печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням ОСОБА_4 , який діє в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000100 від 29.06.2023,

В С Т А Н О В И В:

28.08.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_4 , який діє в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000100 від 29.06.2023.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2023 у кримінальному провадженні № 0000100 від 29.06.2023 накладено арешт на нежилу будівлю, загальною площею 7 586,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; нежитлову будівля за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із забороною державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним державним адміністраціям на території яких знаходиться майно чи зареєстровані юридичні особи, яким воно належить, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії стосовно вищевказаного майна. При цьому, дії командування військової частини НОМЕР_1 не вплинули і не можуть вплинути на дієвість вказаного кримінального провадження, оскільки відчужені об`єкти нерухомого майна знаходяться під охороною держави в особі військової частини НОМЕР_1 та до них може бути забезпечено доступу для органів досудового слідства та суду, у зв`язку з чим відсутні ризики приховування, пошкодження, псування, перетворення вказаного майна, а тому і про відсутність потреби в подальшому застосуванні арешту об`єктів нерухомого майна, що перейшли у власність держави в особі військової частини НОМЕР_1 . Разом з тим, накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна порушує законні права та інтереси військової частини НОМЕР_1 , позбавляє її розпоряджатися своїм майном, яким вона володіє на законних підставах.

Представник власника майна - ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію власника майна, прокурора, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що Київською обласною прокуратурою здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000100 від 29.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110-2 КК України, досудове розслідування в якому здійснюється слідчими Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 110-2 КПК України, відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені на підставі матеріалів правоохоронного органу - матеріалів Першого оперативного відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2023 у справі №757/37461/23-к, серед іншого накладено арешт на нежилу будівлю, загальною площею 7 586,9 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Сосюри Володимира, 68, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; нежитлову будівля за адресою: м. Київ, вул. Сосюри Володимира, 68, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із забороною державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним державним адміністраціям на території яких знаходиться майно чи зареєстровані юридичні особи, яким воно належить, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії стосовно вищевказаного майна.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2023 при накладенні арешту у слідчого судді були наявні обґрунтовані підстави вважати, що вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення у майбутньому спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Наряду з вказаним, слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, встановив, що таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається представник заявника, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000100 від 29.06.2023.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності Військової частини НОМЕР_1 обумовлене законними критеріями, тобто вчинено з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідно принципу верховенства права. Також слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав Військової частини НОМЕР_1 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_4 , який діє в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000100 від 29.06.2023- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1