Справа №479/546/25
Провадження №1-кп/479/116/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2025 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смтКриве Озеро, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000020 від 02 квітня 2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, зареєстрованої та фактично проживаючої АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, маючої середню освіту, громадянки України, незаміжньої, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_3 01 квітня 2025 року близько 21.00 год., разом з ОСОБА_5 перебували на території школи, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . В цей час між обвинуваченою та потерпілою на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, обвинувачена, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілої кулаком правої руки, умисно нанесла останній один удар в область лоба. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця лобу, який відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаною у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердила, що 01 квітня 2025 року близько 21.00 год., разом з ОСОБА_5 перебували на території школи розташованої за адресою АДРЕСА_1 . В цей час між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, стався словесний конфлікт, в ході якого, вона кулаком правої руки, нанесла останній один удар в область лоба, у вчиненому розкаялася.

Потерпіла в судовому засіданні просила призначити покарання на розсуд суду, претензій матеріального та морального характері до обвинуваченої не має.

Суд, вислухавши прокурора, обвинувачену, потерпілу, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що характеризують особу обвинуваченої.

Пояснення обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченої ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого їй кримінального проступку, та кваліфікує її дії за ч.1 ст.125 КК України як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України та виходить з аналізу даних про особу обвинуваченої, суспільної небезпеки вчиненого нею, її відношення до скоєного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, матеріальний та сімейний стан особи.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченої, суд встановив, що вона раніше не судима, до лікарів нарколога та психіатра за амбулаторною допомогою не зверталася, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, незаміжня.

Судом враховується те, що ОСОБА_3 вчинила умисний кримінальний проступок проти життя та здоров`я особи.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченій відсутні.

Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, тяжкості скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченої, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості, обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що за положеннями ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 за вчинення кримінального проступку повинно бути призначено покарання в межах санкціях ч.1 ст.125 КК України - у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Речові докази відсутні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному провадженні не затримувалася, запобіжні заходи у відношенні неї не обиралися.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850(вісімсот п`ятдесят) грн..

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ: