Справа № 595/90/25
Провадження № 1-кс/595/162/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Бучач

Слідчий суддя Бучацького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

підозрюваної ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене із начальником Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні № 0000020, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2025 року до Бучацького районного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , в якому він просить накласти арешт на майно, а саме, нежитлове приміщення, загальною площею 69,9 кв.м, яке розташоване в АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :19:001:0004, загальною площею 0,0166 га, яка розташована в с. Хриплин по вул. Автоливмашівська Івано-Франківського району Івано-Франківської області, які належать на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_2 , шляхом заборони їх відчуження.

Слідчий СВ ВП № 2 (м.Бучач) ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Підозрювана ОСОБА_3 , яка є власником майна, та її захисник, адвокат ОСОБА_4 , будучи присутніми у судовому засіданні, просили у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити, посилаючись на відсутність підстав для такого, зокрема, зазначили, що станом на сьогодні позову в межах даного кримінального провадження не подано. Окрім того, накладення арешту на зазначене у клопотанні майно буде неспівмірним по відношенню до розміру заподіяної шкоди. Також зазначили, що ОСОБА_3 вживає заходів щодо відшкодування шкоди, станом на сьогоднішній день нею відшкодовано потерпілому ОСОБА_7 146630,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.

Як убачається з клопотання, слідчим відділенням ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 20.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 січня 2025 року біля 10 год. 24 хв., водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «PEUGEOT 5008», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, чорного кольору, без пасажирів та вантажу, рухалась автомобільною дорогою Н-18 сполученням «Івано-Франківськ Бучач Тернопіль», у напрямку від м. Тернопіль до м. Івано-Франківськ. У цей час автомобільною дорогою Н-18 сполученням «Івано-Франківськ Бучач Тернопіль» зі сторони м. Івано-Франківськ у напрямку до м. Тернопіль рухався автомобіль марки «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, під керуванням водія ОСОБА_7 , без пасажирів та вантажу, а за ним у попутному напрямку руху рухався автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, під керуванням водія ОСОБА_8 , без пасажирів у салоні та без вантажу.

Під час руху на 37 км+200 м, автодороги Н-18 сполученням «Івано-Франківськ Бучач Тернопіль», що неподалік с. Комарівка Монастириської ОТГ Чортківського району, водій ОСОБА_3 , не була достатньо уважною, не стежила належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну, чим порушила вимоги пунктів 1.5, 2.3. (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі ПДР України), які зобов`язували її своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Проїжджаючи ділянку вище вказаної автодороги, водій ОСОБА_3 не обрала такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, внаслідок чого допустила зміну напрямку руху керованого автомобіля «PEUGEOT 5008», реєстраційний номер НОМЕР_1 ліворуч, і перетнувши горизонтальну дорожню розмітку 1.1 (вузьку суцільну лінію) ПДР, виїхала керованим автомобілем «PEUGEOT 5008» на зустрічну смугу руху, при цьому не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушила вимоги пункту 10.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 розділу 34. Дорожня розмітка ПДР, яку перетинати забороняється, крім цього на даній ділянці автодороги виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги категорично заборонений.

Після виїзду на зустрічну смугу водій ОСОБА_3 , не забезпечивши безпеку дорожнього руху та порушуючи вимоги п. 11.3 ПДР, не надала перевагу в русі зустрічному автомобілю марки «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який під керуванням водія ОСОБА_7 , без пасажирів, рухався в межах своєї смуги руху від м. Івано-Франківськ до м. Тернопіль та автомобілю марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, який під керуванням водія ОСОБА_8 рухався у попутному напрямку позаду автомобіля «MAZDA 6», у результаті чого між вище вказаними транспортними засобами відбулось зіткнення.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «MAZDA 6» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з ушкодженнями печінки (лінійні розриви правої і лівої часток), яка супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечою, закритої травми грудної клітки у виді переломів тіла грудини, 3-8-го лівих і 5-9-го правих ребер та забиття правої легені, яка супроводжувалась явищами правобічного пневмогідротораксу (накопичення повітря і рідини в плевральній порожнині), травми тазової ділянки у виді переломів лівої кульшової западини і вивиху головки лівої стегнової кістки, які за ступенем тяжкості та ознакою виникнення небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог горизонтальної розмітки 1.1 (розділ 34 «Дорожня розмітка») та п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

27 березня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Слідчий зазначає, що в ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження було проведено судові транспортно-товарознавчі експертизи, з метою встановлення суми завданих матеріальних збитків завданих власникам автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску та автомобіля марки «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-25/3362-АВ від 09.04.2025 було встановлено, що сума матеріального збитку завдана власнику автомобіля марки «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, внаслідок пошкодження КТЗ під час ДТП станом на 20.01.2025, ймовірно, становить 269 504, 55 грн (двісті шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот чотири гривні) 55 коп.

Згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-25/3363-АВ від 11.04.2025 було встановлено, що сума матеріального збитку завдана власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, внаслідок пошкодження КТЗ під час ДТП станом на 20.01.2025 становить 90 750, 87 грн (дев`яносто тисяч сімсот п`ятдесят гривень) 87 коп.

16 квітня 2025 року на адресу старшого слідчого СВ ОСОБА_5 у порядку ст. 56 КПК України, надійшло клопотання, у якому адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 просить прийняти заходи для забезпечення можливого відшкодування заподіяних злочином збитків на накласти арешт на все наявне у ОСОБА_3 майно.

На даний час збитки завдані власникам автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску та автомобіля марки «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди підозрюваною ОСОБА_3 не відшкодовані.

Водночас, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно інформаційної довідки №423357383 від 18.04.2025, отриманої із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підозрювана ОСОБА_3 має у власності нежитлове приміщення № 103, загальною площею 69,9 кв.м, яке розташоване в АДРЕСА_3 , вартість якого згідно договору купівлі-продажу майнових прав №23/08/21/3/Л від 23 серпня 2021 року становить 1 442 700 грн (один мільйон чотириста сорок дві тисячі сімсот гривень) 00 копійок.

Також, згідно інформаційної довідки №423357383 від 18.04.2025, отриманої із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підозрювана ОСОБА_3 має у спільній сумісній власності із ОСОБА_10 земельну ділянку з кадастровим номером :19:001:0004, загальною площею 0,0166, яка розташована в с. Хриплин по вул. Автоливмашівська Івано-Франківського району Івано-Франківської області, вартість якої згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки №403 від 04 травня 2012 року становить 33556 грн (тридцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят шість гривень) 00 коп.

Слідчий зазначає, що арешт в даному випадку необхідно застосувати з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, розмір якої складає 90 750 грн 87 коп. та 269 504 грн 55 коп., для того, щоб підозрювана ОСОБА_3 , розуміючи неминучість відшкодування такої великої суми шкоди, не здійснила відчуження земельної ділянки та нежитлового приміщення, на які в подальшому може бути звернено стягнення.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши та оцінивши докази, слідчий суддя вважає клопотання таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №423357383 від 18.04.2025, ОСОБА_3 має у власності нежитлове приміщення № 103, загальною площею 69,9 кв.м, яке розташоване в АДРЕСА_3 , вартість якого згідно договору купівлі-продажу майнових прав №23/08/21/3/Л від 23 серпня 2021 року становить 1 442 700 грн (один мільйон чотириста сорок дві тисячі сімсот гривень) 00 копійок.

За даними інформаційної довідки №423357383 від 18.04.2025, отриманої із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_3 має у спільній сумісній власності із ОСОБА_10 земельну ділянку з кадастровим номером :19:001:0004, загальною площею 0,0166 га, яка розташована в с. Хриплин по вул. Автоливмашівська Івано-Франківського району Івано-Франківської області, вартість якої згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки №403 від 04 травня 2012 року становить 33556 грн (тридцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят шість гривень) 00 коп.

За правилами ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено мету та завдання цього арешту, для виконання (досягнення) якого він просить суд накласти арешт.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Із положень ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу в права осіб повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (п.69, 73 рішення ЄСПЛ від 23.09.1982 у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції»). Тобто повинне існувати обґрунтоване співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Слідчий суддя вважає, що вартість майна на яке слідчий пропонує обмежити право власності, не співрозмірна розміру завданої шкоди.

Окрім того, клопотання про арешт майна подане з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, проте, станом на день звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, цивільного позову заявлено не було.

Також підозрювана ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що вона в період з 02.02.2025 по 12.04.2025 перерахувала на рахунок ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 146630,00 грн, на підтвердження чого долучила до матеріалів клопотання платіжні інструкції, зокрема: № 0.0..1 від 02.02.2025 в сумі 30000,00 грн; № 0.0.1 від 06.02.2025 в сумі 12630,00 грн; № 0.0..1 від 21.02.2025 6000,00 грн; № 0.0..1 від 22.02.2025 в сумі 22000,00 грн; № 0.0..1 від 22.02.2025 в сумі 24000,00 грн; № 0.0..1 від 25.02.2025 в сумі 22000,00 грн; № 0.0..1 від 18.03.2025 в сумі 20000,00 грн; № 0.0..1 від 12.04.2025 в сумі 10000,00 грн.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для накладення арешту на нежитлове приміщення та земельну ділянку відсутні, оскільки в клопотанні та долучених до нього доказах не наведені обґрунтовані правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту; не доведено, зокрема: які завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті із застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження; що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене із начальником Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні № 0000020, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 01 травня 2025 року о 09.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1