Провадження № 1-кп/643/577/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0003587 від 31.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

у с т а н о в и в :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003587 від 31.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні 22 травня 2025 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , в якому, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілих та свідків, просив продовжити стосовно обвинуваченого строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» без зміни розміру застави, визначеного слідчим суддею.

Умотивовуючи клопотання, прокурор зазначив, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , продовжують мати місце, а саме: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків; може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки ці особи є знайомими підозрюваного, отже у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 матиме можливість впливати на останніх з метою зміни показань; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не працює, стабільного джерела доходу не має, не зважаючи на його працездатний вік, відсутність вад здоров`я, останній не бажає працевлаштуватися. Зазначив, що з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , на характеристику особи обвинуваченого, на ризики, які на цей час не зменшилися та не зникли, жоден інший, більш м`який запобіжний захід не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не виключить зазначені вище ризики. Посилався, що, ураховуючи обставини справи, вчинення злочину із застосуванням позбавлення волі за його вчинення, розмір застави, визначений слідчим суддею необхідно залишити без змін.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні 22 травня 2025 року просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Посилався, що ризики, на які посилається прокурор в обґрунтування доводів клопотання, відсутні. Зауважував, що потерпілий, якого було допитано в судовому засіданні, повідомив, що жодних претензій до обвинуваченого не має. Звертав увагу, що недопитаним залишився лише один свідок, а тому наявні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Посилався, що у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді під вартою стосовно ОСОБА_5 , просив зменшити останньому розмір застави до мінімально можливого, позаяк матеріальне становище його підзахисного є скрутним.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, просив клопотання прокурора залишити без задоволення.

Потерпілий ОСОБА_4 , який приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, висловлюючи свою позицію стосовно клопотання прокурора, зазначив, що підтримує позицію захисника обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, доходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , з огляду на таке.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів. Строк дії ухвали у частині тримання під вартою встановлено до 29.12.2024 включно. Визначено ОСОБА_5 суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 242 240,00 гривень. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 29 грудня 2024 року.

У подальшому стосовно ОСОБА_5 ухвалами Московського районного суду м. Харкова строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 неодноразово продовжувався на шістдесят днів, востаннє до 06 червня 2025 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 06 червня 2023 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Як це унормовано положеннями ст. 178 КПК України, обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Характер інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та його фактичні обставини свідчать про його суспільну небезпеку. Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Вирішення питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, а також особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

Беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні - у виді позбавлення волі на строк до десяти років, ураховуючи те, що дії обвинуваченого, за вчинення яких він обвинувачується, носять характер тяжкого злочину, він не має офіційного місця роботи, як наслідок, офіційного постійного та стабільного джерела доходу, суд доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 є неможливим.

Наведені вище обставини суд ураховує, надаючи оцінку доводам прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, позаяк на даний час у даному кримінальному провадженню ще не допитаний свідок ОСОБА_7 .

З приводу доводів прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_5 може вплинути на потерпілого у даному кримінальному провадженні, то такі доводи прокурора суд відхиляє, позаяк у судовому засіданні 08 квітня 2025 року потерпілий вже був допитаний судом, крім того, суд бере до уваги обставини того, що стосовно потеплілого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим він утримується у Харківському слідчому ізоляторі.

Поряд з цим, у суду відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, які зменшують ризики у даному кримінальному провадженні.

Що стосується посилань сторони захисту на те, що в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 своїми показаннями, наданими суду, фактично спростував обставини, зазначені в обвинувальному акті, повідомив, що жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, то суд зважає на те, що у даному кримінальному провадженні судом ще не допитані всі свідки, а тому стверджувати, що відпав ризик - можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, є передчасним. При цьому суд зважає на положення ст. 95 КПК України, якими унормовано, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. Відтак, з огляду на те, що судом свідки у даному кримінальному провадженні ще не допитувалися, твердження про відсутність наведеного вище ризику є передчасним.

Беручи до уваги обставини того, що ОСОБА_5 не працює, в нього відсутнє стабільне джерело доходу, ризик, на наявність якого посилався прокурор, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - можливість спроби обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, є обґрунтованим та продовжує існувати.

Ураховуючи тяжкість злочину, вчинення якого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, суд вважає, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, доведені прокурором та продовжують існувати.

