Справа № 638/5863/24
Провадження № 1-кп/638/940/25
УХВАЛА

Іменем України

22 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0001516 від 18.03.2024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смільно, Золочівського району Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, який на момент вчинення злочину проходив військову службу за мобілізацією на посаді гранатометника гранатометного відділення 1 гранатометного взводу військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

встановив:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження № 0001516 від 18.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

22 травня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 , в якому прокурор просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 діб, без зміни попереднього розміру застави.

Клопотання відносно ОСОБА_5 обґрунтовано необхідністю забезпечення його належної процесуальної поведінки шляхом запобігання ризикам, передбаченим п. п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто:

переховуватися від суду;

незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор зазначає, що у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Також прокурор у клопотанні вказала, що запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі по відношенню до ОСОБА_5 , не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечити належну йому поведінку.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 , обізнаний про можливе покарання у вигляді позбавлення волі та те, що він вчинив тяжке кримінальне правопорушення, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , буде переховуватись від прокуратури та суду.

У зв`язку з чим, прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 діб.

Крім того, прокурор, керуючись ч.8 ст. 176, ст. 182 КПК України, просила залишити обвинуваченому раніше визначений розмір застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала та просила задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Суд, розглянувши подане прокурором клопотання, заслухавши думку учасників провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Згідно ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2025 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 242240,00 гривень.

ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, та є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

При вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , судом враховується наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінюючи обставину, а саме - тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у кримінального правопорушення - злочину, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 20 липня 2025 року.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Згідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, визначає заставу достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

При цьому суд вважає, що застава у межах, визначених п.3 ч.5 ст.182 КПК України здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків.

Враховуючи те, що обвинуваченим було вчинено особливо тяжкий злочин, суд вважає за можливе залишити раніше визначену заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 314, 369, 372, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

На час судового провадження продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 20 липня 2025 року, з продовженням дії застави у розмірі 242240,00 грн., з порядком та умовами її внесення та встановленням відповідних обов`язків, визначених ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1