Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/227/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2025 року

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2025 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність дізнавача при розслідуванні кримінального провадження №0000674, яка полягає у не розгляді її клопотання дізнавачем від 05.09.2024 р. згідно ст. 220 КПК України.Своє рішення суд мотивував тим, що скарга ОСОБА_5 подана з приводу бездіяльності дізнавача при розслідуванні кримінального провадження №0000674, яка полягає у не розгляді її клопотання дізнавачем від 05.09.2024 р. згідно ст. 220 КПК України, не підлягає оскарженню на досудовому розслідуванні.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та винести нову ухвалу, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Так, суд першої інстанції, не з`ясувавши всіх обставин справи, виніс передчасне рішення, не здійснивши належного судового контролю. При цьому, слідчий суддя безпідставно відмовив у відкриті за її скаргою, не витребувавши матеріали кримінального провадження. Просить також поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, оскільки вона не була присутня при розгляді її скарги у суді першої інстанції, а оскаржувану ухвалу отримала 21 квітня 2025 року.

До початку апеляційного розгляду прокурор подав клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_5 за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як вбачається з матеріалів скарги, ухвалу слідчого судді було постановлено без участі заявника. Копію ухвали ОСОБА_5 отримала 21.04.2025, та 24.04.2025 нею було направлено апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 27 травня 2019 року у справі №461/1434/18 (провадження № 51-6470 кмо 18) зазначила, що у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення у порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України.

У ч. 1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора при досудовому розслідуванні.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді зі скаргою в якій вона просить прийняти скаргу до розгляду, поновити строк на оскарження в суді, оскільки не отримала відповіді на подане нею клопотання, згідно норм КПК України та зобов`язати дізнавача по кримінальному провадженню №0000674 надати вмотивовану відповідь на подане нею клопотання від 05.09.2024 року, згідно ст. 220 КПК України в 3-денний термін.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя як на підставу прийняття такого рішення посилався на те, що скаржниця оскаржує саме рішення дізнавача, яке полягає у не розгляді її клопотання від 05.09.2024, згідно ст.220 КПК України, що не підлягає оскарженню на досудовому розслідуванні.

Проте з таким висновком слідчого судді колегія суддів повністю погодитись не може.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає крім у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк

За змістом ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя, відмовляючи у відкритті провадження за скаргою повинен перевірити: 1) чи наділений слідчий або прокурор обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Як встановлено колегією суддів, з огляду на матеріали, дізнавачем СД ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області розслідується кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000674, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 ч.1 КК України.

05.09.2024 вона звернулась до дізнавача ОСОБА_6 та начальника СД ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області з клопотанням провести слідчі дії та ознайомитись з матеріалами кримінального провадження №0000674. Начальника СД ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області повідомила про протиправні дії дізнавача ОСОБА_6 та просила відсторонити його за протиправну бездіяльність при розслідуванні кримінального провадження №0000674.

13.09.2024 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з скаргою, в якій зазначає, що вона у встановлений законом строк, відповіді відносно задоволення клопотання, повної чи часткової відмови, не отримувала та просила визнати протиправною саме бездіяльність дізнавачащодо не здійснення процесуальних дій у встановлені КПК України строки.

Отже, виходячи зі змісту даної скарги, ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність дізнавача, яка полягає у не вчиненні слідчих дій в межах кримінального провадження №0000674.

В той же час, колегія суддів вважає, що не з`ясувавши належним чином, у чому полягає бездіяльність дізнавача, яка оскаржується ОСОБА_5 , не дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до передчасного висновку про наявність передбачених ч.4 ст. 304 КПК України підстав для відмови у відкритті провадження за скаргою.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейський суд з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст..6 §1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини).

Відповідно до п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня 2001 року та п. 122 у справі "Кудла проти Польщі" від 26 жовтня 2000 року однією з гарантій, що містяться в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, є, зокрема, право на забезпечення ефективного доступу до судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх "прав та обов`язків".

Отже, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання слідчого судді про те, що викладені у скарзі вимоги не відповідають переліку, закріпленому у ч.1 ст. 303 КПК України, тому, у зв`язку з цим, такі вимоги не підлягають вирішенню слідчим суддею під час досудового розслідування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та передчасність судового рішення, а також враховуючи межі апеляційного оскарження, визначені ст. 404 КПК України, і те, що скарга ОСОБА_5 слідчим суддею по суті не розглядалася, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали скарги повернути до суду першої інстанції для прийняття належного процесуального рішення, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376 ч.2, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали Новогородківського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність дізнавача при розслідуванні кримінального провадження №0000674, яка полягає у не розгляді її клопотання дізнавачем від 05.09.2024р. згідно ст. 220 КПК України скасувати.

Ухвалити нову, якою призначити новий розгляд в тому ж суді.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: