ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1522/25 Справа № 335/7737/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року відносно ОСОБА_9 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до остаточного покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі. Стягнуто з нього процесуальні витрати та моральну шкоду на користь потерпілих. Вирішено долю речових доказів,

Згідно вироку суду першої інстанції, 20 червня 2020 року, приблизно о 03 годині 20 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля входу в кафе «Атмосфера», яке розташоване за адресою: місто Запоріжжя, бульвар Шевченка, будинок № 80, під час конфліктної ситуації між ним та раніше знайомими йому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тобто двох осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою плаского односторонньо-гострого розкладного ножа, що має колюче-ріжучі властивості, який він утримував у правій руці, наніс ОСОБА_11 1 удар вказаним ножом в область грудної клітини, чим згідно висновку судово-медичної експертизи № 2586 від 11.08.2020 року спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді: одиночне проникаюче сліпе колото різане поранення грудної клітини з ушкодженням серця, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та від якого у приймальному відділенні КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» настала смерть останнього, а також, діючи умисно з тією ж метою, не зупиняючись на досягнутому, наніс один удар вказаним ножом ОСОБА_12 в область грудної клітини, чим згідно висновку судово-медичної експертизи № 421-к від 02.09.2020 року спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді: одиночного непроникаючого поранення грудної клітки з локалізацією рани на передньо-правій поверхні грудної клітки по передній пахвовій лінії на рівні 2-5-го ребер, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, однак не виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства ОСОБА_12 , внаслідок причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілий ОСОБА_12 вчинив активний опір, відібравши в нього знаряддя злочину, і в подальшому смерть останнього не настала, так як його своєчасно госпіталізовано до лікувального закладу та надано необхідну медичну допомогу.

.

На вказане рішення подані апеляційні скарги:

-захисника ОСОБА_10 , яка просила вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Морфологічні характеристики клинків ножів №№1-2, а саме довжина клинків, форма та ширина обушкових частин клинків не відповідає параметрам травмуючого предмета, яким було спричинено поранення ОСОБА_11 . Отже встановлені досудовим розслідуванням знаряддя злочину не могли спричинити смертельне поранення потерпілому. Для підтвердження або спростування такої обставини стороною захисту були заявлені клопотання про призначення судово-медичної експертизи та про допит судового експерта, в задоволенні яких судом безпідставно було відмовлено. Крім того, суд при ухваленні вироку взяв до уваги лише ті дані, на які вказували потерпілий ОСОБА_12 , свідок ОСОБА_13 , які є рідним братами між собою та двоюрідними братами потерпілого ОСОБА_11 , тобто є зацікавленими особами, з метою приховування фактичних обставин справи надали недостовірні покази щодо обставин події, щодо кількості ударів ножем, щодо кількості нападників. Також у вироку суд не в повному обсязі виклав покази свідка ОСОБА_14 , не взявши до уваги покази про те, що нападників було двоє. Між тим покази даного свідка узгоджуються з висновками експерта №8-614, відповідно до якого на ножі сірого кольору сліди крові належать одній особі чоловічої статі та співпадають з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_12 та спростовують показання потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 саме обвинуваченим, оскільки зазначали про те, що в руках у ОСОБА_9 був ніж чорного кольору. Оцінюючи покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 суд не надав належної оцінки, хто саме його забрав з пораненням та відвіз до лікарні.

Протокол огляду трупа від 20.06.2020 року є недопустимим доказом, оскільки огляд проведено без обов`язкової участі судово-медичного експерта або лікаря.

Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2020 року та від 04.09.2020 року є недопустимими доказами, адже отримані з порушенням вимог ст.228 КПК. Зокрема слідчий не зазначив причини проведення даних слідчих дій за відсутності обвинуваченого.

Протоколи слідчого експерименту від 20.06.2020 року та від 21.06.2020 року є недопустимими доказами. Адже в протоколах не зазначено, кому на праві власності належить територія, де проводилася слідча дія, та чи наявні правові підстави щодо проведення слідчої дії за відсутності власників території, відсутності заяв від них з наданням дозволу на проведення такої слідчої дії, ухвали слідчого судді, тощо. Не зазначено характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовувалися під час проведення даної дії. Протокол слідчого експерименту від 21.06.2020 року за участі свідка ОСОБА_14 є недопустимим доказом, оскільки на момент проведення даної слідчої дії свідок був неповнолітній, проте йому не було забезпечено участь законного представника, педагога або психолога.