Разом з тим, суд ураховує, що характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Так, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими, беручи до уваги вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані підстави для продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У свою чергу, стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності в обвинуваченого офіційного працевлаштування і, як наслідок, постійного та стабільного джерела доходу, які могли бути враховані судом під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, як і відсутні підстави вважати, що в обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, які б зменшували ризики у даному кримінальному провадженні.

Серед іншого, суд зважає на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Зазначені обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, виправдовують тримання особи під вартою, а також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.

Крім зазначеного, захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 у судовому засіданні було заявлено клопотання про зменшення розміру застави, визначеної ухвалою слідчого судді в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування клопотання захисник посилався, що визначений розмір застави є для його підзахисного непідйомним. Зазначив, що обвинувачений не має матеріальної можливості внести засуву у визначеному судом розмірі, позаяк має скретне матеріальне становище, при цьому зауважував на тому, що процесуальна поведінка його підзахисного є належною.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, зазначив, що визначена слідчим суддею сума застави є для нього непомірною.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись, що визначений ухвалою слідчого судді розмір застави є таким, що може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, доходить висновку про таке.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 08 квітня 2025 року визначив обвинуваченому ОСОБА_5 суму застави в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120,00 гривень.

Вирішуючи клопотання захисника про зменшення ОСОБА_5 розміру застави, визначеного судом, суд бере до уваги, що стороною захисту надано суду копію свідоцтва про смерть батька обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також суду надано копію свідоцтва про смерть матері обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, суду надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була бабою обвинуваченого та копію свідоцтва про смерть ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був дідом обвинуваченого. У судовому засіданні жоден з учасників кримінального провадження не ставив під сумнів обставини того, що вказані особи були близькими родичами обвинуваченого ОСОБА_5 . Відтак, посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_5 є сиротою знаходять своє підтвердження наданими суду доказами.

За правилами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Як це унормовано положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу, як це закріплено вимогами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Надаючи оцінку доводам захисника обвинуваченого ОСОБА_5 щодо визначення його підзахисному розміру застави, меншого за раніше визначений ухвалою суду, суд ураховує тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є, відповідно до вимог ст. 12 КК України, тяжким, а також те, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

У рішеннях у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 та «Істоміна проти України» від 24.01.2022 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи.

З урахуванням майнового стану обвинуваченого, тієї обставини, що обвинувачений є сиротою, під час перебування під вартою обвинувачений не отримує доходів, відсутність належного рівня доходів у членів сім`ї обвинуваченого, які можуть внести заставу, беручи до уваги, що ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_5 було визначено заставу в сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ураховуючи, що обвинувачений перебуває під вартою понад шість місяців та за цей час не зміг внести раніше визначений розмір застави, суд доходить висновку про можливість зменшення застави, визначеної відповідно до ухвали суду від 08.04.2025 до тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На думку суду, застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 182, 197, 199 КПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 20 липня 2025 року включно.

Установити строк дії ухвали до 20 липня 2025 року включно в частині продовження строку тримання під вартою.

Визначити ОСОБА_5 суму застави в розмірі 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області (Отримувач коштів (одержувач): ТУ ДСА України у Харківській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувача (одержувача): ДКСУ м.Київ; Код банку отримувача (МФО одержувача): 820172; Рахунок отримувача (Р/р): UA0006674; призначення платежу застава; справа №643/16375/24, н/п 1-кп/643/577/25) до сплину терміну тримання під вартою.

У разі внесення визначеної суми застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з міста Харкова без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Указані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Проведення судового засідання, призначеного на 11 червня 2025 року на 14-00 годину за участю потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , здійснювати дистанційно у режимі відеоконференції між Салтівським районним судом міста Харкова та Державною установою «Харківський слідчий ізолятор».

Доручити уповноваженій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити проведення відеоконференції за участю потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який утримується в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Уповноваженим особам Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити належні умови та зв`язок для проведення відеоконференції 11 червня 2025 року об 14-00 годині з Салтівським районним судом міста Харкова.

Копію ухвали негайно направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для організації її виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

У судовому засіданні оголосити перерву до 11 червня 2025 року до 14-00 години.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 23 травня 2025 року.

Суддя : ОСОБА_1