Справа № 158/983/24
Провадження № 1-кп/931/62/25
У Х В А Л А
08 вересня 2025 року селище Локачі
Локачинський районний суд Волинської області в складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 ,
В провадженні Локачинського районного суду Волинської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.
26.08.2025 року до Локачинського районного суду поштовим зв`язком надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 про часткове скасування арешту майна, а саме автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_7 , в частині заборони користування даним автомобілем.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2023 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, зокрема на автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_7 , із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись таким майном. Підставою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження майна, яке підлягає конфіскації у межах кримінального провадження. На даний час у даному кримінальному провадженні триває судовий розгляд, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не встановлена. В даному випадку уже більше року ОСОБА_7 знаходиться у статусі підозрюваного/обвинуваченого та за такий тривалий час заслуговує на довіру, оскільки жодного разу не порушував покладені на нього обов`язки, що свідчить про те, що у разі часткового скасування арешту на автомобіль в частині користування, вказаний автомобіль буде збережений у належному стані. Крім того, наразі у ОСОБА_7 виникла критична потреба у використанні автомобіля, оскільки старшого сина ОСОБА_11 , 2016 р.н., з 01.09.2025 року необхідно завозити до школи, двоє інших дітей ОСОБА_11 , 2023 р.н. та ОСОБА_12 , 2025 р.н., хоча і знаходяться за місцем проживання, однак є необхідність у постійному відвідуванні медичних закладів, у зв`язку із станом їх здоров`я. А тому, покликаючись на норми ч.ч. 1, 2 ст. 174, ч. 4 ст. 173 КПК України, просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2023 року, а саме на автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_7 , в частині заборони користування даним автомобілем.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив таке задовольнити з підстав, викладених в клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання про скасування арешту транспортного засобу. Вважає його передчасним, оскільки судовий розгляд кримінального провадження судом тільки розпочато. Вважає, що користування автомобілем надасть можливість обвинуваченому приховати, пошкодити, знищити чи перетворити вказаний автомобіль, що у подальшому, унеможливить конфіскацію вказаного автомобіля чи зменшить суттєво його вартість до ухвалення вироку у даному кримінальному провадженні. Враховуючи, що санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачена конфіскація майна обвинуваченого, та з метою збереження речових доказів, їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження до моменту ухвалення остаточного судового рішення у даному кримінальному провадженні, яким в порядку ст. 100 КПК України вирішується доля речових доказів, просить відмовити у задоволенні клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 , кожен зокрема, просили клопотання про скасування арешту майна задовольнити.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами клопотання та обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.
Згідно вищевказаної ухвали арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання їх зміни, пошкодження або знищення, подальшого проведення експертиз та інших слідчих дій, достатності підстав вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України, конфіскації майна ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Водночас, відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
За приписами ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави, коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме: якщо відпали підстави його застосування або якщо арешт було накладено необґрунтовано.
У той же час, захисником обвинуваченого та обвинуваченим під час розгляду клопотання про скасування арешту майна не було доведено і до клопотання не було долучено доказів, які б підтверджували, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба чи його було накладено необгрунтовано.
Майно, на яке накладався арешт, належить обвинуваченому ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
З огляду на це, слідчий суддя, у відповідності до положень ч. 5 ст. 170 та ч. 2 ст. 173 КПК України, встановивши, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_7 з позбавленням права його відчуження, користування та розпорядження, в тому числі з метою забезпечення подальшої конфіскації майна як виду покарання, передбаченого за інкримінований йому злочин.
Окрім того, відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ця норма кореспондується з пунктом 12 частини 1 статті 368 КПК України, за якою ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Наразі арешт майна необхідний для його збереження, судовий розгляд триває, а користування автомобілем обвинуваченим для побутових потреб збільшує ймовірність його пошкодження або навіть і знищення, в тому числі з причин, що не залежать від його волі, зокрема, внаслідок ДТП.
Таким чином, оскільки стороною захисту не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження необрунтованості накладеного арешту на майно обвинуваченого чи щодо недоцільності подальшого застосування цього заходу забезпечення в частині користування таким майном, тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання про часткове скасування арешту.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 170, 174, 309, 372 КПК України, суд,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і проголошено о 10:00 10.09.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2