ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/11/25
Головуючий в суді І інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2022 року стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2022 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Постановлено початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання, а саме 09 листопада 2021 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, що скоєний за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 08.11.2021 року близько 18:00 години, маючи прямий умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаним із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, переслідуючи корисливий мотив та мету, перебуваючи біля будинку № 29 по пров. Насипний в м. Херсоні, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме наніс три удари обома руками потерпілому в область обличчя та голови, від яких останній втрачав свідомість, та в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран волосистої ділянки голови, синця з крововиливом в м`які тканини ділянки лівого ока, укушених ран язика, які згідно висновку судово-медичного експерта від 26.11.2021 виданого Херсонським обласним бюро судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, після чого ОСОБА_9 заволодів належним потерпілому майном, а саме: сумкою чоловічою, виробленою з тканини (брезент) «FuF end», ринкова вартість якої відповідно до висновку експерта від 30.11.2021 станом на 08.11.2021 могла складати 322 грн. 63 коп., мобільним телефоном марки Тecno PОР 2F модель Tecno B1f ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта від 30.11.2021 станом на 08.11.2021 могла складати 425 грн. 00 коп., повербанком марки «Aivei» модель: P50k, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта від 30.11.2021 станом на 08.11.2021 могла складати 404 грн. 80 коп., мобільним телефоном марки SAMSUNG моделі Galaxy J3 ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта від 30.11.2021 станом на 08.11.2021 могла складати 1533 грн. 33 коп., після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2685 грн. 76 коп.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із вироком суду в частині покарання, захисник просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2022 року змінити та призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що призначене судом покарання є надто суворим.

Зазначає, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Крім того, обвинувачений жалкує про вчинене кримінальне правопорушення та відповідні висновки для себе зробив.

Звертає увагу на відсутність обтяжуючих покарання обставин та встановлення судом обставин, що пом`якшують покарання.

Просить врахувати відомості, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, є учасником АТО, одружений, має на утриманні доньку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того ОСОБА_9 має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з сім`єю, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває.

З огляду на вказані обставини, на думку захисника, доцільним є звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Захисник ОСОБА_7 , підтримала доводи апеляційної скарги, просила змінити вирок.

Обвинувачений станом на час ухвалення вироку утримувався в ДУ «Північна виправна колонія». Згідно відповіді Управління забезпечення діяльності у південному регіоні Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №18175/40810/4.7/8-24/6/3/15-24 від 02 грудня 2024 року, відповідно до наявної інформації, станом на 24 лютого 2022 року ОСОБА_9 утримувався в секторі для тримання осіб узятих під варту державної установи «Північна виправна колонія (№90)».

Після втечі окупаційних військ російської федерації та відновлення контролю над діяльністю державної установи «Північна виправна колонія (№90)» було виявлено відсутність в установі засуджених та осіб узятих під варту, в тому числі їх облікових документів.

Станом на 02 грудня 2024 року в Управлінні забезпечення діяльності у південному регіоні Департаменту з питань виконання кримінальних покарань відсутня інформація про теперішнє місце перебування ОСОБА_9 .

З огляду на викладене судом апеляційної інстанції здійснено заходи щодо повідомлення ОСОБА_9 шляхом надсилання повідомлення за зареєстрованим місцем проживання обвинуваченого, розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, а також в газеті Урядовий Кур`єр.

Враховуючи вжиті судом апеляційної інстанції заходи щодо повідомлення обвинуваченого, а також те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, заслухавши думку захисника та прокурора щодо можливості розгляду справи за відсутності обвинуваченого, який належним чином повідомлений про розгляд справи, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_9 .

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

В судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за встановлених та викладених у вироку суду першої інстанції обставин, як і кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Враховуючи викладене, предметом дослідження в даному апеляційному провадженні буде питання можливості звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Згідно з положеннями ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Системне тлумачення цієї правової норми дозволяє дійти висновку, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети кримінального покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених (засуджених), запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченими (засудженими), так і іншими особами.

Поруч із цим, вирішуючи питання, щодо можливості застосування положень ст.75 КК України суд має оцінити можливість виправлення особи без відбування покарання, та врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини провадження.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та повне визнання вини.

Посилання захисника також на існування пом`якшуючої покарання обставини активне сприяння обвинуваченого в розкритті злочину суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки існування зазначеної обставини матеріалами справи не підтверджено.

Так, активним сприянням розкриттю злочину є добровільна допомога слідству, яка виявляється у повідомленні правоохоронному органу або суду обставин і фактів по справі, наданні доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викритті інших співучасників, визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом, і таке сприяння має бути активним, ініціативним та підтвердженим доказами.

Натомість, посилаючись на активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину, захисник не зазначив, у чому ж саме полягала його активність та ініціативність у сприянні правоохоронним органам, при тому, що обвинувачений лише підтвердив вже встановлені в ході досудового розслідування обставини. Посилань на докази, які би підтверджували факт сприяння працівникам органу досудового розслідування та були підставою для такого висновку в ході апеляційного розгляду не надано. Відповідно до матеріалів провадження, викрадене в результаті розбою майно потерпілому повернуто саме працівниками поліції, а причетність обвинуваченого до злочину встановлено на підставі показань потерпілого та свідків (а.п.62).

За наведеного, матеріали провадження не містять відомостей про активне сприяння ОСОБА_9 в розкритті злочину.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання було враховано відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку 2021 року народження.

Врахувавши вказані обставини, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах визначених ч.1 ст.187 КК України. При цьому суд не знайшов підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Проаналізувавши матеріали провадження, суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком місцевого суду, адже наявні в матеріалах провадження відомості не вказують на існування підстав для призначення ОСОБА_9 мінімального покарання з одночасним його звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Так, обставини на які посилається в апеляційній скарзі захисник, а саме визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, наявність у нього сім`ї та утриманців були у повній мірі враховані судом при розгляд справи (справу розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України) та визначенні виду і міри покарання.

Разом із цим, ці обставини не є достатніми для призначення ОСОБА_9 мінімального покарання та одночасно слугувати підставами для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання.

Як вже зазначалося, рішення про звільнення особи від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням суд може прийняти лише за умови, що таким чином буде досягнута мета покарання, встановлена у ч.2 ст.50 КК України, а саме виправлення обвинуваченого без застосування реального покарання та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

У даному випадку, підлягають врахуванню не тільки формальні критерії щодо тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявності чи відсутності обставин, що пом`якшують або ж обтяжують покарання, але і відомості про характер скоєного кримінального правопорушення та про особу обвинуваченого.

Зокрема, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_9 не працевлаштований, офіційного джерела доходів не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має сім`ю та на утриманні неповнолітню дитину. При цьому вчинив тяжкий злочин проти власності із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу.

З огляду на викладене, наведена характеристика у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого не вказують на доцільність звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки лише за умови постійного контролю за його поведінкою в умовах ізоляції від суспільства можливе його виправлення та запобігання скоєнню нових кримінальних правопорушень. При цьому звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не сприятиме меті покарання зокрема виправленню обвинуваченого.

Посилання захисника на те, що обвинувачений є учасником Антитерористичної операції апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не підтверджені належними доказами. Так, в матеріалах провадження наявна копія військового квитка обвинуваченого, відповідно до якої ОСОБА_9 з 29 листопада 2018 року по 29 грудня 2020 року проходив військову службу в Збройних силах України. 29 грудня 2020 року звільнений на підставі наказу командира через службову невідповідність. Будь-яких відомостей про проходження ОСОБА_9 військової служби в зоні АТО зазначений документ не містить. Відсутні такі відомості і в інших матеріалах справи.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі. Оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно має бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2022 року стосовно ОСОБА_9 за ч.1 ст.187 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4