Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1948/2025 У Х В А Л А
02.05.2025р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ УСБ України в Миколаївській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимої, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
18.11.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України.
09.04.2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366-2 КК України.
Згідно вказаного повідомлення про підозру, у ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до розпорядження голови Миколаївської обласної військової адміністрації № 146-рк призначена на посаду виконуючого обов`язки головного лікаря обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 год. 34 хв. 05.06.2024, виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку уникнути призову під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.
Таким чином, ОСОБА_6 , займаючи посаду виконуючого обов`язки головного лікаря обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пров. Корабелів, буд. 1, розуміючи вказані вище положення чинного законодавства України, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішила вчиняти дії, спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто сприяння особам призовного віку ухиленню від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом забезпечення надання недостовірних документів вказаним особам про нібито проходження ними медико-соціальної експертної комісії та отримання за їх наслідком медичних документів, зокрема, акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о, що є підтверджувальним документом для подальшого отримання особою статусу інваліда.
В ході досудового розслідування встановлено, що медичні документи ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходились у голови Миколаївського обласного центру медико-соціальної експертизи № 2 лікаря-експерта ОСОБА_8 . 05.06.2024 та 07.06.2024 ОСОБА_6 діючи умисно, перебуваючи на території м. Миколаєва, реалізуючи свій злочинний намір, надала вказівку ОСОБА_8 щодо постановлення та затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації, але остання відмовилась, після чого ОСОБА_6 наголосила ОСОБА_8 на необхідності передачі медичної документації стосовно ОСОБА_10 до обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради.
Разом з цим ОСОБА_6 , розуміючи, що самостійно не зможе реалізувати свій злочинний умисел, вирішила надати вказівку членам комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, які були безпосередньо у її підпорядкуванні, а саме: лікарю-експерту ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , лікарю-експерту ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо постановлення завідомо неправдивого висновку наявності інвалідності військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В подальшому, діючи умисно, 07.06.2024, 10.06.2024, 11.06.2024 ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Миколаєва, реалізуючи свій злочинний намір, здійснила три телефонні дзвінка на номер мобільного зв`язку, яким користується ОСОБА_12 , у ході яких надала вказівку щодо розгляду медичних документів ОСОБА_10 та постановлення і затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.
Крім того, 13.06.2024 ОСОБА_6 діючи умисно, перебуваючи на території м. Миколаєва, реалізуючи свій злочинний намір, здійснила телефонний дзвінок на номер мобільного зв`язку, яким користується ОСОБА_11 у ході яких надала вказівку щодо розгляду медичних документів ОСОБА_10 та постановлення і затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.
Так, 14.06.2024, члени комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , в ході розгляду медичної справи ОСОБА_10 , постановили та затвердили завідомо неправдивий акт огляду № 36/1 медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим встановили йому третю групу інвалідності.
ОСОБА_6 , внаслідок незаконного впливу на ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , чітко усвідомлюючи, що надані документи щодо ОСОБА_10 не відповідають нормам і критеріям для отримання третьої групи інвалідності, розуміючи, що її дії є незаконними та несуть наслідки юридично- правового характеру у вигляді кримінальної відповідальності за перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, створила реальні перешкоди у законній діяльності районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки під час проведення ними мобілізаційних заходів в особливий період, що виразилось у видачі акту огляду № 36/1 про встановлення третьої групи інвалідності ОСОБА_10 , та надало останньому можливість уникнути призову від мобілізації.
Крім того, згідно відповіді на запит слідчого, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено, що ОСОБА_10 , на підставі необґрунтованого рішення комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, користується правом на відстрочку від мобілізації, як особа з інвалідністю, до 12.11.2025.
Також, згідно відповіді на запит слідчого, яка надійшла від Головного Управління пенсійного фонду України в Миколаївській області, встановлено, що ОСОБА_10 , на підставі необґрунтованого рішення комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, з 03.06.2024 одержує пенсію по інвалідності щомісячно у розмірі 3882,79 грн., до 01.07.2026.
Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до розпорядження голови Миколаївської обласної військової адміністрації № 146-рк призначена на посаду виконуючого обов`язки головного лікаря обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 год. 34 хв. 05.06.2024, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на організацію підроблення офіційних документів щодо отримання ОСОБА_10 статусу інваліда, та подальшого його використання як підставу для уникнення ним призову на військову службу під час мобілізації та воєнного стану на території України.
