Провадження № 1-кс/487/2847/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 23.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001859, про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

УСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 23.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001859, про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим існує необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник у судовому засіданні не заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0001859 від 23.10.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 з 31.05.2022 будучи звільненим з посади старшого інспектора 1 го відділу управління оперативної служби ГУНП в Херсонській області, достовірно знаючи та 15.08.2023 під розпис ознайомлений про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в період часу з 31.05.2022 по 31.01.2024, порушуючи вимоги передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 45, п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» у період часу з 15.08.2023 по 31.01.2024 умисно не подав: декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, передбачену ч. 1 ст. 45 Законом України «Про запобігання корупції»; декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, передбачену абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (декларація при звільненні за період з 01.01.2022 по 31.05.2022); декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, передбачену абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (декларація після звільнення) за наступних обставинах.

Відповідно до пункту 1.4 розділу І Інструкції про організацію оперативно-розшукової діяльності підрозділів оперативної служби, затвердженої Наказом МВС України від 12.12.2012 № 05, діяльність оперативної служби здійснюється суворо конспіративно. Відомості про особовий склад оперативної служби становлять державну таємницю.

Співробітники управління оперативної служби подають декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у спосіб визначений положеннями ст. 52-1 Закону України «Про запобігання корупції», що унеможливлює розкриття належності таких осіб до відповідних державних органів чи військових формувань, у порядку, визначеному Національним агентством з запобігання корупції.

Так, відповідно до наказу начальника ГУНП в Херсонській області від 23.05.2017 № 0037 о/с ОСОБА_5 , призначено на посаду старшого інспектора 1 го відділу управління оперативної служби ГУНП в Херсонській області, яка відноситься до посади особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до моменту завершення повноважень, а саме до 31 травня 2022 року.

Згідно п. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, ОСОБА_5 , був працівником правоохоронного органу, наділеним функціями представника влади, у зв`язку з чим, відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України, являвся службовою особою, та суб`єктом декларування згідно підпункту «з» частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

31.05.2022 року відповідно до наказу начальника ГУНП в Херсонській області від 27.05.2022 № 0024 о/с ОСОБА_5 , звільнено зі служби у органах Національної поліції України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з положень абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

У відповідності до положень абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Абзацом першим статті 52-1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що стосовно осіб, зазначених у підпунктах «в», «г», «д», «е», «з», «и» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, які за посадами, що вони займають, належать до кадрового складу розвідувальних органів України та/або займають посади, перебування на яких пов`язане з державною таємницею у зв`язку з безпосереднім здійсненням такими особами оперативно-розшукової, контррозвідувальної, розвідувальної діяльності, осіб, які безпосередньо забезпечують безпеку посадових осіб відповідно до Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», а також осіб, які претендують на зайняття таких посад, та осіб, які припинили діяльність, заходи, передбачені розділом VII цього Закону, організовуються і здійснюються у спосіб, що унеможливлює розкриття належності таких осіб до відповідних державних органів чи військових формувань, у порядку, що визначається Національним агентством.

Крім цього у відповідності до положень п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Підпунктом "з" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції» до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відносяться поліцейські.

Таким чином ОСОБА_5 достовірно знаючи та 15.08.2023, особисто під розпис повідомлений про обов`язковість подання шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: за 2021 рік (щорічна декларація); за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями (декларація при звільненні за періоди з 01.01.2022 по 31.05.2022); за 2022 рік (декларація після звільнення), перебуваючи в місті Херсоні, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 15.08.2023 по 31.01.2024, порушуючи вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 45, п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи в силу достатнього рівня освіти, досвіду роботи, а також в силу неодноразового подання зазначених декларацій, реальну можливість подати вищевказані декларації та достовірно знаючи про обов`язок їх подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не подав, шляхом заповнення на офіційному сайті Національного агентства з запобігання корупції зазначених декларацій за період з 31 травня 2022 року по 31 січня 2024 року, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину,) передбаченого ст. 366-3 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції".

29.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: належним чином завіреними копіями документів особової справи ОСОБА_7 (накази, витяги з наказів, копії документів, що посвідчують особу, пам`ятки про ознайомлення ОСОБА_5 із нормативно-правовими актами, що регламентують подання декларацій відповідними суб`єктами та скріншот направлення ОСОБА_5 повідомлення про його звільнення та про необхідність подання декларацій); протоколом допиту в якості свідка працівника кадрової роботи ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 , який показав, що ОСОБА_5 , якого звільнено у 2022 році, будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не подав відповідні декларації при звільнені та щорічні декларації за 2021-2022 роки. Про звільнення та необхідність подання декларацій останнього було повідомлено через месенджери, що підтверджується долученими до матеріалів кримінального провадження скріншотами листуванням з ОСОБА_5 ; інформацією, вилученою в операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» стосовно мобільного терміналу, яким користується ОСОБА_5 , відповідно до якої останній перебував протягом 2022-2025 років на підконтрольній території; інформацією Національного агентства з питань запобігання корупції від 04.04.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 декларації за 2021-2022 роки не подавалися.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ст. 366-3 КК України передбачена відповідальність у вигляді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі строком на один рік, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є нетяжким, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання у вигляді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі строком на один рік, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1988 році, на обліку за станом здоров`я у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідність не встановлювалась; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 одружений, має доньку 2017 року народження, яка проживає з матір`ю в Європі; має вищу освіту; має постійне місце мешкання за яким проживає сам. ОСОБА_5 має на утриманні дружину та доньку, офіційне джерело доходу відсутнє, проживає за рахунок власних збережень. Раніше не судимий, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який відповідно до ст. 179 КПК України полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного в межах строку досудового слідства та зможе запобігти ризикам. При цьому, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 95, 176-179, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати строком до 29.07.2025 року до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та зобов`язати ОСОБА_5 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити та попередити ОСОБА_5 що за невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду; а також може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий згідно ч. 3 ст. 179 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді діє до 29.07.2025 року (включно).

Повний текст ухвали оголошено 06.06.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1