Номер провадження: 11-сс/813/1218/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.06.2025, якою в межах к/п № 001430 від 26.11.2024 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, працюючого генеральним директором КНП «ООМЦПЗ» ООР, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15.07.2025, без визначення розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15.07.2025 без визначення розміру застави, відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення не повідомили слідчого суддю про зміну обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, при цьому зазначив, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би слідчого суддю у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 . Так, суд констатував наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та задовольнив клопотання старшого слідчого.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі з доповненням захисник ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки:

слідчий суддя не надав належної оцінки тій обставині, що в рамках даного кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_8 співпрацює із слідством, надав правдиві викривальні покази, повністю визнав свою вину, усвідомив вчинену протиправну поведінку та щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях, а також не враховано зменшення або відсутності відповідних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України;

слідчий суддя обґрунтовуючи своє рішення посилається на багатоепізодний характер дій підозрюваного ОСОБА_8 , одночасно надаючи оцінку обставинами, викладеним у підозрі за одним епізодом;

особливо тяжкого злочину ОСОБА_8 не вчиняв, тому застосування найсуворішого запобіжного заходу як тримання під вартою має бути виправданим виключно у разі неможливості досягнення цілей кримінального провадження більш м`якими заходами.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 10.06.2025 та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати більш м`який запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_8 у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 121 120 грн.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу з доповненнями та просила її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За наслідками апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повній мірі з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 15.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України за кваліфікуючими ознаками організація складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами провадження в їх сукупності, а саме:

повідомленнями про виявлення ознак кримінального правопорушення Управління Служби Безпеки України в Одеській області;

протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також підозрюваного ОСОБА_13 ,

протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій за результатами проведення негласних розшукових заходів у вигляді аудіо-, відеоконтролю осіб за місцем їх знаходження від 24.01.2025, 03.02.2025, 27.02.2025, 28.02.2025, 11.03.2025, 12.03.2025, 29.02.2025, 04.03.2025, 04.03.2025, 10.03.2025, 17.03.2025, 18.03.2025;

протоколом обшуку у приміщеннях КНП «ООМЦПЗ» ООР за адресою: м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, буд. 9 від 15.04.2025;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 .

На переконання апеляційного суду, в даному випадку сукупності зібраних органом досудового розслідування доказів на даній стадії розслідування достатньо для формування стійкого переконання про наявність в діях ОСОБА_8 ознак складу кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження триває, здійснюються відповідні слідчі (процесуальні) дії задля збирання відповідних доказів, на підставі оцінки яких можливо буде дійти висновку стосовно наявності або відсутності в діях підозрюваного ознак складу інкримінованих йому злочинів.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 176 КПК України в діючій редакції, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Положення п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК встановлюють вид запобіжного заходу - тримання під вартою.

Частиною 1 ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Як вбачається із мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя констатував наявність у вказаному кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_8 ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За обставинами даного кримінального провадження, ОСОБА_8 було призначено на посаду генерального директора КНП «ООМЦПЗ» ООР. Кримінальні правопорушення ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, у вчиненні яких він підозрюється, були вчинені з використанням службових повноважень.

Санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України, який крім іншого інкримінується підозрюваному ОСОБА_8 , раніше не судимому, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що відповідно до положень ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Апеляційний суд констатує, що суворість передбаченого законом покарання у системному взаємозв`язку з долученими до клопотання слідчого матеріалами провадження, якими підтверджується обґрунтованість підозри в сукупності підтверджують існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

Враховуючи особливість злочинів, інкримінованих підозрюваному, зокрема їх вчинення з використанням службових повноважень, в тому числі вплив на підлеглих, використання речей та документів, прямо пов`язаних зі службовою діяльністю підозрюваного, що було виявлено під час проведеного обшуку та допитів свідків, а також в ході негласних розшукових слідчих дій, апеляційний суд констатує наявність підвищених ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищення, переховування, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконний вплив на свідків, інших підозрюваних, експертів тощо в цьому ж кримінальному провадженні, а також здійснення перешкод кримінальному провадженню іншим чином).

При цьому, апеляційний суд погоджується з твердженням слідчого судді щодо того, що підозрюваний ОСОБА_8 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може використати відповідну інформацію з метою знищення речей та документів, які можуть мати значення та використатися в ході розслідування.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов обґрунтованих висновків про наявність ризиків та необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, з врахуванням викладеного апеляційний суд констатує, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Разом з тим, слідчий суддя вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного не врахував, що підозрюваний ОСОБА_8 під час допитів визнав свою вину надав викривальні показання та активно співпрацює із слідством, що підтвердив прокурор в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, слідчий суддя обґрунтовував своє рішення багатоепізодним характером дій підозрюваного ОСОБА_8 , в той час як за обставинами, викладеними в підозрі ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів за одним епізодом (підроблення медичної документації громадянина ОСОБА_14 з метою їх використання під час проходження військово-лікарської експертизи та подальшого уникнення призову на військову службу). На теперішній час в ході досудового розслідування інших обставин не встановленою.

З врахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає за можливе при продовженні застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити підозрюваного ОСОБА_8 , альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В цьому контексті апеляційний суд зауважує на тому, що ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, у рішенні від 23.09.1982 у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції», що має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують та метою, яку прагнуть досягти, бо не буде відповідного балансу, якщо на особу покладено надмірний тягар.

Відтак, запобіжний захід має бути обрано (продовжено) із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, встановлених ризиків та конкретної особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненому.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін. (рішення ЄСПЛ в справі «Істоміна проти України»).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 суд вказав, «що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Водночас, на переконання колегії суддів, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи характер та обставини інкримінованого тяжкого злочину, вчинення злочину під час дії воєнного стану в особливий період, активні дії підозрюваного, його характеристики, апеляційний суд дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування зазначені обставини слугують тими виключними випадками, які на підставі приписів ч. 5 ст. 182 КПК України дозволяють при визначенні підозрюваному ОСОБА_8 застави вийти за межі її розміру, передбаченого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів та встановити йому заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.

За наведених обставин апеляційний суд констатує відсутність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.

Водночас, апеляційний суд додатково зауважує на тому, що запобіжні заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та у разі внесення застави покладанням на нього відповідних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 10.06.2025, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15.07.2025, без визначення розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Продовжити строк тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України до 15 липня 2025 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 25.06.2025, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення застави у зазначеному розмірі підозрюваного ОСОБА_8 звільнити з-під варти та, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього строком до 15.07.2025 наступні обов`язки:

- не відлучатися з м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні визначеними слідчим;

- здати за наявності на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному ОСОБА_8 наслідки невиконання ними вимог ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4