В ході досудового розслідування встановлено, що медичні документи ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходились у голови Миколаївського обласного центру медико-соціальної експертизи № 2 лікаря-експерта ОСОБА_8 . 05.06.2024 та 07.06.2024 ОСОБА_6 діючи умисно, перебуваючи на території м. Миколаєва, реалізуючи свій злочинний намір, надала вказівку ОСОБА_8 щодо постановлення та затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації, але остання відмовилась, після чого ОСОБА_6 наголосила ОСОБА_8 на необхідності передачі медичної документації стосовно ОСОБА_10 до обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради.
Разом з цим ОСОБА_6 , розуміючи, що самостійно не зможе реалізувати свій злочинний умисел, вирішила залучити до вищезазначеної протиправної діяльності членів комісії обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради з якими вона була безпосередньо знайома, а саме: лікаря-експерта ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , лікаря-експерта ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У подальшому, 07.06.2024, 10.06.2024, 11.06.2024 ОСОБА_6 діючи умисно, перебуваючи на території м. Миколаєва, реалізуючи свій злочинний намір, здійснила три телефонні дзвінка на номер мобільного зв`язку, яким користується ОСОБА_12 у ході яких надала вказівку щодо постановлення та затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.
У подальшому, 13.06.2024 ОСОБА_6 діючи умисно, перебуваючи на території м. Миколаєва, реалізуючи свій злочинний намір, здійснила телефонний дзвінок на номер мобільного зв`язку, яким користується ОСОБА_11 у ході якого надала вказівку щодо постановлення та затвердження завідомо неправдивого акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.
Так, 14.06.2024, члени комісії ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, в ході розгляду медичної справи ОСОБА_10 , внесли неправдиві відомості щодо наявності підстав для отримання третьої групи інвалідності до акту огляду № 36/1 медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о військовозобов`язаному ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим встановили йому третю групу інвалідності.
Окрім цього, 14.04.2022р. розпорядженням голови Миколаївської обласної військової адміністрації №92-рк ОСОБА_6 призначено на посаду виконуючого обов`язки головного лікаря обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради.
26.12.2023р. розпорядженням голови Миколаївської обласної військової адміністрації №404-рк ОСОБА_6 звільнено з вищевказаної посади та призначено на посаду виконуючого обов`язки головного лікаря обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради.
Таким чином, відповідно до п.п. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції" ОСОБА_6 як посадова особа юридичної особи публічного права прирівнювалась до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто належала до суб`єктів, на яких поширюється дія вказаного Закону.
Так, на підставі Додаткової угоди № ДСкД-061199 від 10.08.2017 право власності на квартиру АДРЕСА_2 перейшло від ТОВ «Стикон» до ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 (мати ОСОБА_6 ). Надалі, ОСОБА_14 на підставі договору дарування квартири № 606 від 26.06.2023 передала у безоплатну власність (подарувала) вищевказану квартиру ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (син ОСОБА_6 ).
При цьому встановлено, що з 2017 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, вищевказана квартира АДРЕСА_2 , перебувала в користуванні ОСОБА_6 , яка використовувала її у вільний від виконання покладених на неї посадових обов`язків головного лікаря обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради час, під час відпусток, лікарняних, вихідних, тощо, однак не менше 30 календарних днів, що передували останньому дню (31.12.2023) звітного періоду для подання щорічної декларації за 2023 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування згідно Закону України «Про запобігання корупції».
26.02.2024 ОСОБА_6 21.03.1972, будучи обізнаною про обов`язок щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, маючи всі необхідні умови та технічну можливість, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, внесла до декларації за 2023 звітний рік з унікальним ідентифікатором документа 23a480c2-112c-42a5-a820-124f2a54bc85 завідомо недостовірні відомості та 26.02.2024 о 10:04 подала вказаний документ, підтвердивши власним кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП).
Перед підписанням декларації ОСОБА_6 ознайомилась з попередженням про відповідальність за внесення до неї завідомо недостовірних відомостей, а також підтвердила їх повноту та достовірність шляхом проставлення відповідної відмітки.
Перелік інформації, яка зазначається у декларації, визначений ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції». При цьому під час заповнення декларації суб`єкти декларування, в тому числі і ОСОБА_6 , ознайомлюються з методичними настановами щодо заповнення декларації. Таким чином, ОСОБА_6 була обізнана з правилами заповнення декларації перед початком внесення інформації до розділів декларації за 2023 рік.
У порушення вимог п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_6 умисно вказала недостовірні відомості в декларації за 2023 звітний рік, а саме не в повному обсязі внесла до її відповідних розділів інформацію про об`єкти нерухомості, що знаходяться у неї в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину внаслідок якого набуте таке право.
Так, у розділі у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації ОСОБА_6 умисно не зазначила відомості про наявність у неї в оренді чи на іншому праві користування однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 2 538 870 грн., власником якої на теперішній час є її син ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право користування якою виникло в неї з 2017 року.
Враховуючи викладене, діючи з порушенням вимог положень ст.ст. 3, 45, 46 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_6 подала щорічну Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік з недостовірними відомостями у розділах 3 «Об`єкти нерухомості», приховавши інформацію щодо наявності у її користуванні вищевказаного нерухомого майна, станом на останній день звітного періоду, загальною вартістю 2 538 870 грн., що перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 18.05.2025р. без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання вказав, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та/або інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрювана в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання з огляду на надуманість ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування пояснила, що протягом усього часу перебування в статусі підозрюваної належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки, перебувала на постійному зв`язку зі слідчим, з`являлась за його першою вимогою для участі у слідчих діях, а також за викликами суду. Окрім того не вживала заходів до переховування, не спілкувалась зі свідками та іншими підозрюваними та не мала такого наміру. Наразі доглядає за хворою матір`ю похилого віку.
Захисник заперечив проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість підозри за ч. 1 ст. 114-1 КК України, оскільки жодними доказами не доведено, що ОСОБА_6 , встановлюючи невірний діагноз військовозобов`язаному, мала прямий умисел, направлений саме на перешкоджання законній діяльності ЗС України або ТЦК та СП; а також з огляду на недоведеність ризиків, оскільки підозрювана виконує покладені на неї обов`язки, раніше не судима, наразі жодної адміністративної посади не займає, не має важелів впливу на свідків чи інших фігурантів кримінального провадження та взагалі не підтримує зв`язку з ними, має міцні соціальні зв`язки та позитивні характеризуючі матеріали, здійснює догляд за хворою матір`ю.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так, ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366-2 КК України, з яких злочин проти основ національної безпеки України за ч. 1 ст. 114-1 КК України є тяжким, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Таким чином, оскільки із вказаних доказів вбачається, що у стороннього спостерігача дійсно може сформуватися добровільне припущення про причетність ОСОБА_6 до вчинення дій, направлених на постановлення і затвердження неправдивого акту огляду форми 157-1/о щодо військовозобов`язаного ОСОБА_10 , що стало наслідком до безпідставного встановлення йому третьої групи інвалідності, за такого підозра є обґрунтованою, а доводи захисника в цій частині безпідставними.
Щодо твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_6 дотримується належної процесуальної поведінки, в той же час слідство не має конкретних доказів того що підозрювана вчиняла спроби переховуватись, впливати на свідків, інших підозрюваних, або перешкоджати в будь-який спосіб розслідуванню слід зазначити наступне.
Положеннями ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Аналіз зазначеної норми дозволяє дійти висновку, що поняття "ризик" - це невизначена подія, яка представляє собою ймовірність настання несприятливих для досудового слідства наслідків, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України та не вимагає обов`язкової реальності їх реалізації.
В даному випадку, при оцінці наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, береться до уваги наступне.
Зважаючи на кінцеву стадію досудового розслідування, ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо перешкоджання кримінальному провадженню є неконкретизованим та недоведеним.
З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваній; характеру злочинів, зокрема вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, направленого проти законної діяльності РТЦК та СП при проведенні мобілізаційних заходів; беручи до уваги значну суму коштів, яку було виявлено в ході обшуку в квартирі, якою користувалась ОСОБА_6 , а також суму коштів, отриману від продажу квартири вже під час досудового розслідування - що вказує про наявність більш ніж достатнього матеріального забезпечення останньої; зважаючи на особу підозрюваної, яка наразі не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має; беручи до уваги, що відсутні будь-які немайнові та майнові стримуючі фактори (за виключенням хворої 84-річної матері, яка потребує догляду) - таким чином сукупність наведених обставин свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості переховування від органів досудового розслідування та суду.
Окрім того, в межах досудового розслідування 25.04.2025р. було допитано у якості підозрюваної лікаря-хірурга Миколаївської обласної клінічної лікарні ОСОБА_11 , яка пояснила, що встановлення військовозобов`язаному невірного діагнозу, подальше постановлення і затвердження неправдивого акту огляду та встановлення останньому 3 групи інвалідності відбувалось за вказівок ОСОБА_6 . З огляду на те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 є знайомими між собою, взаємопов`язані одними обставинами вчинення злочину, за такого вбачається наявним та вагомим ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості незаконного впливу на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні.
Окрім того суд звертає увагу сторони захисту на те, що положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, передбачено застосування під час дії воєнного стану безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, які підозрюються зокрема у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Таким чином запобігти вказаним вище ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не вбачається за можливе.
Керуючись ст.ст. 183, 196 КПК України, -

Щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.05.2025р. включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1