КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3511/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000903 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи/навчання.

По справі вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком суду, ОСОБА_7 09 серпня 2022 рокуо 13 год. 44 хв., керуючи технічно справним електросамокатом марки «Xiaomi M365pro», рухався по тротуару вздовж проїзної частини бульвару Лесі Українки у місті Києві, зі сторони вулиці Новогоспітальної у напрямку вулиці Басейна.

Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, підпункт «б» п. 2.3 та п. 11.13 Правил дорожнього руху України, а самекеруючи електросамокатом марки «Xiaomi M365pro», будучи обізнаним, що рух електросамокатів по тротуару заборонений, маючи об`єктивну змогу рухатись по проїзній частині та не створювати своїми діями небезпеки для інших учасників дорожнього руху, усвідомлюючи, що тротуар є елементом дороги, який призначений для руху пішоходів, і в будь-який момент обстановка може змінитися в результаті появи пішохода, не зміг обрати безпечні прийоми керування, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який вийшов із-за задньої частини автомобіля марки «Mercedes-Benz GL», р.н. НОМЕР_1 , що був припаркований поблизу будинку № 12 по бульвару Лесі Українки у місті Києві, спричинивши ОСОБА_11 тілесні ушкодження, від яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті наїзду ОСОБА_11 були заподіяні наступні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма масивний крововилив у м`які покрови голови в правій тім`яно-скронево-потиличній області; лінійний перелом потиличної кістки з переходом лінії перелому в середню черепну ямку справа; субдуральна гематома в лівій лобно-скроневій ділянці (до 70 см); розповсюджені обмежено-дифузні крововиливи під м`яку мозкову оболонку в великих півкулях головного мозку; забої мозку в ділянці полюса лівої лобної долі з переходом на її основу та основі правої скроневої долі; крововилив у шлуночки головного мозку; вторинні крововиливи в стовбуровий відділ мозку, набряк-набухання головного мозку. Синець на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині з частковим розмізченням підшкірної клітковини; синець на тильній поверхні лівого зап`ястку. Смерть ОСОБА_11 , настала від відкритої черепно-мозкової травми із ушкодженнями м`яких покровів голови, переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки, в тканину та у шлуночки головного мозку, набряком-набуханням головного мозку та вторинними крововиливами в стовбур мозку. Наявні у ОСОБА_11 ушкодження: черепно-мозкова травма (комплекс ушкоджень м`яких - покривів голови, кісток черепа, оболонок та тканини головного мозку), ушкодження м`яких тканин верхній кінцівок, - об`єднані одним механізмом травмування, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Наявні ушкодження утворились від дії тупого(-их) предмета(-ів). Характер та локалізація ушкоджень, вказують на утворення їх при транспортній травмі - травмі пішохода при зіткненні його з електромоторним засобом пересування, що рухався. Об`єм, характер та розташування ушкоджень на тілі потерпілого - вказують на утворення їх при первинному контакті в ділянку правого передпліччя, та подальшому падінні потерпілого з ударом потиличною ділянкою голови о дорожнє покриття.

Порушення ОСОБА_7 вимог пунктів 1.3, 1.5, підпункт «б» п. 2.3 та п. 11.13 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої пригоди та її наслідками.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом по ст.291 КК України як порушення чинних на транспорті правил, які убезпечують рух, що спричинило загибель ОСОБА_11 .

В поданій апеляційній скарзі представник потерпілої, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання,через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.75 КК України, та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги представник потерпілого зазначає, що застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України в даній ситуації не можна визнати обґрунтованим, оскільки грубе порушення ОСОБА_7 декількох пунктів ПДР України призвело до непоправних наслідків у виді настання смерті потерпілого. Вважає, що без реального відбуття покарання неможливе виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень.

Вважає хибними твердження обвинуваченого про те, що він добровільно намагався відшкодувати потерпілій стороні завдану ним шкоду та висновки суду про наявність щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання.

Посилаючись на практику Верховного суду, зокрема у справі 199/6365/19, зазначає, що розкаяння, окрім визнання факту вчинення злочину, повинно виражатись у намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити наслідки вчиненого та готовність понести покарання.

За доводами апелянта, формальне визнання своєї вини не свідчить про щире каяття ОСОБА_7 .

Просить врахувати, що обвинувачений до моменту повідомлення про підозру не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на комунікацію з потерпілою, не вибачився перед сім`єю потерпілого за свій вчинок. Вважає, що його дії, спрямовані на відшкодування потерпілій грошових коштів, є способом уникнути кримінальної відповідальності.

З урахуванням зазначеного вважає неправильним рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Також посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив потерпілу та її представника про час та місце судового засідання.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржуваний вирок Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ст.291 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала заперечення на апеляційну скаргу представника потерпілої, в яких просить вирок суду залишити без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника потерпілої та прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, перевіривши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, а тому правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.291 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст.291 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання.

На противагу доводам апеляційної скарги представника потерпілої, суд обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , його щире каяття та вжиття ним заходів, спрямованих на відшкодування потерпілій заподіяної шкоди.

На підтвердження цього свідчить лист ОСОБА_7 , надісланий ним на електронну адресу потерпілої ОСОБА_10 , із словами вибачення та проханням прийняти на відшкодування заподіяної шкоди грошові кошти (а.с 69-70). Також в матеріалах провадження наявні фіскальні чеки про перерахування поштових переказів на ім`я потерпілої ОСОБА_10 на суму 200 тис. грн., які останньою не були отримані з власних міркувань, та які в подальшому були перераховані обвинуваченим ОСОБА_7 на допомогу Збройним Силам України (а.с. 71-75).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом також врахована заява потерпілої ОСОБА_10 від 06 жовтня 2023 року щодо міри покарання.

Суд також врахував дані про особу винного, а саме те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, до адміністративної відповідальності не притягався, вчинив кримінальне правопорушення у молодому віці (20 років), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, виключно позитивно характеризується за попередніми місцями навчання в «Київському ліцеї бізнесу», Національному педагогічному університеті ім. М.П. Драгоманова, де обвинувачений навчався на факультеті психології, (на час апеляційного розгляду ОСОБА_7 закінчив навчання та отримав відповідний диплом), має сертифікати участі у міжнародній науковій діяльності, позитивно характеризується за місцем проходження в період 25.березня 2024 року - 19 квітня 2024 року виробничої практики ЗПО «Центр логопедії, раннього втручання та психологічної допомоги «Пелюстки», має тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, пройшов відповідну військову підготовку на кафедрі Національного університету оборони України ім. І.Черняховського, позитивно характеризується за місцем роботи ПАТ «Вентиляційні системи», де ОСОБА_7 працює з 12 серпня 2024 року фахівцем з розвитку продаж, а також за місцем проживання.

З урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та даних про його особу, наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, а тому на підставі положень ст.75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на визначений судом строк, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 по ст.291 КК України покаранням, яке призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України та не оспорюється учасниками провадження.

Колегія суддів також враховує, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років є найбільш суворим видом покарання, яке передбачено санкцією ст.291 КК України.

Також колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з огляду на наступне.

За приписами ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень частини 1 статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, а також конкретні обставини вчиненого злочину, а тому обґрунтовано та на законних підставах дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без реального відбування ними покарання, в умовах здійснення за ним контролю органами пробації.

В суді першої та апеляційної інстанції представник потерпілої наполягав на призначенні ОСОБА_7 реального покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів враховує висновки Верховного суду, викладені в постанові Великої Палати Верховного суд від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 та постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №752/8309/16, згідно яких думка потерпілої та її представника може враховуватись судом при призначенні покарання в сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст.65 КК України, однак не є вирішальною і не має над ними пріоритету.

Також необґрунтованим є доводи апеляційної скарги представника потерпілої про те, що суд неправильно визнав обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - його щире каяття та вжиття ним заходів, спрямованих на відшкодування потерпілій заподіяної шкоди.

Як повідомив в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , після того, як потерпілого забрали до медичного закладу, він з матір`ю одразу приїхали до лікарні, де попросили вибачення у дружини потерпілого та пропонували надати їй допомогу на лікування чоловіка. Оскільки потерпіла ОСОБА_12 перебувала в стресовому стані, вона від запропонованої допомоги відмовилася. В подальшому він перерахував потерпілій грошові кошти в сумі 200 тис. грн., які вони змогли зібрати сім`єю, проте потерпіла їх не отримала і кошти повернулись. В зв`язку з цим він вирішив дані кошти витратити на потреби ЗСУ. Також повідомив, що він неодноразово просив вибачення у потерпілої ОСОБА_12 і щиро висловлює жаль з приводу того, що сталося.

Такі показання потерпілого підтверджуються матеріалами кримінального провадження (а.с.71-75).

Також судом обґрунтовано враховано дані про особу винного, який є особою молодого віку, виключно позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався.

Обґрунтованих даних, які б свідчили про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, у поданій апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги представника потерпілої про незаконність вироку суду в частині призначеного покарання через неправильне застосування положень ст.75 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілої про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив потерпілу та її представника про час та дату судового засідання, то вони є необґрунтованими, оскільки як вбачається із вироку суду та журналу судового засідання від 16 грудня 2024 року, розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 відбувся за участі представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 .

Крім цього, в матеріалах справи міститься заява потерпілої ОСОБА_12 від 06 жовтня 2023 року, в якій остання вказала, що не бажає брати участь у даному провадженні, наслідки розгляду справи за відсутності потерпілої їй відомі та зрозумілі (а.с.24).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, на які посилається представник потерпілої в поданій апеляційній скарзі в обґрунтування підстав для зміни оскаржуваного судового рішення в частині призначеного покарання, колегією суддів не встановлено.

З наведених підстав апеляційна скарга представника потерпілої задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4