05.09.2025
справа № 642/781/20
провадження № 1-кп/642/24/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000059 від 09.01.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Холодногірського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0000059 від 09.01.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

За обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000059 від 09.01.2020 року ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення по кільком епізодам.

В тому числі, в тому, що 11 листопада 2019 року в нічний час, більш точну годину встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим, ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі цілі, діючі повторно, розуміючи, що чуже майно перебуває у сховищі - телефонній каналізації, прибув на вул. Грушова у м. Харкові, де підійшов до телефонної каналізації о/п № 1542, розташованої поблизу будинку № 6/6, після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевого ломика відкрив кришку колодязя, спустився у середину, таким чином проникнувши у сховище, перерізав один телефонний кабель марки ТППЗ 10x2x0,5, який належить ПАТ «Укртелеком», перерізав один телефонний кабель марки ТППЗ 10x2x0,5, який належить ПАТ «Укртелеком». Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 пройшов далі по вул. Грушова у м. Харкові, де, поблизу торгівельного кіоску, виявив аналогічний каналізаційний колодязь № 1543, за допомогою металевого ломика відкрив кришку колодязя, спустився у середину, таким чином проникнувши у сховище, перерізав один телефонний кабель марки ТППЗ 10x2x0,5, який належить ПАТ «Укртелеком», утворивши при цьому відрізок довжиною 47 м., вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1802 від 27.01.2020 року, становить 468,12 гривень, перерізав один телефонний кабель марки ТППЗ 10x2x0,5, який належить ПАТ «Укртелеком», утворивши при цьому відрізок довжиною 2 м., вартість якого, згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 1802 від 27.01.2020 року, становить 19,92 гривень, які переніс до кущів розташованих поблизу трамвайного кола по вул. Велика Панасівська в м.Харкові, де обпалив ізоляцію та у подальшому продав викрадений кабель, розпорядившись таким чином викраденим на свій розсуд, спричинивши ПАТ «Укртелеком» матеріальні збитки на загальну суму 488,04 гривень.

Вищевказані дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища, вчинене повторно.

Крім того, 28 листопада 2019 року близько 03 год. 31 хв. ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі цілі, діючи повторно, розуміючи, що чуже майно перебуває у сховищі - телефонній каналізації, прибув на вул. Велика Панасівська у м. Харкові, де підійшов до телефонної каналізації о/п № 320, розташованої поблизу будинку № 99, після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевого ломика відкрив кришку колодязя, спустився у середину, таким чином проникнувши у сховище, перерізав один телефонний кабель марки ТПП 100x2x0,5, який належить ПАТ «Укртелеком». Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 пройшов далі по вул. Велика Панасівська у м. Харкові, де виявив аналогічний каналізаційний колодязь № 3019, за допомогою металевого ломика відкрив кришку колодязя, спустився у середину, таким чином проникнувши у сховище, перерізав телефонний кабель марки ТПП 100x2x0,5, який належить ПАТ «Укртелеком», утворивши при цьому відрізок довжиною 21 м, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1802 від 27.01.2020 року, становить 1682,10 гривень, який переніс до кущів розташованих поблизу трамвайного кола по вул. Велика Панасівська в м. Харкові, де обпалив ізоляцію та у подальшому продав викрадений кабель, розпорядившись таким чином викраденим на свій розсуд, спричинивши ПАТ «Укртелеком» матеріальні збитки на загальну суму 1682,10 гривень.

Вищевказані дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього по тим епізодам, де сума крадіжки вартістю менше прожиткового мінімуму, у зв`язку з втратою чинності закону яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Прокурор не заперечувала проти задоволення заявленого клопотання.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та додані до них матеріали, дійшов висновку про задоволення заявленого клопотання. При цьому суд виходить з наступного.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян(ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. х 50%).

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2019 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 210 грн. 20 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 210 грн. 20 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, таємне викрадення чужого майна вартістю до 210 грн 20 коп на час, до якого відносять вказані вище інкриміновані ОСОБА_4 діяння, кваліфікувалися за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 210 грн 20 коп - за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (зокрема поєднане з проникненням до сховища, вчинене повторно) за відповідною частиною статті 185 КК України, а саме за ч. 3 ст. 185 КК України.

З 09.08.2024 набув чиності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить станом на час вчинення, тобто станом на 2019 рік 2102,20 грн., а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ОСОБА_4 діянь, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки яких він обвинувачується, згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000059 від 09 січня 2020 року становить по епізодам вказаним вище та вчиненими у 2019 році - 488,04 гривень, 1682,10 гривень, що за кожним вказаним епізодом окремо не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки згідно вказаного обвинувального акту сума викраденого ОСОБА_4 майна становить відповідно по деяким епізодам 488,04 гривень, 1682,10 гривень, що за кожним вказаним епізодом окремо не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то вказані дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 висловив згоду на закриття епізодів у вказаному кримінальному провадженні щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, заявивши відповідне клопотання.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Так ч.1 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Положення п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає,що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за вказаними вище обвинувальними актами за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, вищевказані епізоди кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України підлягають закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі наведеного, керуючись Керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, ст.ст.285-288, 372, 376, 479-2 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000059 від 09 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України по епізодам вчиненим 11 листопада 2019 року та 28 листопада 2019 року, закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження в межах решти обвинувачення в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1