УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 11 м. Слов`янська Донецької області клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плисове Лозівського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-26 лютого 2025 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, -

підозрюваного у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000611 від 12.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся слідчий СВ Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , з клопотанням узгодженим з прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Дане клопотання обґрунтовано тим, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, дію воєнного стану продовжено. У подальшому воєнний стан на всій території України неодноразово продовжувався та його дія триває до цього часу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 185 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, будучи достовірно обізнаним про введення воєнного стану на території України, повторно, вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин:

11 червня 2025 року у ранковий час доби (більш точного часу під час досудового розслідування встановити не видалось за можливе) ОСОБА_4 , перебуваючи на законній підставі за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у коридорі при вході на підлозі побачив електропилу ланцюгову ручну «GRAND ПЦ-2700м» у корпусі бірюзового кольору, серійний номер .2022 та обігрівач електричний побутовий конвекційного типу для обігріву житлових приміщень площею до 25 м2, марки «Ballu» артикул «BEC/HMM-200» серія «HeatMax», s/n: SN09, № продукта: 002195, повна потужність 2000Вт, номінальний струм 8,7А, розміри приладу 800х413х111, в корпусі білого кольору.

У вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення, виник протиправний злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, а саме вищезазначеної електропили ланцюгової ручної «GRAND ПЦ-2700м» та обігрівача електричного побутового конвекційного типу марки «Ballu», які на праві власності належать ОСОБА_6 .

Того ж дня, тобто 11 червня 2025 року приблизно о 15.00 (точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), ОСОБА_4 , перебуваючи за двором домоволодіння АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою заволодіння чужим майном та подальшого звернення на свою користь, розуміючи, що посягає на чужу власність (майно), на яку він не має жодного права, скориставшись тим, що ОСОБА_6 не спостерігає за його діями та достовірно знаючи, що останній в той час не перебуває у домоволодінні, та тим, що його неправомірні дії залишаться непоміченими стороннім особам, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, шляхом вільного доступу через не зачинену хвіртку проник на територію зазначеного домоволодіння, після чого через відкриті двері проник до приміщення житлового будинку, звідки умисно, повторно, незаконно викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме:

- електропилу ланцюгову ручну «GRAND ПЦ-2700м» у корпусі бірюзового кольору, серійний номер .2022 вартістю2165 гривень11копійок;

- обігрівач електричного побутового конвекційного типу для обігріву житлових приміщень площею до 25 м2, марки «Ballu» артикул «BEC/HMM-200» серія «HeatMax», s/n: SN09, № продукта: 002195, повна потужність 2000Вт, номінальний струм 8,7А, розміри приладу 800х413х111, в корпусі білого кольору вартістю 2193 гривні 85 копійок.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4358 гривень 96 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав, вважає підозру обґрунтованою, але просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення даного клопотання виходячи з наступного.

Відповідно до Витягу з кримінального провадження № 0000611 від 12.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно якого 11 червня 2025 року у ранковий час доби (більш точного часу під час досудового розслідування встановити не видалось за можливе) ОСОБА_4 , перебуваючи на законній підставі за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у коридорі при вході на підлозі побачив електропилу ланцюгову ручну «GRAND ПЦ-2700м» у корпусі бірюзового кольору, серійний номер .2022 та обігрівач електричний побутовий конвекційного типу для обігріву житлових приміщень площею до 25 м2, марки «Ballu» артикул «BEC/HMM-200» серія «HeatMax», s/n: SN09, № продукта: 002195, повна потужність 2000Вт, номінальний струм 8,7А, розміри приладу 800х413х111, в корпусі білого кольору.

30.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця події від 11.06.2025, допитом потерпілого ОСОБА_6 від 12.06.2025 допитом свідка ОСОБА_7 від 16.06.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_7 від 16.06.2025, оглядом предмету від 16.06.2025, оглядом предмету від 12.07.2025, допитом підозрюваного ОСОБА_4 від 30.07.2025, слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_4 від 31.07.2025 та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Статтею 183 ч. 1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання ОСОБА_4 , будучи фізично здоровою особою, ніде не працює, є особою, раніше судимою, тому, враховуючи його спосіб життя, можна дійти висновку про відсутність чинників, які б зобов`язували ОСОБА_4 не переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може вплинути на свідків, які є його знайомими та родичами, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю або погрозою застосування насильства. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності у 2024 році за ч. 4 ст.185 КК України , що э злочином проти власності. Після звільнення на шлях виправлення не став та вчинив повторно тяжке кримінальне правопорушення проти власності.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного ОСОБА_4 пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Разом з тим, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні вчиненні якого він підозрюється (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років); вік та стан його здоров`я (стан здоров`я задовільний, пенсійного віку не досяг); міцність соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців (характеризується посередньо, майновий стан (не працевлаштований) існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може ухилитися від слідства та суду, вчинити вплив на можливих свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Натомість, наслідки та ризик втечі для підозрюваного ОСОБА_4 , у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вказані обставини свідчать про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

У разі застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного ОСОБА_4 пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Суд вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, для запобігання виникненню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного, які передбачені ст.176 КПК України,однак звертає увагу на те, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Станом на теперішній час, у місті м. Слов`янськ Донецької області тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснювати контроль за виконанням обвинуваченим умов будь-якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Разом з тим, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні вчиненні якого він підозрюється (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років); вік та стан його здоров`я (стан здоров`я задовільний, пенсійного віку не досяг); міцність соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців (характеризується посередньо, майновий стан (не працевлаштований) існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може ухилитися від слідства та суду, вчинити вплив на можливих свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Натомість, наслідки та ризик втечі для підозрюваного ОСОБА_4 , у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних речовин, під час вчинення яких останній, перш за все, керувався корисливим мотивом та в подальшому отримував грошові кошти.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У зв`язку з наведеним, є всі підстави вважати що вищезазначені обставини обґрунтовано викладені органом досудового розслідування про те, що підозрюваний, знаходячись на волі, може вплинути на встановлення істини по справі та ухилитися від слідства та суду, існує ризик ухилення підозрюваного ОСОБА_4 від слідства та суду. При цьому суд враховує, що цей запобіжний захід є винятковим, але жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 183 КПК України - суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У зв`язку з чим, при обранні у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає заставу у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп.

та з урахуванням матеріального становища обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення є достатньою сумою для забезпечення виконання обов`язків, встановлених КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181-184, 193 194 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 28 вересня 2025 року із можливістю внесення застави розміром 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп.

В разі внесення застави підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний прибувати за кожною вимогою суду та слідчого, а також виконувати обов`язки: не відлучатися зі свого місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи. У разі невиконання обов`язків застава звертається в доход держави.

Копії ухвали суду негайно надіслати на адресу Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» та вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її отримання.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня постановлення.

Слідчий суддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_1