Справа №: 398/5326/25
провадження №: 1-кс/398/1222/25
УХВАЛА

Іменем України

"23" серпня 2025 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з власних технічних джерел клопотання слідчого, погоджене прокурором, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001402 від 22.08.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Малин Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, пенсіонера, інваліда, який проходив службу у Збройних Силах України на посаді старший водій гранатометник у військовому званні «сержант», військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2025 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтоване тим, що 23.06.2022 ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст. 1, ч. 3, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, ОСОБА_6 , діючи умисно та цілеспрямовано, в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, в період часу з 23.06.2022 року по 01 січня 2025 року але не пізніше 01.01.2025, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебуваючи в районі Донецької області, незаконно придбав шляхом віднайдення в місцях безпосереднього вогневого контакту з ворогом збройними формуваннями російської федерації, 2 корпуси бойової осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1 та 2 засоби підриву, а саме уніфікований бойовий підривач ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ, які конструктивно поєднуються між собою по різьбовому з`єднанню та у зібраному стані являють собою вибухові пристрої, що належать до категорії боєприпасів, придатні до здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля на підривачі, відноситься до категорії боєприпасів.

Далі у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне носіння та зберігання вказаних боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, у порушення вимог п. 1 постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 та п. п. 2, 9, 11 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, в період часу з 23.06.2022 року по 01 січня 2025 року але не пізніше 01.01.2025, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебуваючи в районі Донецької області, незаконно придбав шляхом віднайдення в місцях безпосереднього вогневого контакту з ворогом збройними формуваннями російської федерації, 2 корпуси бойової осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1 та 2 засоби підриву, а саме уніфікований бойовий підривач ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ, які конструктивно поєднуються між собою по різьбовому з`єднанню та у зібраному стані являють собою вибухові пристрої, що належать до категорії боєприпасів, придатні до здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля на підривачі, відноситься до категорії боєприпасів, не маючи на те передбаченого законом дозволу, а саме незаконно переніс та в подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу вказані бойові припаси за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_2 до моменту вилучення працівниками поліції під час обшуку 22.08.2025.

Тим самим, ОСОБА_6 вчинив незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

22.08.2025 о 00:20 год. (фактичний час) в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

23.08.2025 повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними по провадженню доказами, які додані до матеріалів клопотання.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному придбанні, перенесенні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як у разі направлення до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 йому може загрожувати позбавлення волі на строк від трьох до семи років, оскільки підозрюваний вчинив тяжке кримінальні правопорушення у сфері злочинів проти громадської безпеки, то ж він розуміє про необхідність відбуття реального покарання у разі визнання його винуватим. В силу своїх навичок та вмінь, які ОСОБА_6 міг набути під час участі в бойових діях (зміна зовнішності, конспірації, та інше) ОСОБА_6 має можливість та спеціальні навички до залишення підконтрольної на даний час території України, ухилятися від явки до органів досудового розслідування, прокурора та суду; незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, що йому загрожує, адже під час розслідування кримінального провадження встановлено, що він перебуває у родинних відносинах із свідками у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід, а вчинені ним злочини є тяжкими та передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований відносно підозрюваного ОСОБА_6 в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Передача на поруки дружині підозрюваного не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки дружина, знаючи сумнівний спосіб життя чоловіка, не вживала заходів щодо його виправлення, не обмежувала чоловіка у праві перевезення та зберігання боєприпасів за місцем їх спільного проживання. Окрім того підозрюваний здійснював кримінальні правопорушення відносно своїх рідних погрожуючи вбивством із застосування зброї яку незаконно придбав.

Запобіжний захід у вигляді застави не може бути застосований відносно підозрюваного ОСОБА_6 ,оскільки останній за місцем свого проживання незаконно зберігав вибухові пристрої, які становили значну небезпеку для життя та здоров`я оточуючих осіб, а тому застосовування відносно ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як застава, не є співрозмірним із суспільною небезпекою, яку він створював.

