Справа № 185/8080/25
Провадження 1-кс/185/611/25
У Х В А Л А

24 липня 2025 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області, про арешт майна, заявлене у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001233 від 22.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2025 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області, про накладення арешту на автомобіль марки «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . Клопотання було направлено поштою 22.07.2025.

Суть клопотання полягає у необхідності накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони на його відчуження, розпорядження та користування з метою забезпечення кримінального провадження, зокрема збереження речового доказу.

Слідчий просить розглянути клопотання без участі особи, у володінні якої перебуває майно.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, щозазначає, що 21.07.2025 року близько 19:30 у м. Павлограді по вул. Дніпровській ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримала тілесні ушкодження. Відомості про подію внесено до ЄРДР за № 0001233 від 22.07.2025 року за ч. 1 ст. 286 КК України.

21.07.2025 року о 21:50 під час огляду місця події автомобіль «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями передньої правої сторони було вилучено та поміщено на площадку тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 10. Вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він був знаряддям вчинення правопорушення та може містити відомості, що будуть використані для встановлення обставин події.

До клопотання додано витяг з ЄРДР за № 0001233, протокол огляду місця події від 21.07.2025 року та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.11.2019 року.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував у частині накладення заборони на користування, посилаючись на самостійне здійснення власником транспортного засобу доставки його до місця тимчасового зберігання після ДТП та проведення його огляду, та безперешкодного надання для проведення експертного дослідження у майбутньому.

Дослідивши матеріали клопотання, з`ясувавши думку слідчого, представника власника майна, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно п.1 та п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У цьому випадку автомобіль «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідає ознакам безпосереднього знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та вилучений під час огляду місця події 21.07.2025 року, проведеного відповідно до ст. 237 КПК України, що підтверджується протоколом огляду. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.11.2019 року, транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_4 .

22.07.2025 року вилучений автомобіль був визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню, відповідно до ст. 98 КПК України. Зазначену у постанові дату її винесення «22.05.2025» року суд вважає опискою.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна надалі може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Процесуальний закон не вимагає для накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям речових доказів, наявності обґрунтованої підозри, тобто таке майно дозволяється вилучати та арештовувати незалежно від статусу його власника та місця відшукання, оскільки в іншому випадку не буде досягнута мета застосування такого заходу, а саме запобігання можливості протиправного відчуження, знищення, приховання цього майна.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. В той же час обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000, заява № 33202/96), та будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, заява № 8793/79).

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, на нього необхідно накласти арешт.

В даному випадку належить обмежити права власності ОСОБА_4 в частині користування, розпорядження майном та його відчуження з метою запобігання його зміні чи знищенню, оскільки право користування визначає можливість добування корисних властивостей речей для задоволення потреб власника чи інших осіб, розпорядження майном - це можливість його власника визначати долю такого майна, що зокрема полягає в можливості зміни фізичної сутності майна аж до його повного знищення або шляхом відмови від права на майно, а право відчуження полягає у можливості переходу прав власності від однієї особи до іншої.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167,170-173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.11.2019 року на праві власності ОСОБА_4 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Вилучене майно зберігати відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК Україїни ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1