Справа №: 486/760/25 Провадження № 1-кп/486/180/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001043 від 15.12.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вінниця, Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина віком 4 роки, призваного 24.02.2022 року на військову службу за мобілізацією на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022, який перебуває на посаді кулеметника 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької частини військової частини НОМЕР_1 , має військове звання молодший сержант, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , захисника потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_9 ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_10 перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дане кримінальне провадження розподілено 26.06.2025 року та передано судді ОСОБА_1 27.06.2025 року.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.06.2025 року призначено підготовче судове засідання на 02.07.2025 року.

02.07.2025 року від прокурора надійшло письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з утриманням його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Клопотання мотивує тим, що молодший сержант ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді кулеметника 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької частини військової частини НОМЕР_1 , 15.02.2024, близько 18:20 години, у нічний час доби, за відсутності опадів, в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, рухався по сухій асфальтованій проїзній частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», в межах міста Південноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, відмежовані одна від одної лінією дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), в напрямку від міста Вознесенськ до міста Первомайськ Миколаївської області. В цей час, у зустрічному напрямку, в межах своєї смуги рухався автомобіль марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_4 ), під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (працівника СБУ в Херсонській області). Будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, ОСОБА_3 , грубо порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1, суцільна лінія, п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 13.1,13.3, 12.9 «б» ПДР України, та дорожнього знаку 3.29 з табличкою 7.2.1, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, рухався з перевищенням швидкості 60 км/год. при встановленій обмежувальним знаком на цій ділянці в 40 км/год., допустив виїзд на смугу зустрічного руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, безпідставно змінивши напрямок руху керованого ним транспортного засобу, не переконався, що виїзд на смугу зустрічного руху буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного інтервалу, створивши аварійну ситуацію зустрічному автомобілю марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_4 ), під керуванням водія ОСОБА_11 , після чого, обидва транспортних засоби змінили напрямок руху в одному напрямку, на смугу при русі до м. Первомайськ, на зближення, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів передніми частинами. Отже, неправомірними діями водія ОСОБА_3 пасажиру автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 завдано тілесних ушкоджень у вигляді: закритого вивиху гомілки лівої стегнової кістки закритого перелому медіальної кісточки лівого гомілковостопного суглоба зі зміщенням уламків, струсу головного мозку з цефалгічним, церебростенічним, амнестичним синдромами, забійної рваної рани лобної ділянки голови, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; пасажирам автомобіля «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_4 ) ОСОБА_9 завдано тілесних ушкоджень у вигляді: відкритого остеоепіфізіолізу лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого багатоуламкового перелому нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, перелому нижньої третини обох кісток правого передпліччя без зміщення, забійної рани лівого стегна, забійної рани лобної ділянки голови, струс головного мозку, які ускладнились травматичним шоком ? ступеню, по ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя; потерпілому ОСОБА_13 завдано тілесних ушкоджень у вигляді забійних ран в ділянці голови та правої нижньої кінцівки, синців та саден в ділянці тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, крововиливів під м`які мозкові оболонки головного мозку та мозочка, перелому хребта в грудному відділі, кісток лівого передпліччя, правої нижньої кінцівки, переломів ребер справа та зліва, забою та розривів легень, серця, печінки, селезінки, розриву низхідного відділу дуги аорти, з послідуючою внутрішньою кровотечою, які по ступені тяжкості носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті; потерпілій ОСОБА_14 , завдано тілесних ушкоджень у вигляді численних переломів кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів, які по ступені тяжкості носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та перебувають у прямому причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті. Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження, потерпілій ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, та загибель кількох осіб, а саме ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 .

Прокурор також зазначив про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років, і під тяжбою отримання покарання обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора, зазначив, що клопотання не містить доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не зазначено аргументів неможливості застосування іншого запобіжного заходу, такого як домашній арешт.

Обвинувачений в судовому засіданні підтривам думку свого захисника та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник потерпілих та потерпілі підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.12.2025 ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.03.2025 ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11.05.2025.

Ухвалою судді Южноукраїнського (нині - Південноукраїнського) міського суду Миколаївської області від 08.05.2025 ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.07.2025 включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява №37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості. При цьому на даному етапі судового розгляду суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки вказане питання буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

Натомість судом встановлено, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, які не допитані судом; вчинити інше кримінальне, так як на момент дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 3 роки, за керування у стані алкогольного сп`яніння повторно.

Суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років; може переховуватись від суду; наразі не допитані свідки, тому існує ризик незаконного впливу на них. Суд враховує, що ризик впливу на свідків в даному випадку має важливе значення і він не відпав.

Також суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики. Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на цей час залишаються реальними та продовжують існувати.

На даний час відсутні підстави вважати, що ризики, встановлені слідчим суддею, а саме ризик переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, відпали, а отже відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись статтями 176-178,182,183,193-194,196-197,309,331,372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів до 31.08.2025 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1