Провадження 1-кс/127/7722/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 25.03.2025 про вчинення кримінального правопорушення, за фіксації судового розгляду технічними засобами,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 25.03.2025 про вчинення кримінального правопорушення.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 звернулась до відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 КК України.

Заява про вчинення кримінального правопорушення мотивована тим, що о 08:00 год. 25.03.2025 заявник виявила пусту коробку з відсутність ноутбука марки ASUS моделі X550CC-XX156D, SN:D5N0WU00941221B, CNX550CC, який заявник придбала 04.02.2014у фізичної особи підприємця ОСОБА_4 у м. Вінниці за три тисячі п`ятсот гривень, та зберігала в шафі у спальній кімнаті в спільно придбаному з своїм чоловіком будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де заявник зареєстрована та проживає. Викрадення вказаного ноутбуку здійснила колишня дружина чоловіка заявниці ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , моб. телефон: НОМЕР_1 спільно із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 01 березня 2022 року по 23 березня 2022 року, так як зловживаючи довірою чоловіка заявниці щодо відсутності безпечного місця проживання для неї та дітей у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф до України, мали тимчасовий доступ до будинку на час пошуку безпечного житла.

Прийнявши заяву ОСОБА_3 співробітник ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив відмітку на копії заяви про подачу заяви про вчинення кримінального правопорушення № 2382.

Станом на 11.06.2025 відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були.

На думку заявника, уповноваженою особу ІНФОРМАЦІЯ_1 було порушено порядок, встановлений нормами КПК України, а тому ОСОБА_3 просила слідчого суддю скаргу задовольнити та зобов`язати уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_1 внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 25.03.2025 про вчинення кримінального правопорушення.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні подану скаргу підтримала за обставин викладених у ній та просила задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не з`явився, завчасно надав слідчому судді матеріали розгляду заяви ОСОБА_3 від 25.03.2025 про вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали скарги та заслухавши пояснення заявника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 КК України.

Заява про вчинення кримінального правопорушення мотивована тим, що о 08:00 год. 25.03.2025 заявник виявила пусту коробку з відсутність ноутбука марки ASUS моделі X550CC-XX156D, SN:D5N0WU00941221B, CNX550CC, який заявник придбала 04.02.2014у фізичної особи підприємця ОСОБА_4 у м. Вінниці за три тисячі п`ятсот гривень, та зберігала в шафі у спальній кімнаті в спільно придбаному з своїм чоловіком будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де заявник зареєстрована та проживає. Викрадення вказаного ноутбуку здійснила колишня дружина чоловіка заявниці ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , моб. телефон: НОМЕР_1 спільно із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 01 березня 2022 року по 23 березня 2022 року, так як зловживаючи довірою чоловіка заявниці щодо відсутності безпечного місця проживання для неї та дітей у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф до України, мали тимчасовий доступ до будинку на час пошуку безпечного житла.

Прийнявши заяву ОСОБА_3 співробітник ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив відмітку на копії заяви про подачу заяви про вчинення кримінального правопорушення № 2382.

Станом на 11.06.2025 відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були.

Разом з тим, з матеріалів розгляду заяви ОСОБА_3 № 2493 вбачається, що звернення ОСОБА_3 з приводу відсутності ноутбука зареєстровано в ІТС « ІНФОРМАЦІЯ_4 за № 4832 від 26.03.2025 та розглянуто згідно ЗУ «Про звернення громадян». На підставі пояснення ОСОБА_3 поліцейськими ІНФОРМАЦІЯ_4 не встановлено відомостей, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 КК України, а тому підстав для внесення відомостей до ЄРДР не встановлено.

Окрім того, згідно довідки складеної оперуповноваженим ІНФОРМАЦІЯ_5 лейтенантом поліції ОСОБА_7 від 24.04.2025, наявної в матеріалах розгляду заяви ОСОБА_3 № 2493, вбачається, що «В діях гр. ОСОБА_8 формально вбачають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 КК України, але у відповідності до ч. 2 ст. 11 КК України, не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки злочину, але через малозначність не становить небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істинної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. У разі встановлення особи на неї буде складено адміністративний матеріал відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.»

З огляду на обставини встановлені під час судового розгляду слідчий суддя приходить до висновку, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 в ході здійснення перевірки заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення не прийнято процесуального рішення в порядку передбаченому ст. 214 КПК України.

Чинне кримінальне законодавство чітко визначає суми для притягнення до кримінальної відповідальності.

Так, Законом України №3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024, установлено, що за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги для відповідного року. Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня звітного року та наразі становить 3028 грн.

Об`єднана палата ККС ВС у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 наголосила, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення.

Таким чином, станом на момент розгляду скарги кримінальна відповідальність, передбачена ст. 185 КК України настає якщо сума викраденого майна перевищує 3028,00 грн.

З огляду на обставини зазначені у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, зокрема зазначена ОСОБА_3 сума викраденого майна, слідчий суддя вважає, що вказані обставини підлягають детальній перевірці в ході досудового розслідування кримінального провадження, а тому рішення уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України та Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69 слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Враховуючи те, що рішення правоохоронного органу, про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР є безпідставним, оскільки заява ОСОБА_3 від 25.03.2025 про вчинення кримінального правопорушення повністю відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України, що свідчить про можливість та обов`язок посадової особи правоохоронного органу внести відомості до ЄРДР, по вказаній заяві та проведення перевірки в рамках кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 214 КПК України.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що рішення прийняте правоохоронним органом, щодо невнесення відомостей до ЄРДР є передчасним, а скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 25.03.2025 про вчинення кримінального правопорушення, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області внести відомості до ЄРДР, за заявою ОСОБА_3 від 25.03.2025.

Зобов`язати слідчого, який проводитиме досудове розслідування кримінального провадження, через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя