Справа № 602/1220/24
Провадження № 1-кп/602/50/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої

ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000482 від 06.10.2024, про обвинувачення

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Синівці Лановецького району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не депутата, студента Мирогощанського аграрного фахового коледжу, який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_11 відповідно до статті 68 Конституції України та ст. 1, ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» (№ 3353-XII від 30.06.1993, зі змінами і доповненнями далі у тексті ЗУ «Про дорожній рух»), як особа учасник дорожнього руху (водій транспортного засобу), зобов`язаний знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами і доповненнями (далі у тексті Правила дорожнього руху або ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Однак, грубо ігноруючи вимоги ЗУ «Про дорожній рух», 06 жовтня 2024 року близько 05 год. 00 хв., водій ОСОБА_11 , в порушення вимог пунктів 2.1 «а», 2.9 «а» Правил дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (1,41 % проміле), керував автомобілем «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_1 , без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та рухався ним проїзною частиною дороги вулиці Вишнівецька с. Борсуки Кременецького району Тернопільської області зі сторони м.Ланівці у напрямку селища Вишнівець Кременецького району.

Під час руху по вказаній дорозі (вулиці), водій ОСОБА_11 , внаслідок алкогольного сп`яніння не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) ПДР, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Рухаючись, навпроти території домогосподарства АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_11 , маючи об`єктивну можливість виявити велосипедистку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася проїзною частиною дороги велосипедом «CROSSRIDE COMFORT», поряд з її лівим краєм на зустріч автомобілю, відповідно до вимог п.п. 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху» і виконання його вимог) та 12.3 ПДР, виявивши небезпеку для свого руху, тобто зміну дорожньої обстановки - появу рухомого об`єкту, який рухається йому на зустріч, негайно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, а продовжив свій рух.

Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР, ОСОБА_11 не забезпечив безпеку дорожнього руху та вчинив наїзд передньою лівою частиною керованого автомобіля «ВАЗ-21063» на велосипедистку ОСОБА_13 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепа, з крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку, від яких настала її смерть у короткий проміжок часу після зазначеної події.

Порушення водієм ОСОБА_11 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.1 (а), 2.3 (б, д), 2.9 (а), 12.3 Правил дорожнього руху, а також вимог, які наведені у ст. 1, абз. 1, 2 ч. 5 ст. 14, ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», статті 68 Конституції України, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням її наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_13 ..

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої.

Окрім цього, ОСОБА_11 після вчинення наїзду на велосипедистку, та достовірно знаючи, що своїми протиправними діями поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, і потерпіла ОСОБА_13 , яка перебувала в безпорадному стані унаслідок отриманих від дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, була позбавлена реальної можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок такого безпорадного стану, діючи умисно та нехтуючи моральними і правовими нормами, завідомо залишив потерпілу ОСОБА_13 без допомоги, маючи при цьому реальну можливість надати таку допомогу, і з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, в порушення вимог п. 2.10 (підпункти «а», «б», «г», «ґ», «д», «е») Правил дорожнього руху, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, не залишився на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР, та відповідно не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій, зокрема не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги і не відправив потерпілу до закладу охорони здоров`я, у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, не чекав прибуття поліцейських, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організації об`їзду місця пригоди, а зупинившись на місці події, помістив велосипед «CROSSRIDE COMFORT», яким рухалася потерпіла, у керований ним автомобіль «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_2 , та втік з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Надалі, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки за вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди та завідомо залишення потерпілої у небезпечному для життя стані, з метою приховання та викривлення слідової інформації місця події, водій ОСОБА_11 умисно замінив у керованому ним автомобілі «ВАЗ 21063» пошкоджене вітрове скло та приховав пошкоджений велосипед «CROSSRIDE COMFORT» потерпілої ОСОБА_13 у лісопосадці поза межами населеного пункту.

Тим самим, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Обвинувачений ОСОБА_11 , допитаний у судовому засіданні, свою винуватість у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю. Суду надав показання про те, що 05.10.2024 у вечірню пору доби близько 23 години він зі своїми друзями ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поїхали автомобілем ВАЗ 2106, фактичним володільцем якого є його батько, в с. Снігурівка до знайомих дівчат ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , за кермом автомобіля перебував він. Приїхавши в с. Снігурівка, вони разом із дівчатами перебували на вулиці неподалік будинку ОСОБА_17 , при цьому розмовляли та вживали пиво, що перед тим придбали у магазині с. Борсуки. В подальшому, на пропозицію ОСОБА_16 вони поїхали в с. Мала Снігурівка. Коли одна з дівчат пішла за горілкою, до них підійшли двоє незнайомих чоловіків та запропонували випити спиртне. Біля місцевого магазину вони всі разом вживали алкоголь. ОСОБА_11 повідомив, що випив приблизно 100-150 грам горілки, також вживав пиво. Надалі близько 04 год. 06.10.2024 вони автомобілем повернулися у с.Снігурівка, де біля місцевого магазину стояли і спілкувалися. Надалі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 посварилися з дівчатами і пішли пішки додому. Приблизно через 20 хв. він разом з дівчатами поїхав в сторону с. Борсуки, де по дорозі зустріли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Оскільки ОСОБА_18 не хотів їхати з дівчатами, то дівчата залишилися чекати на автобусній зупинці, а він повіз хлопців додому. Приблизно о 5 год. він відвіз ОСОБА_20 та ОСОБА_22 до їхніх домівок та повертався через с. Борсуки за дівчатами, щоб відвезти їх додому. Коли виїхав на головну дорогу с. Борсуки і повернув у сторону с. Снігурівка та проїхав церкву, то у його автомобілі на ходу відкрилася права пасажирська дверка і він, не зупиняючи автомобіль, нахилився щоб її закрити. У цей момент кермо крутнулося вліво і керований ним автомобіль виїхав на смугу зустрічного руху. Одразу після цього відчув сильний удар та зупинив автомобіль. Перед зіткненням на дорозі він нікого не бачив, бо була ще темна пора доби і йшов дощ. Коли вийшов з автомобіля, то побачив що збив жінку, яка їхала на велосипеді. Він підійшов до неї перевірив її пульс на шиї, однак пульсу він не відчув і жінка не подавала ознак життя. Викликати швидку він не міг, оскільки його телефон виявився розряджений. Він сильно злякався, що збив людину та почав повертатися до автомобіля. При цьому він перечепився за велосипед, взяв його кинув у багажник та поїхав до свого дому. По дорозі додому він викинув велосипед потерпілої у лісопосадці, а приїхавши додому, зняв та заховав пошкоджене вітрове скло, а на його місце поставив ціле, яке було у нього в гаражі. Нове скло він не замінив, а лише приставив його на автомобіль. Про подію він нікому не розповідав, допоки до нього додому не приїхали працівники поліції.

Також обвинувачений ОСОБА_11 повідомив суду, що водінню автомобіля він навчився у місцевому технікумі. Правила дорожнього руху він знає, однак іспити на право керування транспортними засобами в установленому порядку не здавав і відповідного посвідчення не має. Раніше, він неодноразово брав батьківський автомобіль та керував ним. Притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема за ст. 124 та ст. 130 КУпАП у 2023 році.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні звернувся до потерпілих ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8 , просив у них пробачення за свої дії. Пояснив суду, що визнає заявлені потерпілою ОСОБА_7 позовні вимоги про відшкодування шкоди повністю, готовий відшкодувати завдану їй шкоду, однак на даний час не має такої суми. Просив суд його суворо не карати.

Потерпілі у кримінальному провадженні фактичних даних щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 інкримінованих йому кримінальних правопорушень не надали, оскільки не були очевидцями події.

Потерпіла ОСОБА_7 , яка є матір`ю загиблої ОСОБА_13 , у судовому засіданні надала суду показання, що 06.10.2024 її знайома повідомила їй, що їдучи автобусом з с. Борсуки біля церкви бачила місце ДТП, де збили якусь молоду жінку, в якої троє дітей і чоловік на війні. Після цього потерпіла ОСОБА_7 зателефонувала на мобільний своєї дочки ОСОБА_13 , однак та не відповідала. Потім потерпіла поїхала до с. Борсуки та побачила тіло своєї дочки, яке лежало на дорозі. Після завершення невідкладних слідчих дій завезла тіло дочки до моргу. Вона займалася похованням ОСОБА_13 , у зв`язку з чим понесла певні витрати. Також внаслідок смерті дочки їй завдана моральна шкода. Обвинувачений ОСОБА_11 завдану їй матеріальну і моральну шкоду не відшкодував, вибачення у неї не просив. Поданий нею цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує повністю та просить його задовольнити. Завдана моральна шкода внаслідок смерті її дочки виражається у погіршенні здоров`я потерпілої. З чого потерпіла виходила, визначаючи саме такий розмір завданої моральної шкоди потерпіла суду пояснити не змогла.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 , який є сином загиблої ОСОБА_13 , допитаний у судовому засіданні в присутності його законного представника ОСОБА_10 повідомив суду, що 06.10.2024 приблизно о 05 год. 30 хв., його батько ОСОБА_10 , який на той час перебував у складі ЗСУ, подзвонив йому і попросив подивитися де мати потерпілого, ОСОБА_13 , оскільки не може до неї додзвонитися. Потерпілий ОСОБА_8 вийшов з хати і побачив, що його мами надворі немає і що її велосипед також відсутній. Вийшовши з двору на вулицю, побачив на дорозі неподалік автомобіль, який йому здалеку здався схожим на пожежний. Наблизившись до того місця, побачив місце ДТП. Після зазначеної події батьки обвинуваченого ОСОБА_11 чи будь-хто інший від його імені саме до нього не підходили, однак батьки ОСОБА_11 спілкувалися з його батьком ОСОБА_10 з приводу загибелі матері та надавали матеріальну допомогу їхній сім`ї. Особисто він пробачив обвинуваченого.

Окрім визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_11 , його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується показаннями свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , а також іншими доказами по справі.

Так, у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_23 (допитаний у присутності законного представника його матері ОСОБА_26 ) та свідок ОСОБА_27 надали суду показання, згідно з якими 05.10.2024 близько 21 год. вони прийшли додому до ОСОБА_11 , який дав їм гроші на пиво. Після цього, купивши в магазині в с. Борсуки пива, вони разом з ОСОБА_28 автомобілем ВАЗ, під керуванням останнього, поїхали в с. Снігурівка до дівчат ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , де всі разом пили пиво, в тому числі ОСОБА_11 . Після цього, цим же автомобілем, всією компанією поїхали в с. Мала Снігурівка, оскільки одна з дівчат, ОСОБА_29 , запропонувала взяти там горілки. Там, в с. Мала Снігурівка, біля місцевого магазину, зустріли двох незнайомих їм чоловіків, які запропонували їм випити міцного спиртного напою, схожого на коньяк. Після цього неповнолітній ОСОБА_23 заснув у машині, проснувся вже як їхали у Снігурівку, а ОСОБА_27 продовжував вживати спиртні напої з компанією. Після того як повернулися у с. Снігурівку, ще деякий час там спілкувалися на вулиці біля автомобіля, і близько 04 год. ранку 06.10.2024 ОСОБА_23 та ОСОБА_27 пішли додому пішки, оскільки ОСОБА_11 ще лишався з дівчатами. Коли вони дійшли до с.Передмірка, їх наздогнали автомобілем ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_30 .. За кермом був ОСОБА_11 .. Оскільки ОСОБА_27 категорично відмовився їхати в одному автомобілі разом з ОСОБА_29 та ОСОБА_31 , то дівчата вийшли з автомобіля і залишилися чекати на автобусній зупинці, а ОСОБА_11 керуючи автомобілем ВАЗ відвіз ОСОБА_23 , ОСОБА_20 додому в с. Синівці та мав повернутися за дівчатами. За весь цей час, який вони тоді провели разом, тобто починаючи приблизно з 21 год. 05 жовтня і до ранку 06 жовтня 2024 року, обвинувачений ОСОБА_11 вживав пиво, горілку та інші міцні спиртні напої.

Зі слів неповнолітнього свідка ОСОБА_23 , наскільки він знає ОСОБА_11 , той тієї ночі був достатньо п`яний. Після того як обвинувачений ОСОБА_11 підвіз його додому та вони попрощалися, ОСОБА_11 повіз ОСОБА_20 додому. Він прийшов додому приблизно о 5 год. 16 хв. Про те, що ОСОБА_11 вчинив ДТП дізнався пізніше того ж дня.

Зі слів свідка ОСОБА_20 , він попрощався з ОСОБА_11 біля свого дому близько 5 год. 20 хв., після чого той поїхав автомобілем у невідомому напрямку.

Неповнолітні свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , допитані у судовому засіданні у присутності педагога ОСОБА_32 , надали суду показання, згідно з якими ОСОБА_11 , ОСОБА_23 та ОСОБА_27 приїхали до них автомобілем до них в с. Снігурівку близько 23 год. 05.10.2024. Надалі вони всією компанією вживали пиво. Потім поїхали до магазину, де було двоє незнайомих хлопців, з якими вони, у тому числі і ОСОБА_11 , вживали горілку та інші спиртні напої. Близько 03 год. 30 хв. вони повернулися до с. Снігурівка, де побули деякий час, після чого хлопці ОСОБА_33 і ОСОБА_34 пішли додому пішки. Приблизно через 15-30 хв. свідки ОСОБА_24 і ОСОБА_35 разом з ОСОБА_11 , який був за кермом, поїхали в сторону с. Борсуки, щоб підвезти хлопців додому. Останніх вони наздогнали неподалік автобусної зупинки біля с. Передмірка. Хлопці відмовилися їхати в одному автомобілі разом із свідками ОСОБА_24 та ОСОБА_35 , тому останні залишилися чекати на автобусній зупинці, а ОСОБА_11 повіз ОСОБА_23 і ОСОБА_20 у напрямку с. Синівці та мав повернутися за свідками ОСОБА_24 та ОСОБА_35 , щоб відвезти і їх додому. Почекавши більше години часу, приблизно до 06 год., і зрозумівши, що ОСОБА_11 не повернувся за ними, вони пішли додому пішки. Свідок ОСОБА_24 , з її слів, повернулася додому близько 07 год. 06.10.2024. Свідок ОСОБА_25 , з її слів, повернулася додому близько 06 год. 30 хв..

Також свідок ОСОБА_25 повідомила суду, що обвинувачений ОСОБА_11 , коли вони перебували біля магазину, був у нетверезому стані, що проявлялося у тому, що у нього була нечітка мова («заплітався язик») та порушена координація рухів («він похитувався»).

Показання свідків узгоджуються між собою, а також з показаннями обвинуваченого та іншими доказами по справі як в цілому, так і в деталях, вказуючи на поведінку та стан обвинуваченого перед вчиненням кримінальних правопорушень.

Окрім того, винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за встановлених судом обставин підтверджена в судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами, які містяться у документах та висновках експертів, дослідженими судом на предмет допустимості доказів, а саме:

- даними, що містяться у рапорті старшого інспектора чергового ВП № 1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області № 3439 від 06.10.2024, з якого вбачається що 06.10.2024 о 06 год 25 хв надійшло повідомлення фельдшера ЕМД про те, що в с. Борсуки, біля церкви, виявлено тіло невідомої жінки (вік близько 45 років), з травмами на обличчі, можливо збив невідомий автомобіль. Прибувши на місце події в с. Борсуки по вул. Вишнівецькій Кременецького району на узбіччі правої частини дороги виявлено тіло місцевої жительки ОСОБА_36 , 1982 р.н., з ознаками кровотечі та видимими тілесними ушкодженнями голови. Здійснюється охорона місця події. Попередньо ОСОБА_36 загинула внаслідок ДТП, проводяться заходи по встановленню автомобіля, який залишив місце події (а.с. 119, т.1);

- даними, що містяться у протоколі огляду місцевості від 06.10.2024 із схемою-додатком до протоколу огляду місцевості та таблицею ілюстрацій до протоколу огляду місцевості, з якого вбачається, що старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_37 за участю спеціаліста ОСОБА_38 , судово-медичного експерта ОСОБА_39 та у присутності понятих ОСОБА_40 і ОСОБА_41 здійснював огляд в напрямку від м. Ланівці до смт. Вишнівець.

Оглядом встановлено: місцем ДТП є ділянка проїзної частини дороги по вулиці Вишнівецькій с. Борсуки Кременецького району. Проїзна частина дороги пряма в площі, горизонтальна, має мокре асфальтобетонне покриття, яке в задовільному стані, забезпечує рух транспортних засобів в двох напрямках. Дорожня розмітка відсутня. Загальна ширина проїзної частини дороги 5,7 м. З обох сторін до проїзної частини дороги примикають мокрі ґрунтові узбіччя, частково з трав`яним покривом. Дозволена для руху транспортних засобів швидкість 50 км/год (у населеному пункті).

На місці ДТП виявлено наступну слідову інформацію: 4. труп громадянки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на лівому узбіччі, перпендикулярно до країв проїзної частини дороги, ногами безпосередньо біля лівого краю проїзної частини дороги, головою у протилежний бік від лівого краю дороги. Відстань від трупа до базової лінії ДТП 25,4 м. На передній поверхні блузки із капюшоном, в який був одягнений труп Скурської, нещільно утримуються плоска синя фарбоподібна частина, невеликих розмірів, а у складці між блузкою та светром відмічено плоску невелику близьку до світло-рожевої фарбоподібну частинку. На штанах зліва у нижній третині передньої половинки (на лівій штанині спереду) відмічаються декілька щілиноподібних пошкоджень, які різні за розмірами, що розміщені у середній третині штанів, на фоні переривчастої відносно чіткої ділянки синіх фарбоподібних накладень, а також переривчастих брудо-піщанисто подібних накладань. Очі трупа зімкнуті, рот зімкнутий, носові ходи, ділянка перенісся та ділянка рота і обох щік із переривчастими помірно щільними вологими темно-червоними кров`яно-подібними накладаннями, які також відмічаються в ділянці вушних раковин, і поширюються на верхню третину блузки з капюшоном і чорної куртки. На обличчі також відмічено садна, синці, а також рани, чітко описати які на місці події не вдається через помірні кров`яно-подібні накладання на обличчі і на голові. На фоні вищевказаних кров`яно-подібних накладань на лівій щоці виділяється дрібна синя фарбоподібна частина (аналогічна до вищевказаної). Труп на дотик теплий, в прикритих одягом ділянках тіла. Крім того при перевертанні тіла в ділянці пояса відмічено декілька плоских уламків скла різної форми і розмірів (переважно невеликі); 5.- правий кросівок із маркуванням «SPORTSHOES», чорного кольору, із червоною підошвою, за лівим узбіччям на відстані 15,0 м до базової лінії ДТП та 6,3 м до лівого краю проїзної частини дороги; 6.- лівий кросівок із маркуванням «SPORTSHOES», чорного кольору із підошвою червоного кольору, на узбіччі прилеглої дороги вулиці П. Мстислава, на відстані 42,4 м базової лінії ДТП та 22,1 м до лівого краю проїзної частини дороги; 2.- кутова накладка бампера, чорного кольору, на лівому узбіччі, на відстані 8,2 м до базової ліні ДТП та 1,9 м лівого краю проїзної частини дороги.

На місці ДТП також виявлено осип ЛФП рожевого та синього кольорів, уламків скла оранжевого кольору та прозорого. Даний осип наближеної до еліпсоподібної форми, починається на проїзній частині, зокрема на смузі руху до м. Ланівці, та надалі тягнеться у напрямку огляду із поширенням на вказану смугу та ліве узбіччя. Осип починається на відстані 3,20 м до базової лінії ДТП та 0,8 м до лівого краю проїзної частини дороги. На початку осипу наявні уламки ЛФП, рожевого кольору. Надалі, в межах загального осипу, на лівому узбіччі, на відстані 8,10 м до базової лінії ДТП та 0,55 м до лівого краю проїзної частини дороги починаються уламки ЛФП синього кольору. Вищевказані фрагменти скла та ЛФП утворюють один загальний осип, який закінчується за розташуванням тіла трупа ОСОБА_13 . Слідів гальмування чи будь-яких інших слідів руху автомобіля чи велосипеда не виявлено. Під час огляду виявлено та вилучено: правий та лівий кросівки; уламки ЛФП рожевого та синього кольорів; накладка бампера; уламки прозорого скла та скла оранжевого кольору (а.с. 122-131, т.1);

- даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 06.10.2024 із таблицею ілюстрацій до протоколу огляду місця події, з якого вбачається, що слідчий відділу РЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_42 у присутності понятих: ОСОБА_43 , ОСОБА_44 за участі спеціалістів ОСОБА_45 , ОСОБА_46 та за участі власника домоволодіння ОСОБА_47 , здійснював огляд прилеглої території до домоволодіння, що за адресою АДРЕСА_1 . В ході огляду виявлено справа від будинку автомобіль синього кольору марки «ВАЗ 2106», р.н. НОМЕР_3 , з пошкодженнями лівої передньої частини та даху, характерними при ДТП. Також на автомобілі встановлене скло, яке кріплень не тримається і є прикладеним із наявним зверху та з середини нашаруванням пилу. Крім цього на переді на капоті виявлений осип скла, який так само наявний на панелі в середині автомобіля. Крім цього за будинком в насадженнях дерев, кущів та зрубів розташоване скло переднє вітрове, із пошкодженнями по всій його площі. Під час огляду виявлено та вилучено: пошкоджене вітрове скло та автомобіль марки «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 , який поміщено на спецмайданчик ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області (а.с. 133-143, т.1);

- даними із витягу з ЄРДР внесеному 06.10.2024 у кримінальному провадженні за №0000482, із якого вбачається що 06.10.2024 в проміжок часу з 04 год по 05 год 20 хв водій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Вишнівецькій с. Борсуки Кременецького району Тернопільської області в напрямку с. Снігурівка від м. Ланівці, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживала в АДРЕСА_3 і рухалася в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП ОСОБА_13 загинула на місці події (а.с. 118, т. 1);

- даними, що містяться у протоколі огляду місцевості від 06.10.2024 із додатком до протоколу ОМП біля с. Синівці Кременецького району від 06.10.2024, з якого вбачається, що старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_48 за участю спеціаліста-криміналіста ОСОБА_49 та у присутності понятих: ОСОБА_43 і ОСОБА_44 здійснював огляд ділянки проїзної частини дороги з ґрунтовим покриттям, що знаходиться перед населеним пунктом с. Синівці Кременецького району Тернопільської області. В ході огляду у лісовій посадці, яка розташована на відстані близько 500 м від асфальтної дороги, що веде до с. Синівці, на відстані близько 100 м виявлено пошкоджений велосипед «CROSSRIDE COMFORT» світло-розового кольору, без переднього колеса. Поруч керма велосипеда наближено до його передньої вилки виявлено уламки лакофарбового покриття синього кольору. Під час огляду вилучено: велосипед «CROSSRIDE COMFORT»; два уламки ЛФП синього кольору, два змиви з поверхні велосипеда та один зразок стерильного бинта, переднє колесо велосипеда «CROSSRIDE COMFORT», сріблястий уламок автомобіля довжиною 84 см, болотник заднього колеса велосипеда «CROSSRIDE COMFORT», два гіпсові зліпки з слідами протектора коліс автомобіля(а.с. 149-170, т.1);

- даними, що містяться у постановах слідчого про визнання речовими доказами і передачу їх на зберігання від 06.10.2024, згідно з якими вилучені під час проведення оглядів 06.10.2024: автомобіль «ВАЗ 21063» р.н. НОМЕР_1 , пошкоджене вітрове скло, правий і лівий кросівки, уламки ЛФП рожевого та синього кольору, накладка бампера, уламки прозорого та оранжевого скла, пошкоджений велосипед «CROSSRIDE COMFORT»(з урахуванням постанови слідчого про уточнення марки та моделі велосипеда у кримінальному провадженні від 12.11.2024) номер рами JK, переднє колесо зазначеного велосипеда, сріблястий уламок автомобіля довжиною 84 см, болотник заднього колеса велосипеда, два уламки ЛФП синього кольору, два змиви з поверхні велосипеда та один зразок стерильного бинта, два візерунки протектора коліс автомобіля, що були перенесені на два гіпсові зліпки, а також одяг та взуття ОСОБА_11 , в якому він був одягнений на момент ДТП, добровільно видані його матір`ю ОСОБА_50 06.10.2024, визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні та передані на зберігання: автомобіль «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_1 , пошкоджений велосипед «CROSSRIDE COMFORT»номер рами НОМЕР_4 , переднє колесо зазначеного велосипеда, сріблястий уламок автомобіля довжиною 84 см, болотник заднього колеса велосипеда на спеціальний майданчик ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за адресою м. Ланівці, вул. Волинська, 7, Кременецького району Тернопільської області; одяг та взуття ОСОБА_11 , в якому він був одягнений на момент ДТП, - в камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області; решту зі згаданих вище речових доказів в камеру речових доказів ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області за адресою м. Тернопіль, вул. Степова, 45, м. Тернопіль (а.с.171-173, 176, т.1);

- даними, що містяться у постанові слідчого про визнання речових доказів від 15.10.2024, згідно з якими верхній одяг ОСОБА_13 , в якому вона була одягнена на момент ДТП, отриманий в приміщенні моргу КНП «ТОКПЛ» ТОР 15.10.2024, визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні та постановлено після проведення всіх необхідних експертиз передати на зберігання в камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області (а.с. 178, т.1);

- даними, що містяться у протоколі обшуку від 18.10.2024, згідно якого у ході проведення обшуку автомобіля «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на спеціальному майданчику для тимчасового утримання т/з ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, із салону автомобіля вилучено: 1) накладку керма автомобіля, 2) ручку перемикання передач автомобіля, 3) мікрооб`єкти з сидіння та спинки водія, які перенесені на клейку стрічку, 4) дзеркало заднього виду, 5) змив з поверхні ручки відкриття дверей (водійської) (а.с. 181-184, т. 1);

- даними, що містяться у постанові слідчого про визнання речових доказів від 18.10.2024, згідно з якими вилучені під час обшуку автомобіля «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_1 , від 18.10.2024, предмети та об`єкти, а саме: дзеркало заднього виду, змив з ручки відкривання водійських дверей (з внутрішньої сторони), зліпки клейкої плівки з водійського сидіння, ручку перемикання коробки передач, накладку з керма автомобіля визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні та постановлено після проведення всіх необхідних експертиз передати на зберігання в камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області (а.с. 185, т.1);

- даними, що містяться у довідці Тернопільського обласного центру з гідрометеорології №9919-1-725/9919-03 від 15.10.2024, згідно з якими у період часу з 04:00 год. по 06:00 год. за даними найближчого до с. Борсуки Кременецького району Тернопільської області пункту спостереження метеорологічної станції другого розряду (М-ІІ) Кременець спостерігалися наступні погодні умови: температура повітря - від 10,4 до 10,1 0С, температура на поверхні ґрунту від 11,3 до 11,1 0С, відносна вологість повітря 97%, атмосферні явища погоди у виді дощу та мряки, кількість опадів від 3,1 до 5,8 мм (а.с. 188-189, т.1);

- даними, що містяться у листі Борсуківського сільського голови ОСОБА_51 від 05.12.2024 № 02-1-04/1829, адресованого слідчому СУ ГУНП в Тернопільській області, згідно з якими вуличне освітлення по вул. Вишнівецькій у с. Борсуки Кременецького району Тернопільської області, обладнане фотореле і вмикається та вимикається автоматично при зміні освітленості в природному середовищі. В період з 04 год. 00 хв. по 05 год. 30 хв. 06.10.2024 вуличне освітлення на вул. Вишнівецькій у с. Борсуки Кременецького району Тернопільської області було увімкненим (працювало) (а.с. 190, т.1);

- даними, що містяться у протоколі додаткового огляду місцевості від 19.11.2024 із таблицею ілюстрацій до протоколу додаткового огляду від 19.11.2024, проведеного слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_52 , згідно з яким встановлено, що на місці, де 06.10.2024 відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула ОСОБА_13 , а саме неподалік буд. АДРЕСА_2 , в період часу з 04 год 30 хв по 05 год 10 хв дорожнє освітлення працювало у звичайному режимі та не вимикалось. Безпосередньо в місці, де 06.10.2024 під час огляду місцевості були виявлені сліди ДТП, ліхтарі дорожнього освітлення відсутні (а.с. 191-192, т. 1);

- даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 21.11.2024 із планом-схемою, фототаблицею до протоколу слідчого експерименту від 21.11.2024, проведеного слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_52 за участі потерпілої ОСОБА_7 в присутності понятих ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , за результатами якого встановлено, що на дальньому світлі фар конкретна видимість водію автомобіля велосипедистки, одягненої в аналогічний одяг до одягу потерпілої на час ДТП, наступає коли відстань від передньої частини автомобіля до передньої частини велосипеда становить 84,8 м при цьому видимість в напрямку руху складає 71 м, при ближньому світлі фар - на відстані 65,3 м, а видимість в напрямку руху - 55.1 м. Видимість в напрямку руху визначалася в момент настання конкретної видимості (а.с. 193-202, т. 1);

При цьому, суд, оцінивши в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення доводи захисника ОСОБА_12 щодо визнання протоколу слідчого експерименту від 21.11.2024 недопустимим доказом через неучасть у ньому обвинуваченого та проведення за участі потерпілої, яка не була очевидцем події, вважає їх необґрунтованими з наступних міркувань.

Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 20.10.2011 № 12-рп/2011 визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ч.1-3, 6 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Зі змісту наведених вище норм слідує, що участь підозрюваного у слідчому експерименті не є обов`язковою.

Слід також зауважити, що при проведенні вищезгаданого слідчого експерименту за участі потерпілої та у присутності понятих органом досудового розслідування визначалася видимість велосипедиста для водія автомобіля в умовах відповідної дорожньої обстановки, тобто встановлювалися об`єктивні дані, які не залежать від тих даних, що можуть бути надані обвинуваченим чи іншими особами, які були очевидцями події.

Таким чином, суд визнає фактичні дані, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 21.11.2024, допустимими доказами.

- даними, що містяться у висновку експерта № 583 від 31.10.2024, складеному судово-медичним експертом відділу СМЕ трупів ДСУ «Тернопільське ОБ СМЕ» ОСОБА_55 , із підсумків якого убачається таке:

1. При судово-медичній експертизі трупа гр-ки ОСОБА_13 (експертиза розпочата 07.10.2024, закінчена 31.10.2024) виявлені такі тілесні ушкодження:

- травма голови у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку; перелому кісток носа, переломом альвеолярної частини нижньої щелепи із травматичним відділенням зубів з фрагментами комірок; рани, синці, садна обличчя, крововиливи під слизову оболонку губ;

- травма шиї у вигляді неповного (на 1/2 його діаметру) розриву міжхребцевого диска між тілами 3-го та 4-го шийних хребців з розривом передньої поздовжньої зв`язки, крововиливами у речовину та під оболонки спинного мозку;

- травма грудей та живота у вигляді крововиливів та надривів легеневої плеври та паренхіми в ділянці коренів легень; крововиливів у брижу тонкого кишківника, жирову клітковину в ділянці надниркових залоз та верхніх полюсів обох нирок;

- травма кінцівок у вигляді косо-поперечного перелому голівки правої малогомілкової кістки; рани, синці та садна верхніх та нижніх кінцівок.

Встановлені у гр-ки ОСОБА_13 тілесні ушкодження виникли прижиттєво, незадовго до настання її смерті, що підтверджується забарвленням синців (світло- фіолетово-синюшне, світло-синюшне, світло-червоно-фіолетове), станом поверхонь саден підсохлі, темно-червоного забарвлення, знаходяться нижче оточуючих тканин), відсутністю ознак загоєння в ранах та ушкодженнях внутрішніх органів, ознак зрощення (консолідації) переломів кісток, наявністю рідкої крові у порожнинах тіла.

Лінійні садна (подряпини) обличчя з огляду на їх морфологічні властивості, могли утворитись від ковзно-дотичної дії кінців гострих чи гострокінцевих виступів тупих предметів. Морфологічні властивості лінійних ран (надрізів) обличчя (з рівними краями, гострими кінцями) можуть свідчити про виникнення їх від дії гострого чи гострого краю тупого предмета. Виявлення на обличчі численних дрібних полігональної форми гострокінцевих уламків скла, не виключає можливості утворення зазначених вище ушкоджень від дії останніх.

Інші тілесні ушкодження у гр-ки ОСОБА_13 , зважаючи на їх види (переломи, розриви, крововиливи, синці, садна), утворилися від дії тупих предметів.

Спричинений комплекс тілесних ушкоджень був небезпечним для життя в момент заподіяння, а тому за цією ознакою належить до тяжких.

2.3. Лише за даними судово-медичної експертизи трупа обґрунтовано стверджувати в якому положенні щодо транспортного засобу знаходилась потерпіла в момент первинного контакту із ним, рухалась на велосипеді (як це вказано у постанові) чи стояла, якою стороною тіла була повернута до нього, які ушкодження були отримані нею в етапах розвитку дорожньо-транспортної пригоди, немає можливості.

4. Специфічних ознак (відбитку рельєфу протектора колеса) переїзду через тіло гр-ки ОСОБА_13 колесом (колесами) автомобіля, а також ушкоджень, виникнення яких можна було б пов`язати із волочінням потерпілої по дорожньому покритті, при судово- медичній експертизі її трупа не виявлено.

5. Смерть гр-ки ОСОБА_13 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепа, крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку. Викладений підсумок про причину смерті підтверджується характером виявлених при судово-медичній експертизі її трупа ушкоджень голови, а також результатами мікроскопічного дослідження шматочків внутрішніх органів. Стан трупних явищ свідчать, що смерть гр-ки ОСОБА_13 настала приблизно за 24-36 годин до проведення судово-медичної експертизи її трупа.

6. Різноманітний характер, чисельність та масивність тілесних ушкоджень, локалізація їх на різних анатомічних ділянках, морфологічні властивості травми голови та шийного відділу хребта, наявність перелому голівки правої малогомілкової кістки, ознаки загального струсу тіла, в сукупності із наявністю дрібних, щільних, полігональної форми часточок речовини блакитного та світло-рожево-бежевого забарвлення схожої на лакофарбове покриття на передній поверхні жилетки та светра, наявність осипу скла та аналогічних часточок блакитного забарвлення схожих на лакофарбове покриття в просвітах ран обличчя, дають підстави вважати, що в даному випадку мала транспортна травма.

7. При судово-медичній експертизі трупа гр-ки ОСОБА_13 виявлено численні дрібні, щільні, полігональної форми часточки речовини блакитного забарвлення, схожого на лакофарбове покриття на передній поверхні стану жилета між його складками, на обличчі та волосистій частині лобової ділянки, а також у просвітах ран обличчя; поодинокі світло-рожево-бежеві часточки, схожі на лакофарбове покриття між складками передньої поверхні светра; фарбоподібні накладання синьо-блакитного забарвлення на тканині передньої половинки штанів.

8. Між ушкодженнями, що отримала гр-ка ОСОБА_13 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та настанням її смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

9. При судово-медичній експертизі взірця крові з трупа гр-ки ОСОБА_13 виконаній у відділенні судово-медичної токсикології, метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Таким чином, судово-медичних даних про вживання нею незадовго до настання смерті алкогольних напоїв, немає.

10. Масивність ушкоджень, кількість рідкої крові у плевральних порожнинах, причина смерті потерпілої та відсутність морфологічних ознак тривалого агонального періоду, загалом свідчать, що з моменту отримання гр-кою ОСОБА_13 ушкоджень до настання її смерті, минув короткий проміжок часу, який може вимірюватися хвилинами чи їх десятками.

11. При судово-медичній експертизі взірця крові з трупа гр-ки ОСОБА_13 , виконаній у відділенні судово-медичної імунології, встановлена група В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. (а.с. 203-209, т. 1);

Експерт ОСОБА_55 , допитана за клопотанням захисту, у судовому засіданні повністю підтвердила висновки вищезгаданої експертизи, в тому числі щодо часу настання смерті і пояснила, що експертним шляхом більш точний час встановити неможливо. При цьому на запитання захисника чи при таких тілесних ушкодженнях смерть потерпілої була неминучою і чи можна було врятувати потерпілу реанімаційними заходами, експерт пояснила, що це судження ймовірного характеру, які експерт не має права висловлювати.

- даними, що містяться у висновку КНП «Лановецька міська лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 17, складеному о 10 год. 40 хв. 06.10.2024, згідно з якими ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 215, т. 1);

- даними, що містяться у висновку експерта № 949 від 08.11.2024, складеному лікарем судово-медичним експертом-токсикологом вищої кваліфікаційної категорії, який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення СМЕ за спеціальністю «судово-медична токсикологія» ОСОБА_56 , із підсумків якого вбачається, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові гр-на ОСОБА_11 , 2005 р.н., відібраного медичними працівниками в приміщенні КНП «Лановецька міська лікарня» ЛМР 06.10.2024 о 10 год 20 хв, знайдено етиловий спирт в кількості 1,41 % (проміле). Метилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено (а.с. 216-218, т. 1);

- даними, що містяться у висновку експерта від 18.11.2024 № СЕ-19/120-24/11584-ІТ, складеному головним судовим експертом сектору автотехнічних та транспортно-товарознавчих досліджень Тернопільського НДЕКЦ МВС ОСОБА_57 , із підсумків якого вбачається таке:

1. На момент експертного дослідження система рульового керування автомобіля ВАЗ 21063 (н.з. НОМЕР_1 ) перебуває в стані часткової відмови та не відповідає вимогам п. 31.4.2 (а) (Рульове керування) Правил дорожнього руху.

2. На момент експертного дослідження робоча гальмова система автомобіля ВАЗ 21063 (н.з. НОМЕР_2 ) перебуває в працездатному стані. Несправностей робочої гальмової системи з якими, згідно з нормами п. 31.4.1 (Гальмові системи) Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортного засобу, не виявлено.

3. На момент експертного дослідження фари головного світла автомобіля ВАЗ 21063 (н.з. НОМЕР_2 ) перебувають в працездатному стані, проте не відповідають вимогам п. 31.1, 31.4.3 (г) (Зовнішні світлові прилади) Правил дорожнього руху.

4. На момент експертного дослідження виявлено несправність (невідповідність) системи рульового керування автомобіля ВАЗ 21063 (н.з. НОМЕР_5 ) вимогам п. 31.4.2 (а) (Рульове керування) Правил дорожнього руху, яка полягає у тому, що сумарний люфт у рульовому керуванні перевищує граничні значення та складає 39,25 градусів. Встановити причину, а отже і час виникнення вказаної несправності (невідповідності) системи рульового керування на момент експертного дослідження не надається можливим. На момент експертного дослідження виявлено невідповідність фар головного світла наданого на дослідження транспортного засобу вимогам п. 31.1 Правил дорожнього руху, яка носить аварійний характер та виникла в ході дорожньо-транспортної пригоди під час дії динамічного зусилля при зіткненні транспортних засобів та полягає у тому, що розсіювач лівої фари головного світла зруйнований. На момент експертного дослідження виявлено невідповідність фар головного світла наданого на дослідження транспортного засобу вимогам п. 31.4.3 (г) (Зовнішні світлові прилади) Правил дорожнього руху, яка носить експлуатаційний характер та виникла до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди і полягає у тому, що у фарах головного світла встановлено світлодіодні джерела (лампи) ближнього/дальнього світла, які не відповідають типу даних світлових приладів.

5. Вирішити запитання про вплив несправностей (невідповідностей) системи рульового керування автомобіля ВАЗ 21063 (номерний знак НОМЕР_2 ) на керування транспортним засобом, можливість їх виявлення водієм та перебування в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, у випадку неможливості встановлення часу їх виникнення відносно кожної із стадій розвитку дорожньо-транспортної пригоди, не видається можливим. На момент експертного дослідження виявлено невідповідність фар головного світла наданого на дослідження транспортного засобу вимогам п. 31.4.3 (г) (Зовнішні світлові прилади) Правил дорожнього руху, яка виникла до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди та полягає у тому, що у фарах головного світла встановлено світлодіодні джерела (лампи) ближнього/дальнього світла, які не відповідають типу даних світлових приладів. Вказана невідповідність могла бути виявлена водієм шляхом огляду транспортного засобу перед початком руху, проте не могла мати впливу на керування транспортним засобом та її перебування в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди є малоймовірним (а.с. 221-229, т. 1);

- даними, що містяться у висновку експерта від 20.11.2024 № СЕ-19/120-24/11586-ІТ, складеному судовим експертом, завідувачем сектору автотехнічних та транспортно-товарознавчих досліджень Тернопільського НДЕКЦ МВС ОСОБА_58 , із підсумків якого вбачається, що кут взаємного розташування повздовжніх осей автомобіля BA3-21063 (номерний знак НОМЕР_2 ) та велосипеда «CROSSRIDE COMFORT» в первинний момент контактування складав величину наближено в межах 175°... 180°.

Вирішити питання щодо кутового розташування цих транспортних засобів в момент первинного контакту відносно меж проїзної частини дороги неможливо. Обумовлено це тим, що під час огляду місця пригоди (протокол огляду місцевості від 06.10.2024) не було задокументовано характерних слідів, які б виступали інформативними ознаками та давали б змогу з певною вірогідністю визначити кутове розташування транспортних засобів у цей момент відносно меж проїзної частини.

Місце наїзду автомобіля BA3-21063 (н.з. НОМЕР_2 ) на велосипедиста розташовувалося на зустрічній смузі руху для автомобіля ВАЗ-21063 (н.з. НОМЕР_2 ) в місці, що дещо передує початку утворення осипу (фрагментів ЛФП рожевого кольору), задокументованого в протоколі огляду місцевості від 06.10.2024 та на додатку № 1 до протоколу огляду місцевості схемі від 06.10.2024.

Вирішити питання щодо розташування місця наїзду автомобіля BA3-21063 (н.з. НОМЕР_2 ) на велосипедиста в момент первинного контакту відносно меж елементів дороги, в абсолютних величинах, неможливо, оскільки не було задокументовано характерних слідів, які б виступали інформативними ознаками та давали б змогу з певною вірогідністю визначити розташування місця наїзду відносно меж елементів дороги (а.с. 232-248, т. 1);

- даними, що містяться у висновку експерта від 09.12.2024 № СЕ-19/120-24/14016-ІТ, складеному судовим експертом, завідувачем сектору автотехнічних та транспортно-товарознавчих досліджень Тернопільського НДЕКЦ МВС ОСОБА_58 , із підсумків якого вбачається таке:

1. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля ВАЗ-21063 (н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_11 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п. 12.2, 12.4, 12.9 (б), 12.3 Правил дорожнього руху.

