Номер провадження: 11-сс/813/843/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000240 від 13.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 362 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000240 від 13.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 362 КК України та накладено арешт із забороною розпорядження та користування, на майно яке було виявлено та вилучено 26.03.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон «One Plus 11 5G», моделі «CPH2447», з «ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 » в корпусі чорного кольору з силіконовим чохлом із номером телефону НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ;

- ноутбук в корпусі сіро-чорного кольору марки «Dell» з кодом пристрою «96ІА743А-8ВВ2-4132-96А1-65749F000123» та серійним номером «DCLC8W1» із зарядним пристроєм;

- системний блок в корпусі чорного кольору з написом «CHIEFTEC».

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, посилаючись на наступне.

- телефон, на який накладено арешт, було придбано ОСОБА_8 вже після тих подій, на які посилається слідча та прокурор у своєму клопотанні;

- до клопотання не долучено матеріали, якими слідчий обґрунтовує своє клопотання;

- відсутні правові підстави та достатні докази для задоволення клопотання та накладення арешту на майно;

- з клопотання про накладення арешту, не вбачається, яким саме чином майно ОСОБА_8 має відношення до цього кримінального правопорушення.

На підставі цього просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, а тому за згодою учасників провадження, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання без участі прокурора.

В судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.

Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У клопотанні слідчого зазначено, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000240 від 13.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 362 КК України, що підтверджується матеріалами долученими до даного клопотання.

Як зазначає у клопотанні слідчий, ТОВ «Чорноморський рибний порт» (далі за текстом ТОВ «ЧРП») здійснює господарську діяльність у с. Бурлача Балка м. Чорноморськ Одеської області, на узбережжі Сухого лиману, у тому числі в акваторії морського порту Чорноморськ. Основним видом діяльності товариства є транспортне оброблення вантажів.

На підставі договору суборенди, укладеного 23.06.1997 року між АТЗТ «Іллічівський морський рибний порт» (правонаступником якого є ТОВ «ЧРП») та АРК «Антарктика», в користуванні ТОВ «ЧРП» знаходиться державне майно, у тому числі гідротехнічні споруди причали.

На підставі дозволів на виконання будівельних робіт, виданих Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 05.02.2010 року № 84, від 27.05.2011 року № ОД 5, ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» (правонаступником якого є ТОВ «ЧРП») у період з 05.02.2010 року до 30.03.2012 року здійснено реконструкцію гідротехнічних споруд (причалів № 1-10) за наслідками якої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 09.08.2012 року видано сертифікат серії ОД № 3.

Відповідно до довідок Регістру судноплавства України, гідротехнічні споруди: операційні акваторії причалів № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 4 (до реконструкції причали 7-10) внесені до бази даних гідротехнічних споруд.

ТОВ «ЧРП» здійснює використання операційних акваторій причалів № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 4 (до реконструкції причали 7-10), які розташовані у Сухому лимані за таким призначенням безпечний підхід суден до причалу та відходу від причалів, маневрування суден під час здійснення швартових операцій, а також маневрування суден між причалами (перестановка суден).

Гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден.

Операційна акваторія причалу (причалів) гідротехнічна споруда в межах портової акваторії, призначена для безпечного підходу суден до причалу та відходу від причалів, маневрування суден під час здійснення швартових операцій, а також маневрування суден між причалами;

Стратегічні об`єкти портової інфраструктури об`єкти права державної власності гідротехнічні споруди, об`єкти портової інфраструктури загального користування, засоби навігаційного обладнання та інші об`єкти навігаційно-гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден.

Відповідно до наказу заступника Міністра з питань державної реєстрації Міністерства юстиції України № 1517/5 від 16.05.2018 року комунальне підприємство «Агенція державної реєстрації» () акредитовано як суб`єкт державної реєстрації у сфері державної реєстрації у повному обсязі.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Статуту комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» (далі - Статуту) підприємство створене з метою задоволення спільних потреб громадян, фізичних осіб підприємців та юридичних осіб всіх форм власності в роботах та послугах, що надаються Підприємством при здійсненні господарської діяльності, отримання прибутків від виконання таких робіт та послуг, забезпечення соціальних та економічних потреб трудового колективу Підприємства та інтересів Власника. Предметом діяльності Підприємства є проведення державної реєстрації права власності та речових прав.

На підставі наказу директора КП «Агенція державної реєстрації» № 19 від 21.08.2018 року ОСОБА_9 було призначено на посаду державного реєстратора комунального підприємства з 22.08.2018 року.

У подальшому, державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» ОСОБА_9 для забезпечення належної реалізації положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі замовлення КП «Агенція державної реєстрації» від 27.09.2018 вих. № 146, 28.09.2018 в Одеській філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» отримав ідентифікатори доступу (логін: od17dr0013 та пароль) до Єдиних та Державних реєстрів (ДРРП, ЄДР) (автоматизованих систем), створення та забезпечення яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, адміністратором яких є ДП «НАІС».

