нормативами кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості. Інші тілесні ушкодження (численні синці та садна) класифікуються як легкі, що підтверджує ступінь насильства та інтенсивність дій, вчинених щодо потерпілої. Вказані тілесні ушкодження, за висновком експерта, не є характерними для механізму падіння з висоти власного зросту.

Як вбачається з матеріалів провадження показання потерпілої та свідка є послідовними, не мають істотних суперечностей по обставинах кримінального правопорушення, а також повністю узгоджуються з об`єктивними даними результату слідчого експерименту та відеозаписів події кримінального правопорушення, які детально проаналізовані у вироку.

Будь-яких обґрунтованих даних, які би давали підстави сумніватися в достовірності зазначених доказів в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 достовірними та такими, що підтверджуються сукупністю об`єктивних доказів. Твердження захисту про їхню суперечливість не знайшли свого підтвердження ні під час судового розгляду, ні в матеріалах кримінального провадження.

Також, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дав правильну оцінку показанням обвинуваченого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, як таким, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами.

Так, обвинувачений в суді першої інстанції підтвердив, що між ним і сусідами тривалий час відбуваються конфлікти через спільну територію. З його слів, під час демонтажу альтанки потерпіла ОСОБА_10 накинулась на нього, била руками, а він лише відреагував, утримуючи її, щоб заспокоїти. Стверджує, що не завдавав їй ушкоджень, діяв у відповідь на агресію.

Однак, така версія обвинуваченого та аналогічні доводи апеляційної скарги його захисника спростовуються послідовними показаннями як потерпілої ОСОБА_10 , так і свідка ОСОБА_11 , яка була очевидцем події.

Більше того, з дослідженого в ході судового розгляду протоколу огляду від 11 травня 2022 року та доданих до нього відеозаписів (а.к.п. 72-74), якими зафіксовано події які відбувалися між потерпілою і обвинуваченим і з яких видно, що під час конфлікту потерпіла штовхнула і шарпала обвинуваченого, який ламав дерев`яний стіл на їх спільному подвір`ї. У відповідь обвинувачений зловив потерпілу одною рукою за горло, а іншою за волосся та кинув її на землю, потім притиснув коліном і тримав за волосся правою рукою, а лівою стискав їй горло. В подальшому обвинувачений ОСОБА_9 наніс два удари кулаками лівої руки у ділянку голови та чотири удари кулаком лівої руки в потилицю потерпілій, яка лежала на землі. В подальшому обвинувачений наносив потерпілій: удар правим коліном в обличчя; удари кулаком лівої руки в лобову ділянку голови та потилицю; удар правою ногою в ліву сторону обличчя; два удари правою ногою в обличчя і потилицю потерпілій, яка в цей час продовжувала лежати на землі.

Не впливають на правильність кваліфікації дій обвинуваченого доводи захисника про те, що із записів камер відеоспостереження та запису на мобільному телефоні, які були досліджені в судовому засіданні, вбачається, що саме потерпіла ОСОБА_10 розпочала конфлікт і неодноразово шарпала обвинуваченого ОСОБА_9 за сорочку та наносила йому тілесні ушкодження, так як вбачається з наявних у цьому провадженні та проаналізованих в оскарженому вироку відеозаписів, потерпіла під час конфлікту з обвинуваченим, з приводу знищення ним майна на спільному подвір`ї, не наносила йому ударів чи іншого непропорційного фізичного насильства, яке могло би виправдати його подальші дії.

Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів чітко вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 , хоча й підходить до обвинуваченого ОСОБА_9 та, намагаючись перешкодити демонтажу дерев`яного столу, лише штовхає його і шарпає за одяг, але не завдає обвинуваченому жодних тілесних ушкоджень. Натомість саме обвинувачений ОСОБА_9 вдається до непропорційного обставинам фізичного насильства, схопивши її за горло та волосся, поваливши на землю, після чого, притиснувши її своїм тілом, завдає численних ударів руками, коліном та душить потерпілу, яка уже лежить на землі і не становить для нього жодної загрози. Ці дії не можна трактувати як самозахист або захисну реакцію на провокацію, оскільки вони мають очевидний насильницький, а не оборонний характер.

Більше того, на відео з камер спостереження зафіксовано, що обвинувачений ОСОБА_9 продовжує свої дії щодо потерпілої навіть після втручання інших осіб, а саме наносить їй три удари ногами по голові один лівою ногою коли син його відтягував від потерпілої і ще два удари правою ногою по голові потерпілої, яка залишилась лежати на землі, що свідчить про цілеспрямованість його намірів під час усієї події і наявність прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень.

Твердження захисника про те, що висновок експерта стосується не лише тілесного ушкодження середньої тяжкості, а й усіх тілесних ушкоджень, у тому числі легких (синців, саден), не спростовує правильність встановлених судом обставин, а лише підтверджує очевидні відомості, вже відображені у матеріалах справи.

Так, висновок експерта, як це прямо випливає з його змісту, дійсно охоплює всі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_10 , як легкі (синці, садна), так і одне, що класифіковане як ушкодження середньої тяжкості, яке має кримінально-правове значення і становить предмет доказування за інкримінованою статтею. Наявність при цьому інших, менш тяжких ушкоджень, не змінює кваліфікацію діяння та не спростовує факту спричинення тілесного ушкодження середньої тяжкості, наявність якого встановлена висновком експерта і не викликає жодних сумнівів.

Таким чином, вказаний довід захисника не має істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки не спростовує жодного з фактичних чи правових висновків, покладених судом в основу оскарженого судового рішення.

Доводи захисника про те, що в судовому засіданні не встановлена обвинуваченого ОСОБА_9 в умисному спричиненні потерпілій ОСОБА_10 середньої степені тілесних ушкоджень, були перевірені судом першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. Зокрема, суд першої інстанції правильно зазначив, що вважає доведеним умисел ОСОБА_9 на спричинення потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. До такого висновку суд прийшов на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, з яких видно, що тілесні ушкодження першим почав завдавати обвинувачений, при цьому завдання таких тривало певний проміжок часу, протягом якого сторонні особи намагалися його зупинити. Не зважаючи на це, він продовжував умисно завдавати удари потерпілій.

Встановлено й те, що внаслідок умисних дій обвинуваченого потерпілій заподіяно перелом пальця, який відповідно до висновку судово-медичної експертизи віднесено до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. При цьому у вказаному висновку зазначено, що характер виявлених ушкоджень, у тому числі перелому дистальної фаланги пальця, не є властивим для їх утворення при падінні на площині з висоти власного зросту, а отже, вони могли виникнути лише від умисних ударів. Саме ця обставина, у сукупності з іншими доказами, додатково підтверджує правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_9 та спростовує доводи захисника.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 судом першої інстанції не допущено істотних порушень, передбачених ст.412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не виявлено.

Покарання обвинуваченому призначено з дотриманням усіх вимог ст.ст. 50, 65 КК України і підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку та закриття провадження, як про це порушується питання в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.404, 405, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2025 року відносно ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді