ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/307/25 Справа № 186/980/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000217 від 03 червня 2023 року, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 19.03.2012 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.ч. 1, 2 ст.289, ст.70, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 18.12.2012 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18.04.2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 29.10.2021 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, без конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29.10.2021 та остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, без конфіскації майна.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та повторно вчинив умисний злочин проти власності.

Так, у період часу з 14:00 год. 31.05.2023 року по 10:00 год. 02.06.2023 року, ОСОБА_7 знаходився на ділянці місцевості, розташованій між будинками №1, №3 по вул. Василя Стуса, м. Першотравенськ, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де побачив припаркований автомобіль марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законним користувачем та фактичним власником якого являється ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У цей час та у вказаному місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме, автомобілем марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 35029,05 гривень, яким фактично користується ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , у період часу з 14:00 год. 31.05.2023 року по 10:00 год. 02.06.2023 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до салону зазначеного транспортного засобу, де знайшов ключ запалювання від автомобіля. ОСОБА_7 взяв ключ та вставив його до замку запалювання, і провернувши - привів у дію двигун автомобіля та у рух транспортний засіб, тобто, встановив фактичний контроль над ним та поїхав у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_7 здійснив переміщення автомобіля у просторі, тобто протиправно заволодів механічним транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВА3 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, повністю приєнати невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29.10.2021 та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок м`якості. На переконання прокурора, призначаючи обвинуваченому покарання, суд не врахував тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії тяжких, схильність останнього до вчинення подібних злочинів, про що свідчить наявність 3 непогашених судимостей, а також вчинення злочину в умовах воєнного стану. Окрім цього, поза увагою суду залишилось й те, що обвинуваченим мав корисливий мотив, що на думку обвинувачення свідчить про неможливість виправлення останнього без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити через не встановлення достатніх доказів для доведення його винуватості і відсутність можливості їх отримати, дослідивши при цьому показання свідка ОСОБА_12 .

Свої вимоги адвокат обґрунтовує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження. На переконання захисника, суд не надав належної оцінки показанням обвинуваченого, який засвідчив, що сів за кермо автомобіля за проханням ОСОБА_12 , а автомобіль викрав ОСОБА_13 . При цьому, твердження обвинуваченого про непричетність до злочину підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 , у якого був вилучений автомобіль, тоді як ОСОБА_13 надав неправдиві свідчення з метою відвести підозру від себе.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду від прокурора надійшла відмова від поданої ним апеляційної скарги, яку підтримав прокурор, який приймає участь в апеляційному розгляді провадження.

За цих умов, колегія суддів переглядає вирок лише в межах апеляційних вимог захисника обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.

Так, винуватість обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, проте не заперечував, що отримував грошові кошти на свою картку від матері ОСОБА_12 , а також визнав, що заганяв машину в гараж останнього;

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який вказав на те, що автомобіль ВАЗ 2107 білого кольору згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить його сину ОСОБА_10 , але фактично користується автомобілем він. У травні 2023 року він залишив авто позаду гаражів на майданчику біля будинку № 3 по вул. Василя Стуса в м. Першотравенську, дублікат ключа від замка запалювання зберігався в підлокітнику автомобіля. Приблизно через два дні він помітив зникнення автомобіля та викликав поліцію, якою було проведено огляд;

- показаннями свідка ОСОБА_11 який підтвердив, що автомобіль ВАЗ 2107 записаний на його брата ОСОБА_10 , однак фактично ним користується їх батько. При цьому, свідок засвідчив, що дублікат ключа від замка запалювання зберігався в підлокітнику автомобіля;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який не заперечував, що до нього додому на автомобілі Жигулі світлого кольору приїжджав ОСОБА_7 , а також засвідчив, що його матір ОСОБА_14 скинула належні йому 12 тисяч гривень на карту останнього. При цьому, автомобіль в гараж загнав ОСОБА_7

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка вказала на те, що влітку 2023 року, їй зателефонував її син ОСОБА_12 та попрохав скинути кошти чи 8, чи 12 тисяч гривень, щоб військові, які тимчасово розміщувалися у селі Катеринівка, та з якими він товаришував, могли купити автомобіль, а потім, по можливості, повернуть кошти. Вона записала номер картки, на яку потрібно було скинути гроші, та зі своєї кредитної картки перерахувала кошти через мобільний додаток;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який не заперечував, що мати ОСОБА_12 скинула гроші ОСОБА_7 у розмі 12 тисяч гривень та підтвердив, що до гаражу машину загнав ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події від 02.06.2023, яким зафіксовано огляд ділянки місцевості, розташованої між будинками № 1 та № 3 по вул. Василя Стуса та підтверджено відсутність належного ОСОБА_11 автомобіля марки ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 ;

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, підтверджується, що легковий автомобіль марки ВАЗ 2107 білого кольору з державним номером НОМЕР_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду транспортного засобу від 04.06.2023, згідно з яким у гаражі, розташованому на території домоволодіння ОСОБА_12 , за адресою АДРЕСА_2 , виявлено автомобіль ВАЗ 2107 білого кольору з державним номером НОМЕР_1 , який за поясненнями ОСОБА_12 , 02.06.2023 йому продав ОСОБА_7 . Під час огляду в салоні автомобіля вилучено два сліди пальців рук з магнітоли та поверхні водійського скла;

- висновком судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-23/20190-Д від 14.06.2023, згідно з яким слід пальця руки 14x20 мм залишений вказівним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 04.06.2023 та довідкою до нього, згідно з якими свідок ОСОБА_12 на фото № 3 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка продала йому автомобіль ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 ;

- роздруківкою переказу власних коштів, якою підтверджується факт перерахування 02.06.2023 о 10:07 годині грошових коштів у сумі 11 697,20 грн. з картки «Універсальна» НОМЕР_3 на картку НОМЕР_4 ;

- інформацією АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.6/2583БТ від 13.06.2023 з додатками, згідно з якою банківська картка НОМЕР_4 відкрита на ім`я ОСОБА_7 . Згідно роздруківки руху коштів по вказаній картці 02.06.2023 о 10.07 год. на неї зараховано грошові кошти у сумі 11 300 грн, також 02.06.2023 о 11:08 год через систему онлайн переказів з неї було перераховано кошти у сумі 7 500 грн. на картку НОМЕР_5 . Окрім цього 02.06.2023, за період з 10:11 год. по 16:48 год. з картки обвинуваченого здійснено 42 транзакції на рахунки онлайн-казино «Космолот» та букмекерську контору «Фавбет»;

- висновком транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/19227-АВ від 07.06.2023, згідно з якими середня ринкова ціна колісного транспортного засобу марки ВАЗ, модель 2107, 1993 року випуску, р/н НОМЕР_6 , VIN-номер: НОМЕР_2 , без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов експлуатації (зберігання), станом на 31.05.2023 року складала 35029.05 грн.

Надаючи оцінку цим доказам, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази у своїй сукупності суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Матеріалами провадження, зокрема показанням свідків та самого обвинуваченого, а також даними банку та висновком експертизи, об`єктивно підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_7 керував транспортним засобом, а грошові кошти були перераховані саме на його карту. Наведені обставини, у сукупності з даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 04.06.2023, згідно з якими свідок ОСОБА_12 на фото № 3 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка продала йому автомобіль ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 , та рештою досліджених судом письмових доказів, доводять винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом.

Що стосується доводів сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_12 надали суду суперечливі показання, які узгоджуються між собою лише в частині керування ОСОБА_7 транспортним засобом та отримання ним грошових коштів від матері ОСОБА_12 . В решті показання цих осіб зводяться до обопільних звинувачень, які об`єктивно розцінені судом як намір виправдати незаконні дії обвинуваченого.

Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду в цій частині, колегія суддів керується тим, що викрадений автомобіль було виявлено у ОСОБА_12 , а грошові кошти були перераховані його матір`ю саме на карту ОСОБА_7 .

Твердження ОСОБА_7 про те, що автомобіль ОСОБА_12 було продано ОСОБА_13 , суд розцінює критично.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_12 , який підтвердив версію ОСОБА_7 , грошові кошти на карту ОСОБА_7 були переведені на прохання ОСОБА_13 через те, що він не мав власної картки.

Між тим, наведені обставини не узгоджуються з показаннями ОСОБА_13 та даними банку, якими підтверджується перерахування останньому коштів у сумі 7500 грн. та їх подальше зняття.

Враховуючи наведені обставини суд дійшов обґрунтованого висновку, що перешкод для перерахування коштів ОСОБА_13 , за умови придбання саме ним викраденого автомобіля, не було.

Що стосується доводів ОСОБА_7 про авансовий платіж у сумі 7500 грн., то вони також не заслуговують на увагу, оскільки не узгоджуються з показаннями ОСОБА_12 , який наявності цієї домовленості не підтвердив.

Щодо показань самого ОСОБА_13 , який вказав на те, що ОСОБА_7 продав автомобіль саме йому, а гроші для цього він позичив у ОСОБА_12 ,

то вони обґрунтовано розцінені судом як недостовірні, оскільки не узгоджуються з показаннями самого ОСОБА_12 .

Враховуючи те, що всі учасники подій надали суду суперечливі показання, які були спростовані у вироку, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано надав перевагу тим доказам, які підтверджують факт керування ОСОБА_7 транспортним засобом та отримання ним грошових коштів, що є достатнім для визнання винуватості обвинуваченого доведеною. Більш того, під час проведення впізнання ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_16 саме як особу, яка продала йому автомобіль, про що вказано у протоколі.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували факт отримання ОСОБА_7 коштів від ОСОБА_12 саме за транспортний засіб суду надано не було.

Що стосується доводів сторони захисту про застосування до обвинуваченого недозволених методів слідства, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду також не зайшли.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суд від 26 березня 2025 року в порядку ст. 206 КПК України судом було призначено відповідну перевірку, за наслідками проведення якої постановою старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_17 , від 19 травня 2025 року кримінальне провадження, розпочате за фактом застосування недозволених методів слідства до ОСОБА_7 , було закрито.

Отже, колегія суддів не знаходить підстав для визнання висновків суду такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження та розцінює доводи адвоката виключно як спосіб захисту.

При цьому, порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів також не встановлено.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3