Провадження №1-кс/127/6627/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на повідомлення старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_6 від 18.03.2025 року про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в рамках кримінального провадження №0000281 від 28.07.2023,

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на повідомленняпро підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в рамках кримінального провадження №0000281 від 28.07.2023.

Скарга мотивована тим, що 18.03.2025 старшим слідчим в ОВС Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м Вінниці) ТУ ДБР у місті Хмельницькому ОСОБА_6 за погодженням з заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , ОСОБА_3 вручено повідомлення про підозру від 18 березня 2025 року, згідно якого ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. Захисник вказує, що як вбачається із підозри, ОСОБА_3 інкримінується те, що він з метою отримання неправомірної вигоди для іншої особи використав службове становище всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди державним інтересам. Сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру у вказаному провадженні необґрунтоване та підлягає скасуванню, оскільки слідчим зроблено передчасний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, оскільки відсутня істотна шкода, розмір якої обов`язково повинен досягати показника, визначеного законом, а підозра вручена неуповноваженою особовою. Враховуючи зазначене, захисник просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, у кримінальному провадженні №0000281 від 28.07.2023.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що підозру вручено неуповноваженою особою, оскільки його підзахисний не є працівником правоохоронного органу, а тому слідство, що проводиться відносно його підзахисного здійснюється неналежним органом. Підозра є необґрунтованою, оскільки відсутня істотна шкода. Істотною шкодою за 2020 рік є сума в розмірі 105100 грн., у підозрі зазначено 205700 грн., однак його підзахисному можна вміняти не спрямування для примусового виконання лише 4 х постанов, тобто які виносились у період перебування його підзахисного на посаді, та строк пред`явлення яких до примусового виконання закінчився під час виконання ОСОБА_3 своїх повноважень. Посаду ОСОБА_3 скорочено з 15.10.2020, і всі інші постанови, не направлення яких до примусового виконання інкримінується його підзахисному, могли бути направлені, оскільки строк їх пред`явлення до примусового виконання не закінчився. Його підзахисний з 15.10.2020 втратив відповідні повноваження, а тому не міг вчиняти будь яких дій щодо направлення постанов для примусового виконання.

Підозрюваний ОСОБА_3 підтримав позицію захисника. На запитання суду повідомив, що на своїй посаді він перебував фактично до кінця березня 2021 року, перед цим перебував у відпустці та отримував до звільнення як заробітну плату так і відпускні за невикористані відпустки.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК Українибуло складено уповноваженою на те посадовою особою, відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі належних та допустимих доказів, а тому просив відмовити у задоволенні скарги. Додатково зазначив, що підозрюваний, як Начальник Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області мав право виносити постанови про накладення адміністративних стягнень, а тому він у розумінні закону є особою, яка від імені держави Україна застосовує примус та виконує правоохоронні функції, що вказує на те, що він відноситься до переліку працівників правоохоронних органів. Щодо періоду перебування підозрюваного на посаді, зазначив, що ОСОБА_3 був звільнений з займаної посади лише 21.03.21, до цього, відповідно до наказу про надання відпустки від 25.11.2020 перебував у відпустці. Свої повноваження, як начальник Управління УТБ, підозрюваний виконував до 02.12.2020. На даний час досудове розслідування у справі завершено, датою завершення розслідування є 02.05.2025. На даний час ОСОБА_3 слідчим суддею встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В судовому засіданні встановлено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м Вінниці) ТУ ДБР у місті Хмельницькому проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000281 від 28.07.2023 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Так, 18 березня 2025 року старшим слідчим в ОВС Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м Вінниці) ТУ ДБР у місті Хмельницькому ОСОБА_6 складено та вручено ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України у кримінальному провадженні №0000281 від 28.07.2023.

Згідно п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру у вказаному провадженні необґрунтоване та підлягає скасуванню, оскільки слідчим зроблено передчасний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, оскільки відсутня істотна шкода, розмір якої обов`язково повинен досягати показника, визначеного законом у певному календарному році, а підозра вручена неуповноваженою особовою.

Щодо оцінки наявності в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Слід зазначити, що розглядаючи скаргу на повідомлення про підозру, слідчий суддя не вправі вирішувати питання про наявність чи відсутність в діях підозрюваної особи складу кримінального правопорушення, належність та допустимість доказів та інші питання, які підлягають з`ясуванню та оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, а повинен лише перевірити дотримання слідчим, прокурором під час повідомлення про підозру вимог статей 276-278 КПК України.

Суд звертає увагу на те, що правова кваліфікація інкримінованого діяння, на даному етапі притягнення особи до кримінальної відповідальності, не є остаточною та може бути змінена в результаті здійснення подальшого досудового розслідування кримінального провадження або в суді.

У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що повідомлена підозра передбачає первинну кваліфікацію, яка з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, що розслідується, може бути конкретизована та змінена, як щодо кваліфікації дій, так і щодо обсягу обвинувачення, якщо за наслідками проведення досудового розслідування, слідчий та прокурор дійдуть переконання про можливість складання обвинувального акту та направлення його до суду.

Беручи до уваги межі інституту оскарження повідомлення про підозру, слідчий суддя відхиляє доводи заявника щодо помилковості кваліфікації дій (бездіяльності) підозрюваного та не встановлення стороною обвинувачення суттєвих обставин, які мають значення для висновку про наявність у діях підозрюваного ознак кримінального правопорушення, що йому інкримінуються.

Згідно з положеннями ст. 279 КПК України, слідчий, прокурор у випадку виникнення підстав вправі повідомити особу про нову підозру або ж змінити раніше повідомлену підозру.

Таким чином, викладення змісту підозри, правової кваліфікації кримінального правопорушення та стислого викладу обставин кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями органу досудового розслідування, а тому викладаються у повідомленні про підозру у такому виді, як він вважає за необхідне. Як наслідок, ані сторона захисту, ані суд не можуть вимагати від сторони обвинувачення викладення змісту підозри за їх вимогою.

Із урахуванням наведеного слідчий суддя критично оцінює аргументи захисту про те, що стороною обвинувачення неналежним чином сформульовано фактичний виклад обставин підозри.

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи наявність достатньої кількості доказів про вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_3 в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, присутня.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вбачається з тексту оскаржуваної підозри, відповідно до вимог ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру містить відомості про особу, яка його склала, та особу, яка здійснила повідомлення про підозру, а також про особу, яка повідомляється про підозру. Крім того, повідомлення про підозру містить підписи особи, яка його склала, та особи, яка здійснила повідомлення про підозру. Також у повідомленні про підозру відображено ідентифікуючі ознаки кримінального провадження, зміст підозри та виклад фактичних обставин і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Повідомлення про підозру викладено чіткою та зрозумілою мовою, а фактичні обставини мають достатній ступінь деталізації для розуміння змісту підозри та її кваліфікації.

Таким чином, зазначені вище вимоги прокурором та слідчим були дотримані, а скарга зводиться до незгоди із пред`явленою підозрою. Між тим, слід зазначити, що недоведеність підозри може бути підставою для подальшого закриття кримінального провадження чи ухвалення виправдувального вироку.

Оцінюючи твердження захисника підозрюваного з приводу того, що ОСОБА_3 не являвся працівником правоохоронного органу, слід зазначити наступне.

Відповідно до посадової інструкції начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області затвердженої 17.06.2020 Головою Державної служби України з безпеки на транспорті, з якою ОСОБА_3 ознайомлений 06.10.2020, до основних та виключних посадових обов`язків начальника Управління відноситься організація проведення комісій з розгляду справ про порушення транспортного законодавства, адміністративні правопорушення, а саме:

- організація та контроль за формуванням матеріалів справ за результатами здійснення відповідно до вимог законодавства України державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, залізничному транспорті та підготовкою їх подальшого розгляду та прийняття рішення;

- винесення в установленому порядку приписів щодо усунення порушень вимог нормативно-правових актів з питань безпеки на транспорті;

- винесення в установленому порядку постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу;

- накладення адміністративних стягнень, в межах компетенції Управління;

- контроль за виконанням таких приписів, постанов.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Згідно із положеннями ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», працівники державного контролю на транспорті відносяться до працівників правоохоронних органів, оскільки виконують правоохоронні функції.

Отже, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України підслідне слідчим органів ДБР, а отже твердження сторони захисту щодо вручення підозри неуповноваженою особою є хибним.

Відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №642-к від 13.04.2016 ОСОБА_3 призначено на посаду начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

Відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №1966-к від 25.11.2020 ОСОБА_3 , як начальнику Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, надано відпустку з 02.12.2020 по 20.03.2021.

Крім того, у даному наказі зазначено, що днем його звільнення вважається останній день відпустки.

Отже, твердження сторони захисту, що ОСОБА_3 не обіймав дану посаду начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи захисника ОСОБА_4 викладені у скарзі не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на повідомлення старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_6 від 18.03.2025 року про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в рамках кримінального провадження №0000281 від 28.07.2023 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя