Справа № 405/3518/25
провадження № 1-кс/405/1531/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2025 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 09.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000224 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.06.2025 до Подільського районного суду м. Кропивницького від старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_7 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Також слідчий вказує про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 та просив його задовольнити із викладених у ньому підстав, вказав на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що не встановлені всі свідки кримінального провадження; місце роботи підозрюваної знаходиться в іншій області; мала зв`язки з питань проходження ВЛК.

Захисник ОСОБА_5 заперечив відносно задоволення клопотання слідчого мотивуючи це тим, що підозрювана не перебуває на посаді з 16.04.2025; особа, яка передавала грошові кошти, діяв під контролем правоохоронних органів. Станом на 06.06.2025 докази вилучені, оперативні заходи закінчились; ризиків немає; відомостей про переховування підозрюваної від органів досудового розслідування не надано; спотворювати вона нічого не може; злочин є завершеним, зібрані всі докази; впливати на свідків не буде, оскільки не працює на тій же посаді; щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, немає доказів; підозрювана має незадовільний стан здоров`я; має міцні соціальна зв`язки, є донька; репутація позитивна; має у власності приватний будинок; має заробітну плату; буде постійно з`являтись до органу досудового розслідування. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. У стороннього спостерігача виникає думка проте, що підозрювана причетна до вчинення злочину.

Захисник ОСОБА_6 підтримав пояснення, які надані іншим захисником.

Підозрювана підтримала пояснення своїх захисників. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; працює у потязі, який перевозить тяжко поранених військовослужбовців; з 15.04.2025 не працює у військово-лікарській комісії; отримувала від ОСОБА_8 гроші; допомогала йому допроходити військово лікарську комісію; Михальський попросив показати епікризи голові ВЛК, нічого у ОСОБА_9 не вимагала; в день затримання вона з ОСОБА_9 зустрілась, цими грошовими коштами він їй віддячив; з самого початку ОСОБА_9 обговорював суму подяки; гроші не перераховувала; з самого початку знайомства він називав суми подяки; грошові кошти передавав в машині в руки, сказав, що це подяка, проте вона говорила, що не потрібно; зараз ОСОБА_9 не проходить ВЛК.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваної та її захисників, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 09.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000224 за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

05.06.2025, о 12 год. 20 хв., ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

06.06.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, відповідно до якої, у середині січня 2025 року у зв`язку з негативними змінами у стані здоров`я старший солдат ОСОБА_8 військовослужбовець за призовом під час мобілізації у лавах Збройних Сил України, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 отримав направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби. ОСОБА_8 отримав направлення на медичний огляд до в/ч НОМЕР_2 при якій створено позаштатну постійно діючу гарнізонну військово-лікарську комісію (ппд АДРЕСА_2 , птд. м. Кропивницький, вул. Героїв - земляків ( АДРЕСА_3 ) та розпочав проходити обстеження.

В ході обстеження ОСОБА_8 звертався до медичних працівників залучених до роботи гарнізонної ВЛК КНП «КОЛ КОР», робочі кабінети яких розташовані у корпусі №6 КНП «КОЛ КОР» за адресою м. Кропивницький просп. Університетський 2/5, в тому числі спілкувався із медичною сестрою офтальмологічного кабінету поліклініки ОСОБА_4 , яка перебувала на посаді секретаря позаштатної постійно діючої гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 , маюча діюче військове звання «молодший сержант».

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді секретаря позаштатної постійно діючої гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 , маюче діюче військове звання «молодший сержант», у січні 2025 року (більш точної дати та часу не встановлено), перебувала у службовому кабінеті, що розташований в корпусі №6 КНП «Кіровоградської обласної лікарні Кіровоградської обласної ради за адресою: АДРЕСА_4 , під час спілкування з військовослужбовцем за призовом під час мобілізації у лавах Збройних Сил України старшим солдатом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який мав бажання отримати документ, що визначає його непридатним до військової служби та бути знятим з військового обліку, озвучила вимогу останньому, що має можливість за умови надання неправомірної вигоди в розмірі 50000 грн. вплинути на прийняття уповноваженими особами позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 рішення про визнання ОСОБА_8 не придатним до служби у збройних силах та зняти з військового обліку.

У січні 2025, ОСОБА_4 , перебуваючи у службовому кабінеті гарнізонної ВЛК ВЧ НОМЕР_2 , що розташований в корпусі №6 КНП «Кіровоградської обласної лікарні Кіровоградської обласної ради за адресою: АДРЕСА_4 , достовірно розуміючи що її дії є протиправними, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, запропонувала за надання неправомірної вигоди в розмірі 50 000 грн здійснити вплив на прийняття рішення уповноваженими особами позаштатної постійно діючої гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 , що розташована в корпусі №6 КНП «Кіровоградської обласної лікарні Кіровоградської обласної ради», щодо підписання довідки військово-лікарської комісії щодо військовослужбовця ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів.

У подальшому, ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_8 про зменшення суми неправомірної вигоди, яка вона бажає отримати від нього, за її вплив на прийняття рішення уповноваженими особами позаштатної постійно діючої гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 та висловила пропозицію отримання неправомірної вигоди у сумі 30 000 грн.

Надалі, в процесі проходження ОСОБА_8 необхідних медичних оглядів за направленням лікарів військово-лікарської комісії 05.06.2025 близько 11 години 45 хвилин, на вимогу ОСОБА_4 , прибув до будівлі Кіровоградської міської ради за адресою м. Кропивницький, вулиця Велика Перспективна, 41, де зустрілись та обговорили порядок подальших дій для отримання довідки військово-лікарської комісії та безпосередньо передачі неправомірної вигоди ОСОБА_4 .

В подальшому, близько 11 години 55 хвилини, 05.06.2025 ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 на його власному автомобілі виїхали від будівлі Кіровоградської міської ради та попрямували до провулку Річковий, 7а, Кропивницький, Кіровоградська область, де зупинились поряд із будівлею кафе «Колізей», де в ході бесіди на вимогу ОСОБА_4 . ОСОБА_8 передав останній раніше обумовлену суму неправомірної вигоди у сумі - 30 000 гривень, за вирішення питання про визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби та зняття з військового обліку.

У подальшому, о 12 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 була затримана працівниками УСБУ в Кіровоградській області, після того, яка вийшла із автомобіля ОСОБА_8 на розі вулиць Преображенська та Канатна, неподалік від будинку № 1 по вулиці Канатній.

Після цього, в ОСОБА_4 працівниками поліції затримано в порядку ст. 208 КПК України та в ході особистого обшуку останньою добровільно видано заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в загальній сумі 30 000 грн. отримані в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_8 .

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 09.04.2025; протокол особистого обшуку затриманого чи взятого під варту та огляду речей, що знаходяться при ньому від 05.06.2025; протокол обшуку від 05.06.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 05.06.2025; протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06.05.2025, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому вона підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься тяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а тому ризик втечі для підозрюваної у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Так, вказаний ризик є наявним протягом усього розгляду кримінального провадження, як на стадії досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження по суті до винесення судом кінцевого рішення, однак, прогнозованість такої поведінки з боку підозрюваної слід оцінювати з урахуванням індивідуальності особи підозрюваної та обставин кримінального провадження, в даному випадку це те, що: підозрювана має постійне місце проживання, розлучена, має доньку, має міцні соціальні зв`язки, відсутність доказі ухилення від слідства, суду та про перешкоджання досудовому розслідуванню. Тобто, вірогідність переховування підозрюваної від слідства та суду, враховуючи наведені обставини, слідчий суддя відносить до низького.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_4 може впливати на свідків, а також, шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них, оскільки свідки дають викривальні покази щодо вчинення ОСОБА_4 злочину за ч. 3 ст. 369-2 КК України, а їх анкетні дані відкриті стороні захисту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Наявність ризиків, які передбачені п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними, оскільки як слідчим в клопотанні, так і прокурором в судовому засіданні, не наведено жодного обґрунтування, які б вказували на їх існування.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 не одружена, має доньку, постійне місце проживання, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, що свідчить про її міцні соціальні зв`язки, відомостей про стан здоров`я підозрюваної сторонами не надано, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягувалась, оскільки доказів цього не надано, наявні вагомі докази про вчинення нею злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, у якому вона підозрюється.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення у справі «Ніколова проти Болгарії»). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної, за вказаного вище обґрунтування, є застава з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п.3 ст.5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України», а саме: закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадження, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваної, обставин, встановлених відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя визначає підозрюваній ОСОБА_4 розмір застави у 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що буде достатньою мірою гарантувати виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, який в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 206, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505, призначення платежу забезпечення виконання ухвали суду від 06.06.2025 по справі №0000224 від 09.04.2025.

Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , на строк до 06.08.2025 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з м. Кропивницького, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , за винятком їх спільної участі в процесуальних, слідчих діях та в суді;

5)здати на зберігання до відповідного територіального органу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наслідки невиконання покладених обов`язків. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд, вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11