Справа № 562/1988/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2025 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 25.04.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Здовбиця, Рівненського району, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155 та ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у період часу з 27 березня по 29 березня 2025 року та 03 квітня 2025 року, у нічний час доби, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою досягнення статевого задоволення, достовірно знаючи про її вік та незважаючи на це, за взаємною згодою з останньою, без застосування фізичного та психологічного насилля, вступав у природні статеві зносини з неповнолітньою ОСОБА_5 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, тобто, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_5 з використанням своїх геніталій.

Крім того, ОСОБА_4 , 17 травня 2025 року, приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи неподалік магазину «Зодіак», який розташований по вул. Драгоманова у м. Здолбунів, Рівненської області, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, своєю рукою стиснув ліву п`ясну кисть руки неповнолітньої ОСОБА_5 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді епіфізіолізу 5 п`ясної кістки лівої руки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155 та ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, не заперечував фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують та дав суду показання аналогічні до формулювання обвинувачення. Зазначив, що про скоєне шкодує. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 та її законний представник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, подали до суду письмову заяву від 09.07.2025 року, у якій зазначили, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають та в подальшому мати не будуть, просили судовий розгляд провести без їх участі, що з огляду на положення ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. Також не заперечують щодо проведення судового розгляду вкзаного кримінального провадження із застосування ст. 349 КПК України. При обранні міри покарання обвинуваченому поклалися на думку суду.

Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд за згодою учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 155 КК України, які виразились у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій; за ч. 1 ст. 122 КК України, які виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує, що кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, думку неповнолітньої потерпілої та її представника, позицію прокурора, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, свою вину визнав повністю, характеризуючі дані, не працюючий, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень у межах санкцій статтей, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст. 75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вид і строк призначеного основного покарання, обставини, що характеризують обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 155 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ, а саме:

- оптичний диск, на якому зафіксовано телефонну розмову між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Документи кримінального провадження № 0000145 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1