У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

Справа № 936/555/22

Провадження № 1-кп/936/120/2025

07.08.2025 року селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187, ч. 1 ст.135 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Воловецького районного суду Закарпатської області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Підготовче судове засідання було відкладено на 07.08.2025 на 11.00 год з викликом всіх учасників судового провадження.

Під час судового засідання у відповідності до ст. 331 КПК України судом було поставлено питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор до початку підготовчого судового засідання подав до суду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та ствердив, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки, з огляду на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 , заперечили проти задоволення клопотання. Вважають, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд може обрати інший, більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобоваого домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступного висновку.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.2 ст.187 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2022 о 13:40 год ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, обвинувальний акт направлено на розгляд до Воловецького районного суду, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неоднарозово продовжувався, в останнє на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 26.06.2025 на строк 60 днів до 24.08.2025 включно.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Положеннями ч.3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно із ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності дост.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених устатті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятоюстатті 176 цього Кодексу (ч.1ст.183 КПК України).

На цей час виникла необхідність у продовженні застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені раніше ризики, визначені ст. 177 КПК України не перестали існувати, не зменшилися та вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та надасть йому можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколом допиту потерпілого, допитами свідків, висновками експертиз.

Відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 4,5 ч.2 ст.183 КПК України).

Відповідно до вимог п.4 ч.І ст.184 КПК України на даний час встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1,3 та 5 ч.І ст.177 КПК України, а саме перебуваючи на волі ОСОБА_4 може:

переховуватися від суду, що підтверджується тим, що будучи раніше судимим вчинив нові умисні злочини, міра покарання яких передбачає позбавлення волі строком до 2 років та від 7 до 10 років з конфіскацією майна;

вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати свою злочинну діяльність, оскільки є схильним до вчинення злочинів, офіційного доходу не має;

незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, наявні ризики, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не представляється можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування обвинуваченого під впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування встановлено, тцо ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, осіб, які б поручились за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та які б викликали довіру суду не встановлено, відповідних клопотань не надходило, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Враховуючи той факт, що обвинувачений не має постійного джерела доходів, майна у власності, тому відносно нього не представляється можливим обрати запобіжний захід у вигляді застави.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту не представляється можливим, адже враховуючи тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, відсутність постійного джерела доходів та вчинення на цьому фоні корисного майнового злочину, дають реальні підстави вважати, що в разі обрання даного запобіжного заходу ОСОБА_4 може покинути межі Закарпатської області з метою переховування від суду.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що наявні ризики передбачені у п. 1,3 та 5 ч.І ст.177 КПК України не зникли і не зменшились, беручи до уваги неможливість запобігання вищевказаним ризикам, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, можливу міру покарання за діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, наявність можливості продовжувати злочинну діяльність, переховуватися від суду, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177КПК України.

Зокрема, із урахуванням того, що ОСОБА_4 раніше судимий, не працює, у зв`язку із чим не має постійного джерела прибутку, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, може продовжити злочинну діяльність в цілому, враховуючи сімейний стан не має стійких соціальних зв`язків, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 135, ч.2 ст.187 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до 12 років з конфіскацією майна.

З моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Таким чином, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи наведене, а також те, що строк дії ухвали Закарпатського апеляційного суду від 26.06.2025, якою продовжено обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, закінчується 24.08.2025, судовий розгляд кримінального провадження триває, заявлені стороною обвинувачення ризики продовжують існувати та не зменшились на даний час, суд приходить висновку щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до ч. 3ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом. При цьому, згідно вимог ч.4ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак, задовольняючи питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд вважає за неможливе визначити обвинуваченому розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись статтями 176,177,178,183,372,376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк дії ухвали визначити до 05.10.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7