465/4550/25
1-кп/465/1036/25
У Х В А Л А

Іменем України

08.07.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000310 від 14.04.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Львова, вдови, із незакінченою вищою освітою, працюючої ФОП, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона 14.04.2025 року близько 12:25 год., керуючи автомобілем марки "LEXUS" модель "UX 200", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. В.Великого у м. Львові, поблизу буд. №51, у напрямку до вул. Стрийська у м. Львові, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, грубо порушила вимоги чинних правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, а саме: Р. 1 п. 1.5; Р.2 п. 2.3 б), д); Р.18 п.18.1 чинних ПДР України, та наведене виразилося в тому, що ОСОБА_4 під час керування технічно справним транспортним засобом була неуважна, своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема, не стежила за дорожньою обстановкою, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не здійснила повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходам під час руху, не маючи об`єктивних перешкод для виявлення пішохода, в результаті чого вчинила наїзд на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво по напрямку руху транспортного засобу, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий косо-спіральний перелом нижньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів, закритий косий перелом верхньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів, які згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, згідно обвинувального акту, що є предметом судового розгляду, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_4 та її захисником адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою та закриття кримінального провадження.

При цьому, потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що моральна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, яка не покривається страховим відшкодуванням, компенсована їй обвинуваченою в повному обсязі, обвинувачена вибачилася за скоєне, потерпіла обвинувачену пробачила, на закритті кримінального провадження наполягає. Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 підтримала позицію своєї довірительки, зазначивши, що обвинувачена та потерпіла досягли порозуміння, ОСОБА_4 отримала прощення від потерпілої, якій обвинуваченою відшкодовано моральні страждання, заподіянні внаслідок вчинення щодо неї злочину.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у суді визнала, вказала, що щиро шкодує про те, що сталося, та повністю підтримала заявлене клопотання про закриття кримінального провадження стосовно неї за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілою ОСОБА_6 .

Прокурор щодо задоволення клопотання сторони захисту і потерпілої не заперечив, оскільки такі відповідають вимогам закону.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності слід задоволити з наступних підстав.

За змістом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За змістом п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, ОСОБА_4 , обвинувачена за ч.1 ст.286 КК України, в судовому засіданні підтримала своє клопотання спільне із захисником про закриття кримінального провадження щодо неї та звільнення її від кримінальної відповідальності, їй роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи з метою доведення своєї невинуватості, проти чого вона категорично заперечила, наполягаючи на закритті кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Аналогічно потерпіла ОСОБА_6 просила суд закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , посилаючись на примирення з останньою, її прощення та відшкодування обвинуваченою на користь потерпілої заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, не охопленої страховим відшкодуванням, а саме моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , було скоєно 14.04.2025 р., до цього ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягалася.

Обвинувачена негативних характеристик не має, до кримінальної відповідальності притягається вперше, інкриміноване їй кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, сама обвинувачена через свого захисника звернулася до суду із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та дала згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття. Відповідно до вимог ч.2 ст. 288 КПК України судом було з`ясовано думку потерпілої ОСОБА_6 , яка вважає за необхідне задовольнити заявлене стороною захисту клопотання, крім цього, самостійно подала письмову заяву про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 у зв`язку з примиренням, претензій морального характеру до останньої не має, у зв`язку з чим суд перешкод для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України не вбачає.

З урахуванням того, що моральна шкода потерпілій ОСОБА_6 обвинуваченою ОСОБА_4 відшкодована повністю у розмірі, погодженому сторонами, про що як обвинувачена, так і потерпіла особисто підтвердили в судовому засіданні, перешкод для задоволення клопотань обвинуваченої, її захисника і потерпілої про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України немає.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

При вирішенні питання процесуальних витрат суд враховує, що в межах кримінального провадження №0000310 від 14.04.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, проводилось три судових експертизи, результати яких оформлено висновками судових експертів Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/114-25/9591-ІТ від 29.04.2025 року (судова інженерно-транспортна експертиза дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди), №СЕ-19/114-25/9059-ІТ від 29.04.2025 року (судова інженерно-транспортна трасологічна експертиза), №СЕ-19/114-25/9057-ІТ від 28.04.2025 року (судова інженерно-транспортна експертиза із дослідження технічного стану транспортного засобу). Згідно наявних у матеріалах справи довідок вартість виконання вказаних експертиз із залученням судових експертів складає 4457,00 грн., 6685,50 грн. та 4457,00 грн. відповідно. Вказані процесуальні витрати на загальну суму 15599,50 грн. підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

При цьому, суд приймає до уваги те, що відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України до складу процесуальних витрат входять, в тому числі, витрати, пов`язані із залученням експертів.

Водночас положеннями ч.1 ст.126 КПК України передбачено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Таким чином, законодавчих обмежень для вирішення судом питання стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у справі судовим рішенням у формі ухвали немає, більш того, можливість такого прямо передбачена положеннями ч.1 ст.126 КПК України.

Крім цього, у постанові від 17.06.2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат; суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також у своїй постанові від 29.09.2021 року Верховний Суд у справі №342/1560/20 (провадження № 51-2331км21) констатував, що процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Аналогічно таку ж позицію, в ідентичній справі до даної, яка розглядається, де особу звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, підтримав Верховний Суд у постанові від 01.02.2024 року в справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23), вказавши, що закриття кримінального провадження стосовно особи на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє таку особу від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

За таких обставин, за наведеного правого регулювання питання стягнення судових витрат у кримінальному провадженні та за наявності відповідних висновків Верховного Суду, які є обов`язковими для врахування судом першої інстанції, у справі наявні усі підстави для стягнення з обвинуваченої ОСОБА_8 процесуальних витрат, понесених у справі на проведення судових експертиз, на користь держави.

Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У кримінальному провадженні наявні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст.44, 46 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288, 314 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 та заяву потерпілої ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження, відомості про яке 14.04.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000310 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрити.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз в сумі 15599 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 50 коп.

Скасувати в цілому арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 16.04.2025 року на автомобіль марки "LEXUS" модель "UX 200", реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Речові докази: 1) автомобіль марки "LEXUS" модель "UX 200", реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання обвинуваченій, залишити у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) DVD-R диск із записами з камер відеоспостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000310 (в матеріалах досудового розслідування).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1