Отже, ОСОБА_9 отримав повний доступ до автоматизованих систем, в тому числі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що підписав розписку про ознайомлення з кримінальною відповідальністю, передбаченою ст. 231, 232, 361- 3631 КК України.

Приблизно у лютому 2019 року, з метою отримання грошових коштів від корабельного збору, у службових осіб ТОВ «ЧРП» виник злочинний намір заволодіти державним майном, а саме операційними акваторіями причалів № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 4 (до реконструкції причали 7-10), які перебувають у користуванні ТОВ «ЧРП».

З цією метою службові особи ТОВ «ЧРП» організували незаконну реєстрацію права приватної власності за товариством на вказані вище операційні акваторії, які є приналежністю до головної речі причалів, шляхом несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Надалі, невстановлені службові особи ТОВ «ЧРП» досягли попередньої змови з державними реєстраторами, у тому числі ОСОБА_9 , щодо здійснення несанкціонованої зміни інформації, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме реєстрації права приватної власності товариства на гідротехнічні споруди операційні акваторії причалів № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 4 (до реконструкції причали 7-10), на підставі документів, які не підтверджують виникнення такого права.

На замовлення ТОВ «ЧРП» працівниками ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» здійснено інвентаризацію операційних акваторій причалів та 22.04.2019 виготовлено технічні паспорти на гідротехнічні споруди: операційні акваторії причалів № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 4 (до реконструкції причали 7-10), що розташовані за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1.

Надалі, у квітні 2019 року невстановлена особа діючи в інтересах ТОВ «ЧРП», за попередньою змовою із державним реєстратором ОСОБА_9 , з метою заволодіння товариством гідротехнічними спорудами: операційними акваторіями причалів № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 4 (до реконструкції причали 7-10) шляхом проведення незаконних державних реєстрацій права приватної власності на ці об`єкти, 24.04.2019 звернулась до КП «Агенція державної реєстрації» із такими заявами:

- заява № 33824246 щодо реєстрації права власності за ТОВ «ЧРП» на гідротехнічну споруду: операційну акваторію причалу № 1, яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.04.2019 о 21:08:03 та державним реєстратором Особою № 2 сформовано друковану форму заяви;

- заява № 33824240 щодо реєстрації права власності за ТОВ «ЧРП» на гідротехнічну споруду: операційну акваторію причалу № 2, яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.04.2019 о 21:06:08 та державним реєстратором Особою № 2 сформовано друковану форму заяви;

-заява № 33824248 щодо реєстрації права власності за ТОВ «ЧРП» на гідротехнічну споруду: операційну акваторію причалу № 5, яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.04.2019 о 21:08:38 та державним реєстратором Особою № 2 сформовано друковану форму заяви;

- заява № 33824252 щодо реєстрації права власності за ТОВ «ЧРП» на гідротехнічну споруду: операційну акваторію причалу № 6, яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.04.2019 о 21:10:52 та державним реєстратором Особою № 2 сформовано друковану форму заяви.

У подальшому, державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» ОСОБА_9 , перебуваючи в місті Одесі, за відсутності будь-яких правових підстав та документів, що посвідчують право власності на об`єкти нерухомого майна, при наявності власника Держави в особі Фонду Державного майна України на причали, у тому числі гідротехнічні споруди операційні акваторії причалів № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 4 (до реконструкції причали 7-10), які є приналежністю до них, 26.04.2019 з використанням власного електронного цифрового підпису, за відсутності підстав, передбачених ст. 27 Закону, прийняв такі протиправні рішення:

- рішення № 46683558 від 26.04.2019 20:15:41 про державну реєстрацію права приватної власності за ТОВ «ЧРП» на об`єкт нерухомого майна № 108 гідротехнічну споруду: операційну акваторію причалу № 1, загальною площею 31000 кв.м., за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, буд. 1;

- рішення № 46683629 від 26.04.2019 20:46:57 про державну реєстрацію права приватної власності за ТОВ «ЧРП» на об`єкт нерухомого майна № 108 гідротехнічну споруду: операційну акваторію причалу № 2, загальною площею 24000 кв.м., за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, буд. 1;

- рішення № 46683756 від 26.04.2019 22:02:06 про державну реєстрацію права приватної власності за ТОВ «ЧРП» на об`єкт нерухомого майна № 108 гідротехнічну споруду: операційну акваторію причалу № 5, загальною площею 24000 кв.м., за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, буд. 1;

- рішення № 46683763 від 26.04.2019 22:08:14 про державну реєстрацію права приватної власності за ТОВ «ЧРП» на об`єкт нерухомого майна № 108 гідротехнічну споруду: операційну акваторію причалу № 6, загальною площею 21200 кв.м., за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, буд. 1.

При цьому, ОСОБА_9 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків та бажав їх настання, його дії спрямовані на незаконну реєстрацію державного майна за ТОВ «ЧРП».

За таких обставин, державний реєстратор ОСОБА_9 за відсутністю підстав, передбачених ст. 27 Закону, здійснив несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, шляхом вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, прийняв протиправні рішення про державну реєстрацію права приватної власності за ТОВ «ЧРП» на об`єкти державного нерухомого майна гідротехнічні споруди: операційні акваторії причалів № 1, 2, 5, 6, що розташовані за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, буд. 1.

19 лютого 2025 року ОСОБА_9 повідомлено, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, а саме у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинена особою, яка має право доступу до неї, за попередньою змовою групою осіб.

В ході проведення досудового розслідування 26.03.2025 року у період часу з 07 години 35 хвилин по 09 годин 19 хвилину, було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон One Plus 11 5G, моделі CPH2447, з ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору з силіконовим чохлом із номером телефону НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ;

- ноутбук в корпусі сіро-чорного кольору марки «Dell» з кодом пристрою 96ІА743А-8ВВ2-4132-96А1-65749F000123 та серійним номером DCLC8W1 із зарядним пристроєм;

- системний блок в корпусі чорного кольору з написом «CHIEFTEC».

Вищевказане майно належить ОСОБА_8 за участі якого проводився обшук.

Слідчий у клопотанні зазначає про те, що під час проведення обшуку 15.02.2024 року здійснювався огляд робочого комп`ютера ОСОБА_10 , на якому містилась корпоративна пошта ТОВ «Чорноморський рибний порт», на якій були виявлені відомості, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме: виявлено лист відправлений від абонента «Sergey D Zaitsev/IMRP@IMRP» (голова правління ПрАТ «Антарктика» ОСОБА_11 , серед засновників ТОВ «Чорноморський рибний порт» є ПрАТ «Антарктида») до абонента «Igor V Nekrasov/IMRP@IMRP» (заступник директора з юридичних питань ТОВ «Чорноморський рибний порт» ОСОБА_10 ).

У вказаному листі містилось 7 (сім) фотокопій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з наступними індексними номерами витягів 165190352, 165191236, 165191060, 165191258, 165190050, 165190995,165191054. Вказані фотокопії містили в собі індивідуальну характерну ознаку у вигляді «світлових відблисків», а також наявність на вказаних витягах відтисків печатки та підпису державного реєстратора ОСОБА_9 (який здійснював реєстрацію гідротехнічних споруд: операційних акваторій причалів, без правовстановлюючих документів).

В ході проведення обшуку, під час огляду цих файлів зафіксовано стороннє втручання з боку працівника відділу інформаційних технологій, що виразилось у відключенні зв`язку із сервером (хмарне зберігання файлів), яке перешкодило подальший огляд корпоративної пошти. Через деякий час доступ було поновлено, однак оглядаємі раніше файли (електронний документ від абонента «Sergey D Zaitsev/IMRP@IMRP» від 30.04.2019 з фотокопіями вищевказаних витягів) були видалені.

В подальшому встановлено що особою, яка перешкодила проведенню слідчої дії та здійснила можливе видалення цих файлів є головний інженер-програміст відділу інформаційних технологій апарату управління ОСОБА_8 .

У свою чергу, старший інспектор з кадрів ОСОБА_12 , під час обшуку повідомив про те, що ОСОБА_8 , на підставі наказу № 137-ВК звільнено 14.02.2024 року та надав відповідний наказ із підписом невстановленої особи та заяву про звільнення від імені ОСОБА_8 із підписом невстановленої особи.

В подальшому під час обшуку встановлено особу яка займалась виготовленням проекту наказу про звільнення та комп`ютерної техніки на якій виготовлявся зазначений наказ. Нею виявилась інспектор з кадрів ОСОБА_13 , під час огляду комп`ютера якої виявлено файл із назвою «Наказ № 137-ВК від 14.02.2024 звільнення ОСОБА_8 » у властивостях файлу містилась графа із наступними відомостями «дата создания: 15.02.2024 10:09» та графа «авторы: IMRP».

Вказані обставини свідчать про умисне перешкоджання працівниками ТОВ «Чорноморський рибний порт» проведенню такої слідчої дії, як обшук, шляхом спотворення та знищення інформації, що має значення для досудового розслідування. А також дій пов`язаних із приховування причетності працівників підприємства до здійсненого ними перешкоджання проведення слідчої дії, шляхом службового підроблення наказу № 137-ВК, яким нібито звільнено ОСОБА_8 , тим самим вказуючи на непричетність до цих дій когось із працівників підприємства.