Крім того, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту неможливо, оскільки, перебуваючи на волі він буде продовжувати злочинну діяльність, пов`язану зі перевезення та зберігання боєприпасів та/або вогнепальної зброї. Окрім того обрання даного запобіжного заходу ставить під загрозу життя та здоров`я рідних підозрюваного, яким останній погрожував вбивством застосуванням гранати. Також підозрюваний систематично вчиняє конфлікти відносно своїх рідних, які не зможуть його контролювати, побоюючись його, що дасть змогу останньому безперешкодно покинути територію міста та області під приводом проходження служби та не забезпечить повною мірою дотримання ним покладених на нього обов`язків підозрюваного.

Підставою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків, котрі дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків у кримінальному упровадженні.

Метою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник просив відмовити у задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою проживання підозрюваного. Крім того в судовому засіданні захисник просив слідчого суддю взяти до уваги той факт, що підозрюваний є пенсіонером, має інвалідність, до кримінальної відповідальності жодного разу не притягувався, не збереться переховуватися від органу досудового розслідування.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання у виді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід, а саме запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою фактичного проживання.

Вислухавши пояснення слідчого, підозрюваного, думку прокурора та захисника, перевіривши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001402 від 22.08.2025 року свідчить про те, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

22.08.2025 о 00:20 год. (фактичний час) в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

23.08.2025 повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у п. 1-5 ч. 1 вказаної статті. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v.Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 згідно ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При цьому відповідно до положень ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про таке: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Разом з тим, матеріали клопотання не містять доказів, вчинення підозрюваним домашнього насильсьва, судом встановлено, що підозрюваний з 01.01.2025 року звільнений з військової служби, і до часу розгляду клопотання відсутне документальне підтвердження доказу нправомірної поведінки підозрюваного, або наявність скарг від мешканців громади де мешкає підозрюваний.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В ході дослідження даних про особу підозрюваного встановлено, що він раніше не судимий, є військовослужбовцем, має постійне місце реєстрації, будь-яких негативних характеристик на підозрюваного, в матеріалах клопотання не мається. Суд приймає до уваги, що підозрюваний одружений. є інвалідом та пенсіонером.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Мамедова проти Росії» вказав, що, хоча, суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі неможна оцінювати з винятково абстрактного погляду,беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Продовження строку тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

У рішенні ЄСПЛ «В.проти Швейцарії» зазначено, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання» її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів,які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти («В. проти Швейцарії» (W v Switzerland), 14379/88, 26.01.1993). В своєму рішенні у справі «Адамяк проти Польщі» (Adamiak v Poland), 20758/03, 19.12.2006) Суд нагадує, що в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Окрім того, згідно сталої судової практики, слідчий суддя, суд при розгляді клопотання та вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше (п.9 ч.1 ст.178 КПК). Відповідні дані підлягають обов`язковому врахуванню при вирішенні поданого клопотання, оскільки впливають на достовірність підстав (ризиків) для застосування того чи іншого виду запобіжного заходу.

Крім того, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Таким чином, слідчий суддя з урахуванням положень ч.4 ст.194 КПК України, даних про особу підозрюваного, приходить до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що може забезпечити належну процесуальну поведінку.

Слідчий суддя вважає за можливе обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи особу підозрюваного, наявність місця проживання, стану здоров`я підозрюваного, обставини самого злочину, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що в ході обшуку вилучені всі боєприпаси, іншого домовоління крім за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваний не має, вказане домоволодіння придбане подружжям і є сумісною власністю.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого та часткове задоволення клопотання сторони захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Кропивницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001402 від 22.08.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання сторони захисту задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до двох місяців, а саме до 23 жовтня 2025 включно.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок не залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, суду цілодобово, за виключенням явки до суду та відвідування медичних закладів в межах Кіровоградської області з повідомленням про це Олександрійський РВП ГУНП в Кіровоградській області.

На підставі частини 5 статті 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин даної справи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених ухвалою суду обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Вручити копію ухвали учасникам судового провадження негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 та прокурора Кропивницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1