2. У цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21063 (н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_11 з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування гальмування зупинити автомобіль ВАЗ-21063 (н.з. НОМЕР_2 ) раніше, ніж велосипедист досягне місця наїзду та запобігти наїзду на велосипедиста ОСОБА_13 .

3. У діях водія автомобіля ВАЗ-21063 (н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_11 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2-10, т. 2);

- даними, що містяться у висновку експерта від 24.10.2024 № СЕ-19/120-24/11777-ТР, складеному головним судовим експертом сектору трасологічних досліджень відділу криміналістичних видів досліджень Тернопільського НДЕКЦ МВС ОСОБА_59 . На вирішення даної експертизи ставилося питання: «Чи складали єдине ціле уламки скла, оранжевого кольору, які вилучено з місця дорожньо-транспортної пригоди 06.10.2024, і автомобіль «ВАЗ 21063» р.н. НОМЕР_1 (уламки №1-8), якщо так, то до якої саме частини, деталі цього транспортного засобу належали вказані об`єкти?». Із підсумків вказаного висновку експерта вбачається, що уламок № 8, та частина лівого переднього показника повороту автомобіля, який на момент огляду є пошкодженим (відсутня його частина), до відділення складали одне ціле. Встановити чи складали раніше єдине ціле уламки за № 1-7 із деталями та частинами автомобіля марки «ВАЗ 21063» р.н. НОМЕР_1 , не видається можливим з причин, наведених в дослідницькій частині висновку експерта (у зв`язку з обмеженим об`ємом слідової інформації в уламках, обумовленої так званим терміном «мінус матеріал», тобто недостача інших уламків, які б могли б знаходитися між надісланими на дослідження, вищерблення та викришення матеріалу на представлених на дослідження уламках (а.с. 13-16, т. 2);

- даними, що містяться у висновку експерта від 31.10.2024 № СЕ-19/120-24/11789-ТР, складеному старшим судовим експертом групи трасологічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень Тернопільського НДЕКЦ МВС ОСОБА_60 , із підсумків якого вбачається, що слід № 5, який зафіксований у гіпсовому зліпку, який наданий на дослідження залишений шиною з таким же характером і видом малюнку протектора та формою елементів малюнку, як і у шині, яка встановлена на зліва на задній осі автомобіля «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_61 . Встановити чи залишений даний слід саме тією шиною, не представляється можливим в зв`язку з відсутністю в сліді індивідуальних ознак, які були б властиві тільки малюнку протектора досліджуваної шини (а.с. 43-49, т. 2);

- даними, що містяться у висновку експерта від 24.10.2024 № СЕ-19/120-24/11799-ТР, складеному старшим судовим експертом групи трасологічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень Тернопільського НДЕКЦ МВС ОСОБА_60 , із підсумків якого вбачається, що слід № 4, який зафіксований у гіпсовому зліпку, який наданий на дослідження залишений шиною з таким же характером і видом малюнку протектора, формою та розмірами елементів малюнку, як і у шинах, які встановлені на передній осі автомобіля «ВАЗ 21063» р.н. НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_61 . Встановити чи залишений даний слід саме тими шинами, не представляється можливим в зв`язку з відсутністю в сліді індивідуальних ознак, які були б властиві тільки малюнку протектора досліджуваних шин (а.с. 52-58, т. 2);

- даними, що містяться у висновку експерта від 23.12.2024 № СЕ-19/120-24/12589-ФХД, складеному судовим експертом, завідувачем сектору фізико-хімічних досліджень відділу досліджень матеріалів речовин і виробів Тернопільського НДЕКЦ МВС ОСОБА_62 , із підсумків якого вбачається, що на наданому відрізку світлої прозорої дактилоплівки виявлено одиничні текстильні волокна та їх скупчення, перелік яких наведено у таблиці 1 дослідницької частини висновку експерта. Серед текстильних волокон-нашарувань, наданих на відрізку світлої прозорої дактилоплівки, виявлено текстильні волокна-нашарування бавовни білі, темно-сині та сині із білими ділянками, які подібні за комплексом ознак (природа, колір нанесення барвника) з аналогічними текстильними волокнами, що входять в склад за волокном до та штанів (джинсів) темно-синього кольору, які надано на дослідження та мають загальну родову належність (а.с. 61-67, т. 2).

Наведені вище докази узгоджуються між собою та кожен з них, за оцінкою суду, відповідає критеріям належності, допустимості і достовірності.

Вирішуючи питання щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Норма ч. 3 ст. 286-1 КК України передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого. Вказані діяння караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Суд зауважує, що об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, визначається трьома обов`язковими ознаками: а) суспільно небезпечним діянням (порушення правил безпеки дорожнього руху) в стані алкогольного сп`яніння; б) суспільно небезпечними наслідками (смерть потерпілого); в) причинним зв`язком між діяннями і наслідками.

Диспозиція згаданої вище норми сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують, зокрема, правила безпеки руху, насамперед ЗУ «Про дорожній рух» та ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Абзацами 1, 2 частини п`ятої статті 14 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.5. Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п. 2.1 (а) та п. 2.9 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підпунктами «б» і «д» пункту 2.3 Правил дорожнього руху встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

ОСОБА_11 , будучи особою, яка в порушення припису п. 2.9 (а) ПДР керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за встановлених судом обставин порушив вимоги п.1.5, п.2.3 (б, д), п.12.3. Правил дорожнього руху, оскільки не був достатньо уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не відреагував на її зміну, відволікшись від керування цим засобом у дорозі, створивши тим самим небезпеку для руху, яка загрожувала життю та здоров`ю громадян, при зміні дорожньої обстановки наближенні до велосипедистки, яка рухалась в зустрічному напрямку і яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_13 , що привело до її смерті.

Вищевказані грубі порушення ПДР, допущені водієм ОСОБА_11 у конкретній ситуації, перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілої.

Окрім того, ОСОБА_11 порушив п.2.1(а) Правил дорожнього руху, оскільки керував автомобілем, не маючи права керування транспортними засобами. Вказане порушення не перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України, однак сприяло порушенню ПДР, що викликали негативні наслідки.

Нормою ч. 1 ст. 135 КК України передбачена відповідальність, зокрема за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, - у виді обмеження волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

При цьому, суд враховує усталену судову практику, відповідно до якої у разі порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, правил водіння або експлуатації машин і наступне залишення потерпілого від такого злочину без допомоги, її дії слід кваліфікувати, за наявності для того підстав, за сукупністю злочинів, передбачених відповідною частиною ст. 286 КК України (у даному випадку за ст. 286-1 КК України) і ст.135 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 135 КК, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, то ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю). Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого ст. 135 КК України, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними (прагнення уникнути кримінальної відповідальності, небажання обтяжувати себе, байдуже ставлення до долі іншої людини, егоїзм, небажання допомогти через брак часу, неприязнь до потерпілого, легкодухість, ревнощі, помста тощо), але на кваліфікацію вони не впливають (див. постанову Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 711/798/18 ).

Для кваліфікації за цим законом також не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за ст. 135 КК України (див. постанову Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 552/6700/17).

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_11 , допустивши наїзд на велосипедистку ОСОБА_13 , тим самим поставивши її в небезпечний для життя стан, усвідомлюючи, що внаслідок його дій, потерпіла перебуває у небезпечному для життя стані, і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, спричиненого отриманими від дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями, залишив місце події, не надавши допомоги потерпілій, не викликавши бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та поліцію.

Показання обвинуваченого про те, що він злякався, і що він не викликав швидку та поліцію через розряджений телефон, а потерпіла, як йому здалося, не подавала ознак життя, не впливають на кваліфікацію його діяння за ч. ст.135 КК України, з огляду на наведені вище правові висновки Верховного Суду.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_11 не зміг пояснити суду: чому, перебуваючи у населеному пункті (селі) не звернувся ні до кого, хто проживає поблизу місця ДТП, для надання потерпілій допомоги та виклику поліції і швидкої, чому не доставив її автомобілем до найближчого медичного закладу, чому від часу приїзду його додому і до прибуття туди працівників поліції (упродовж близько п`яти годин) не повідомив і не робив спроб повідомити нікого про ДТП, що сталася за його участю, і про те, що на місці ДТП перебуває збита ним людина, чому забрав велосипед потерпілої з місця події та викинув його у лісопосадці, і чому вживав дії по заміні пошкодженого вітрового скла в автомобілі, вказавши лише, що злякався, що збив людину.

Оцінюючи дії обвинуваченого ОСОБА_11 , вчинені ним безпосередньо після скоєного, спрямовані на заміну у керованому ним автомобілі «ВАЗ 21063» пошкодженого вітрового скла та прихованні пошкодженого велосипеда потерпілої ОСОБА_13 на значній відстані від місця ДТП, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що вони були вчинені обвинуваченим з метою приховання та викривлення слідової інформації місця події, тобто з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

І хоча, як зазначалося вище, мотив не є обов`язковою ознакою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, така посткримінальна поведінка буде врахована судом при вирішенні питання про призначення покарання.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов переконання, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому правопорушеннях є доведеною «поза розумним сумнівом», а його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої, та ч. 1 ст. 135 КК України як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписами статті 65 КК України суд призначає покарання, зокрема, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вказано, серед іншого, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Так, згідно з положеннями ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК, є необережним тяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК умисним нетяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого суд установив, що ОСОБА_11 притягується до кримінальної відповідальності вперше, вчинив вищевказані злочини у молодому віці, маючи повних 19 років, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 218, т.2; а.с. 17, т.3), за місцем проходження виробничої практики, навчання та з місцевого храму має позитивні характеристики (а.с. 214-217, т.2), під спостереженням лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, має постійне місце проживання, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має.

Разом з тим, суд ураховує те, що ОСОБА_11 , під час комендантської години, запровадженої в умовах воєнного стану відповідним рішенням Ради оборони при Тернопільській ОВА, проводячи час зі своїми друзями та знайомими, в т.ч. неповнолітніми, розпиваючи з ними спиртні напої, керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, не маючи права керування таким транспортним засобом, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, створивши серйозну загрозу життю і здоров`ю для його учасників, після чого залишив без допомоги потерпілого та зник з місця ДТП, вживаючи заходів, спрямованих на приховування скоєних злочинів та з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, суд бере до уваги ті обставини, що на ОСОБА_11 раніше судом накладалися адміністративні стягнення за ст. 124, 130 КУпАП, однак він належних висновків для себе не зробив і продовжив ігнорувати вимоги чинного законодавства, вчиняючи протиправні дії, які врешті-решт призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті людини, тоді як відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Наведені вище обставини свідчать про підвищений ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого, у зв`язку з чим, на думку суду, виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами, неможливе без ізоляції його від суспільства та реального відбування ним призначеного покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, активне сприяння обвинуваченим розкриттю кримінального правопорушення, про що стверджував захисник ОСОБА_12 ..

Згідно зі сталою судовою практикою під активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним та певною мірою ініціативним. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину. Добросовісна поведінка винного під час досудового слідства та судового розгляду не може вважатись активним сприянням розкриттю злочину. (див. постанову Верховного Суду від 05.02.2025 у справі № 161/21353/23).

Натомість, як встановлено судом в ході судового розгляду, після вчинення ОСОБА_11 вказаних вище злочинів, він, повернувшись додому, упродовж значного часу, аж до прибуття туди працівників поліції, не повідомив і не робив жодних спроб повідомити орган поліції про вчинене. При цьому вживав заходів до приховування слідової інформації. А зізнавальні показання почав давати лише після викриття його причетності до смертельної ДТП.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 135 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд виходить з наступного.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

У постанові від 12.11.2019 у справі № 556/588/18 (провадження № 51-569км19) Верховний Суд вказав, що вважає в цілому правильною існуючу судову практику, що ґрунтується на згаданих вище рекомендаціях Пленуму ВСУ, уточнивши при цьому, що «оскільки факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину (на відміну від деяких інших обставин, що обтяжують покарання) безпосередньо пов`язаний із подією злочину, суд може самостійно визнати це обставиною, що обтяжує покарання, за умови, якщо цей факт, не будучи зазначеним в обвинувальному акті в переліку обставин, що обтяжують покарання, тим не менше, був указаний при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення.».

У цьому кримінальному провадженні в обвинувальному акті не зазначено такої обставини, що обтяжує покарання.

Разом з тим, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, факт перебування ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння указаний в обвинувальному акті як ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

При цьому, оскільки така обставина не є ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, то може і повинна враховуватися судом при призначенні покарання з метою його індивідуалізації.

З огляду на наведене вище, а також ураховуючи те, що факт вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, зібраними по справі, то суд вважає, що визнання цієї обставини такою, що обтяжує покарання за ч. 1 ст. 135 КК України, не порушує права обвинуваченого бути проінформованим про «характер і причини висунутого обвинувачення» та права «мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту», а також не суперечить приписам ст. 337 КПК України.

Прокурор в судових дебатах просив призначити ОСОБА_11 покарання: за ч. 3 ст.286-1 КК України - у виді позбавлення волі 8 років з позбавленням його права керування транспортними засобами на 10 років; за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким остаточно призначити покарання ОСОБА_11 у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

У судових дебатах потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_9 просили призначити обвинуваченому найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений верхньою межею ч. 3 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України, а неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_10 , просили суд обвинуваченого ОСОБА_11 суворо не карати, з огляду на суттєву підтримку, яка була надана їхній сім`ї грішми та продуктами батьками обвинуваченого.

Захисник у судових дебатах просив застосувати при призначення покарання ОСОБА_11 ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, а у разі, коли суд дійде висновку про неможливість застосування положень ст. 69 КК України призначити покарання на рівні мінімальної межі, передбаченої законом.

Суд зазначає, що у справі не встановлено кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які б слугували підставами для застосуванням судом при призначенні покарання норми ч. 1 ст. 69 КК України та призначення винуватому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідних статей (їх частин) КК України.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характер і мотиви допущених обвинуваченим чисельних грубих порушень правил безпеки дорожнього руху, тяжкі наслідки, які вони потягли, - смерть людини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також обставини, яка обтяжує покарання за ч. 1 ст. 135 КК України, особу обвинуваченого, який попросив публічного вибачення у потерпілих та надав часткову суттєву матеріальну підтримку сім`ї неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , позиції потерпілих щодо призначеного покарання.

Зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі у середніх межах санкцій ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на рівні верхньої межі санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, та визначення відповідно до ч. 1, 3 ст. 70 КК України остаточного покарання шляхом часткового складання призначених покарань, приєднавши до основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами

При цьому, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_11 обов`язкового додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, згідно з яким особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Саме таке покарання, на переконання суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі слід рахувати з дати фактичного затримання ОСОБА_11 06.10.2024.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами слід рахувати з дати приведення вироку до виконання.

Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ухвалою слідчого судді від 08.10.2024 (справа № 607/21747/24) було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, строк дії якого слідчим суддею та судом неодноразово продовжувався. Зокрема, ухвалою суду від 15.07.2025 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 продовжено до 23 год. 59 хв. 12 вересня 2025 року.

Заявлене прокурором у судових дебатах клопотання про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити, оскільки обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, а відтак суд з метою запобігання ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, та з метою належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

У цьому кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди. Свої позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого майнової шкоди цивільна позивачка обґрунтовує тим, що нею понесені витрати на поховання у загальній сумі 16 280 грн, на підтвердження чого нею надані копії платіжних документів. В обґрунтування цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди потерпіла ОСОБА_7 зазначає, що внаслідок втрати єдиної дочки їй завдано моральних страждань, які призводять до порушення її звичного життя, до погіршення здоров`я, зменшення активності, вона відчуває постійний емоційний біль. Завдану їй моральну шкоду оцінює у 800 000 грн., яку разом з майновою шкодою просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 на її користь.

Обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_11 відзиву на цивільний позов суду не подав.

Вирішуючи цивільний позов, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Загальні положення щодо відшкодування майнової та моральної шкоди врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами першою-другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Щодо стягнення майнової шкоди у вигляді витрат на поховання.

Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Суд, дослідивши докази, надані потерпілою ОСОБА_7 на підтвердження здійснених витрат на поховання ОСОБА_13 , а саме копії товарного чеку від 07.10.2024 на суму 6 100 грн та фіскального чека від 07.10.2024 на суму 10 180 грн., дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди слід задовольнити повністю, оскільки цивільна позивачка довела факт понесення необхідних витрат на поховання у загальній сумі 16 280 гривень.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Нормою ч. 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Зі змісту положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_12 на початку судового розгляду заявляв, що пред`явлений цивільний позов у частині стягнення матеріальної шкоди обвинувачений визнає повністю, а у частині моральної шкоди частково, на суму 100 000 грн. У подальшому, під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що визнає цивільний позов у цій частині частково, не вказавши у якому розмірі, проте згодом сказав, що визнає повністю, зауваживши, що не має таких коштів. Разом з тим, відзиву на цивільний позов, а також окремої письмової заяви про визнання позову обвинувачений до суду не подав.

Окрім того, в ході судового розгляду установлено, що загибла ОСОБА_13 була матір`ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_63 , ОСОБА_64 . ОСОБА_8 , які проживали з нею однією сім`єю до моменту її смерті у с. Борсуки Кременецького району Тернопільської області. Після загибелі ОСОБА_13 розпорядженням Борсуківського сільського голови від 18.12.2024 № 203-ОД дітей було влаштовано у сім`ю ОСОБА_10 , їхнього біологічного батька (а.с. 121-126, т.2).

Ухвалою суду від 20.05.2025 неповнолітнього уже на цей час ОСОБА_8 визнано потерпілим та залучено його до участі у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 15.07.2025 до участі у процесуальних діях у кримінальному провадженні залучено ОСОБА_10 як законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 .

І хоча неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 (його законний представник) не подав у цьому кримінальному провадженні цивільного позову до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, оскільки був залучений до участі у кримінальному провадженні уже на стадії судового розгляду, разом з тим він, а також інші діти загиблої ОСОБА_13 , у подальшому не позбавлені права заявити такий позов у порядку цивільного судочинства.

У такому разі, задоволення цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди у заявленому нею розмірі повністю, на думку суду, негативно вплине на права та інтереси дітей, які лишилися без материнської опіки, оскільки суттєво зменшить ймовірність реального відшкодування завданої їм моральної шкоди винуватцем.

Беручи до уваги наведене вище, у суду відсутні законні підстави для вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди згідно з визнанням позову обвинуваченим за його усною заявою.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступних міркувань.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, неможливо відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

В ході судового розгляду було установлено, що трагічна загибель ОСОБА_13 , яка була дочкою потерпілої ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку з протиправними діяннями обвинуваченого ОСОБА_11 ..

При цьому, суд ураховує вину її заподіювача ОСОБА_11 , тобто те, що смерть ОСОБА_13 настала внаслідок вчинення ним необережного злочину.

Суд зауважує, що сам факт передчасної втрати дочки за встановлених обставин завдав потерпілій значної моральної шкоди та викликав психічні страждання, пов`язані з усвідомленням факту безповоротної втрати дитини.

Поряд з цим, суд зауважує, що потерпіла (цивільна позивачка), інтереси якої у судовому процесі представляв адвокат, не надала на підтвердження наведених нею у цивільному позові обставин жодного доказу, зокрема щодо погіршення стану її фізичного здоров`я, хоч суд роз`яснював їй необхідність подання відповідних доказів.

Також, допитана як потерпіла ОСОБА_7 , не змогла пояснити суду з чого вона виходила, оцінюючи завдану їй моральну шкоду у заявленому розмірі, та відмовилася відповідати у судовому засіданні на питання захисника ОСОБА_12 щодо того як часто вона спілкувалася з дочкою до її загибелі і наскільки тісним між ними був емоційний зв`язок.

Беручи до уваги наведене вище, з огляду на те, що потерпілою ОСОБА_7 не доведено належними та допустимими доказами заявлений нею розмір моральної шкоди, а також ураховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 16.12.2020 № 752/17832/14-ц про те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, виходячи з нематеріальності моральних страждань і відсутності чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку що цивільний позов у частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, у розмірі 400 000 гривень.

У цьому кримінальному провадженні понесені процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 28 652,40 гривень, що підтверджується відповідними довідками про витрати, які містяться у матеріалах справи, а саме:

- 3979,50 гривень на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 18.11.2024 № СЕ-19/120-24/11584-ІТ (а.с. 220, т. 1);

- 5571,30 гривень на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» від 20.11.2024 №СЕ-19/120-24/11586-ІТ (а.с. 231, т. 1);

- 4775,40 гривень на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 09.12.2024 № СЕ-19/120-24/14016-ІТ (а.с. 1, т. 2);

- 1193,85 гривень на проведення судової трасологічної експертизи від 24.10.2024 № СЕ-19/120-24/11777-ТР (а.с. 69, т. 2);

- 2387,70 гривень на проведення судової трасологічної експертизи від 22.10.2024 № СЕ-19/120-24/11779-ТР (а.с. 77, т. 2);

- 1193,85 гривень на проведення судової трасологічної експертизи від 28.10.2024 № СЕ-19/120-24/11795-ТР (а.с. 85, т. 2);

- 2387,70 гривень на проведення судової трасологічної експертизи від 21.10.2024 № СЕ-19/120-24/11766-ТР (а.с. 93, т. 2);

- 1193,85 гривень на проведення судової трасологічної експертизи від 25.10.2024 № СЕ-19/120-24/11767-ТР (а.с. 101, т. 2);

- 1193,85 гривень на проведення судової трасологічної експертизи від 31.10.2024 № СЕ-19/120-24/11789-ТР (а.с. 109, т. 2);

- 2387,70 гривень на проведення судової трасологічної експертизи від 24.10.2024 № СЕ-19/120-24/11799-ТР (а.с. 120, т. 2);

- 2387,70 гривень на проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів від 23.12.2024 № СЕ-19/120-24/12589-ФХД (а.с. 131, т. 2).

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України наведені вище витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2024 по справі № 607/21949/24 у цьому кримінальному провадженні накладено арешт на майно: правий і лівий кросівки, уламки ЛФП рожевого кольору, уламки ЛФП синього кольору, накладку бампера, уламки прозорого скла, уламки оранжевого скла, пошкоджений велосипед «CROSSRIDE COMFORT» номер рами JK, переднє колесо зазначеного велосипеда, сріблястий уламок автомобіля довжиною 84 см, болотник заднього колеса велосипеда, два уламки ЛФП синього кольору, два змиви з поверхні велосипеда та один зразок стерильного бинта, два візерунки протектора коліс автомобіля, що були перенесені на два гіпсові зліпки, пошкоджений автомобіль «ВАЗ 21063» р.н. НОМЕР_1 , пошкоджене вітрове скло, які поміщено на спеціальний майданчик ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за адресою м. Ланівці, вул. Волинська, 7, Кременецького району Тернопільської області.

Арешт майна у цьому кримінальному провадженні слід скасувати, як того вимагає ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 50, 63, 65-67, 70, 135 ч. 1, 286-1 ч. 3 КК України та ст. 91, 100, 124, 127-129, 174, 368 - 371, 373, 374, 376, 393, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років;

- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі ч. 1, 3 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 місяців, приєднавши до основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі рахувати з 06 жовтня 2024 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з дня затримання ОСОБА_11 , 06.10.2024, по день набрання вироком законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами слід рахувати з дати приведення вироку до виконання.

Продовжити дію обраного щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 (зареєстрованого на АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_7 (зареєстрованої на АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 16 280,00 (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят) гривень завданої матеріальної шкоди та 400 000,00 (чотириста тисяч) гривень завданої їй моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_11 (зареєстрованого на АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 28 652,40 грн (двадцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні 40 копійок).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2024 (справа № 607/21949/24), на майно, а саме: правий і лівий кросівки, уламки ЛФП рожевого кольору, уламки ЛФП синього кольору, накладку бампера, уламки прозорого скла, уламки оранжевого скла, пошкоджений велосипед «CROSSRIDE COMFORT», номер рами JK, переднє колесо зазначеного велосипеда, сріблястий уламок автомобіля довжиною 84 см, болотник заднього колеса велосипеда, два уламки ЛФП синього кольору, два змиви з поверхні велосипеда та один зразок стерильного бинта, два візерунки протектора коліс автомобіля, що були перенесені на два гіпсові зліпки, пошкоджений автомобіль «ВАЗ 21063» р.н. НОМЕР_1 , пошкоджене вітрове скло скасувати.

Речові докази у цьому кримінальному провадженні:

- правий і лівий кросівки, вилучені з місця ДТП, верхній одяг ОСОБА_13 , в якому вона була одягнена на момент ДТП, - повернути потерпілій ОСОБА_7 ;

- пошкоджений велосипед «CROSSRIDE COMFORT», номер рами НОМЕР_4 , переднє колесо зазначеного велосипеда, болотник заднього колеса велосипеда повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

- пошкоджений автомобіль «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_1 , вилучений під час огляду домогосподарства ОСОБА_11 , накладку керма автомобіля, ручку перемикання передач автомобіля, дзеркало заднього виду, вилучені під час обшуку автомобіля повернути власнику;

- одяг та взуття ОСОБА_11 , в якому він був одягнений на момент ДТП, добровільно видані його матір`ю ОСОБА_50 , - повернути ОСОБА_11 ;

- пошкоджене вітрове скло, уламки ЛФП рожевого та синього кольору, накладку бампера, уламки прозорого та оранжевого скла, сріблястий уламок автомобіля довжиною 84 см, два змиви з поверхні велосипеда та один зразок стерильного бинта, два візерунки протектора коліс автомобіля, що були перенесені на два гіпсові зліпки, клейку стрічку з перенесеними на неї мікрооб`єктами з сидіння та спинки водія, змиви з поверхні ручки відкриття водійських дверей знищити як такі, що не мають жодної цінності.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1