За фактом службового підроблення наказу керівника ТОВ «Чорноморський рибний порт» ОСОБА_14 № 137-ВК від 14.02.2024 року про припинення трудового договору ОСОБА_8 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000240 від 13.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою прокурора від 16.02.2024 року матеріали досудових розслідувань № 0000240 від 13.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та № 0000240 від 13.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - об`єднані в одне провадження за № 0000240.

Крім того, наразі у сторони обвинувачення є підстави вважати, вилучені під час обшуку системний блок та ноутбук використовувались для дистанційного видалення інформації з корпоративної пошти ТОВ «ЧРП», а тому вони можуть бути засобами, які використовувалися для вчинення кримінально- протиправних дій.

Наразі слідчим доручено оперативному підрозділу здійснити огляд вилучених під час обшуку технічних пристроїв.

Також, у подальшому можуть виникнути обставини за яких буде необхідно призначити комп`ютерно-технічну експертизу за експертною спеціальністю 10.9 «Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів», так як на вказаних пристроях імовірно містяться відомості (у тому числі видалені) щодо обставин що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Метою накладення арешту на майно слідчий у своєму клопотанні визначив необхідність збереження речових доказів.

Перевіряючи доводи, які викладені у апеляційній скарзі відносно того, що матеріали, які долучені до клопотання слідчого не містять будь-яких доказів, які хоча б опосередковано вказували на можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд зауважує, що досудове розслідування вказаного провадження триває, вживаються заходи щодо встановлення всіх обставин кримінального провадження.

Вилучені предмети, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, згідно клопотання слідчого містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, вилучені речі необхідні з метою проведення подальших експертних досліджень, а також з метою виключення можливості пошкодження, втрати та зникнення речових доказів, у зв`язку з чим виникла необхідність в накладенні арешту вилучене майно.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що вилучене майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучені речі можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, може міститися інформація, яка має відношення до кримінального провадження.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання речовими доказами від 26.03.2025 року, відповідно до якої вилучені речі визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження (а.п. 127-132).

Слідчий суддя дійшов вірного висновку, що метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та з метою проведення судових експертиз з вилученим майном та зважаючи на те, що у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, вважав за необхідне на даному етапі досудового слідства накласти арешт на вказане в клопотанні майно, з метою збереження та дослідження вказаних речових доказів.

Апеляційний суд погоджується з висновками ухвали слідчого судді про те, що зазначене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000240.

Положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим копіями матеріалів кримінального провадження дозволяють дійти висновку про наявність ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 362КК України.

Отже, слідчий довів достатність підстав вважати, що могло бути вчинене вказане кримінальне правопорушення, що може бути підставою для арешту майна. При цьому на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі встановлювати наявність складу злочину, винуватість осіб та ступінь їх вини. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей визначає, що кримінальне правопорушення могло бути вчинено за описаних прокурором обставин.

На переконання апеляційного суду, відомості, які наявні або були видалені з системного блоку, ноутбуку, мобільного телефону, можуть використовуватися як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відповідно вилучені предмети, як матеріальні носій цих відомостей, мають ознаки речового доказу і може бути використані сторонами кримінального провадження.

Цим спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність вилучених речей критеріям, встановленим ст. 98 КПК України.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на вимоги ст.170 КПК, задовольнив клопотання та наклав арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , зазначивши про те, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Доводи апелянта відносно незаконності накладення арешту на вищевказані речі та майно, у зв`язку із не врахування слідчим суддею відсутності будь-яких доказів причетності ОСОБА_8 , апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки діючий кримінальний процесуальний закон України не ставить в залежність можливість накладення арешту на майно з процесуальним статусом особи, у володінні якого воно перебуває на час вирішення клопотання щодо необхідності його арешту.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовували втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, оскільки існують ризики того, що відповідні речі та документи можуть бути змінені або знищені.

На даний час тривають необхідні слідчі дії. Таким чином, вилучене майно є речовими доказами у розумінні ст.98 КПК України, а тому є правомірним накладання арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому відповідно до ст. 170 ч.3 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Що стосується посилань представника власника майна стосовно того, що телефон, на який накладено арешт, було придбано ОСОБА_8 вже після тих подій, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання щодо накладення арешту на вилучене майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні та не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відповідь до зазначеної норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати такого майна власником. Однак з накладенням арешту втрачається така можливість, а тому може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його приховування.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, на підставі всебічного та повного дослідження фактичних обставин провадження за клопотанням слідчого про арешт майна слідчий суддя вірно встановив, що наявні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для застосування у кримінальному провадженні №0000240такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів, який відповідає принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, у зв`язку з чим апеляційний суд роз`яснює про те, що власник майна має право в подальшому звернутись до слідчого суді із клопотанням про скасування арешту майна.

Приписами п.1 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд визнає необґрунтованою апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 так як її доводи спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, оскільки вона відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000240 від 13.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 362 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4