Висновки експерта №447, №2586, №451/453/к не є категоричним та не є конкретним і такі висновки мають характер припущення. Крім того, експерт не надав жодної відповіді щодо наявності слідів металізації на клаптях шкіри трупа, експерт не надав відповідей на питання щодо способу та механізму заподіяння тілесних ушкоджень померлому потерпілому.

Суд в якості доказу вини обвинуваченого, наявності у нього умислу на вбивство послався на висновки експертиз №2586, №421к, №422к, лікарське свідоцтво про смерть, посмертний епікріз. Проте висновки експертиз, лікарське свідоцтво, історія хвороби містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і не можуть бути належним доказом обставин вчинення злочину, наявності певного умислу у обвинуваченого на вчинення злочину, а так само і його винуватості.

У кримінальному провадженні достовірно не встановлено знаряддя злочину, не встановлено спосіб та механізм заподіяння тілесних ушкоджень померлому потерпілому. Суд упереджено поставився до показів обвинуваченого, між тим покази обвинуваченого узгоджуються із висновком експерта №689.

-захисника ОСОБА_8 , яка просила вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що під час подій, які мали місце 20.06.2020 року, обвинувачений також отримав ножове поранення, колото-різану рану лівого стегна, був доставлений до лікарні, де отримав медичну допомогу. Проте органом досудового розслідування не було встановлено ким та за допомогою якого предмета було нанесено тілесне ушкодження обвинуваченому. Висновок експерта №8-614 спростовує покази потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 , адже тілесні ушкодження ОСОБА_18 та ОСОБА_19 було нанесено різними ножами, а отже не могли бути нанесені однією людиною. Проте суд належної оцінки висновку експерта №8-614 не надав. Отже вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК, не доведено належними доказами, ґрунтується на суперечливих свідченнях та не узгоджується з висновком експерта №8-614. Крім того, учасник бійки ОСОБА_20 раніше судимий, в тому числі за кримінальне правопорушення проти здоров`я особи, відмовився від дачі показів на підставі ст.63 Конституції України. Зі слів свідків він мав при собі пістолет, яким здійснив від 2 до 5 пострілів. Між тим, органом досудового розслідування не встановлено чи був пістолет вогнепальною зброєю чи сигнально-шумовою моделлю зброї, чи мав при собі ОСОБА_20 колюче-ріжучі предмети. Інший учасник бійки ОСОБА_21 також відмовився від дачі показів на підставі ст.63 Конституції України. Проте органом досудового розслідування не встановлено чи мав при собі ОСОБА_21 колюче-ріжучі предмети. Покази надані свідком ОСОБА_13 під час допиту 20.06.2020 року суперечать його ж показам, наданим під час слідчого експерименту 20.06.2020 року, показам, наданим потерпілим ОСОБА_22 та не узгоджуються з іншими доказами. Не встановлено послідовність ударів, хто першим отримав ножове поранення ОСОБА_23 або ОСОБА_24 , хто з них відібрав у нападника ніж та відкинув в бік, різниться коло учасників бійки, суттєво відрізняється послідовність дій учасників бійки. Згідно з висновком експерта №451/453/К на тілі ОСОБА_25 були виявлені 10 тілесних ушкоджень. Тілесних ушкоджень, які би відповідали другому удару ножем, як зазначено в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_26 від 20.06.2020 року, а також в протоколі слідчого експерименту за його участі не виявлено. Більш того, механізм утворення дев`яти тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_25 не відображено ані в протоколі допиту потерпілого, ані в протоколі слідчого експерименту за його участю, ані в протоколах допиту свідка ОСОБА_27 та слідчого експерименту за його участі. Досудове розслідування не встановило в який момент, ким, з якою метою було знищено сліди папілярних узорів на ножах чорного та сірого кольору. Ніж сірого кольору не наданий на впізнання потерпілому ОСОБА_12 для встановлення чи належить саме цей ніж потерпілому ОСОБА_18 , чи саме цей ніж загубив потерпілий ОСОБА_28 . Судом першої інстанції не було встановлено та не зазначено у вироку яким саме ножем були нанесені ножові поранення ОСОБА_29 та ОСОБА_30 . Адже враховуючи висновок експерта №8-614, відповідно до якого тілесні ушкодження ОСОБА_18 та ОСОБА_19 було нанесено різними ножами.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції виніс законне, обґрунтоване рішення згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього ж Кодексу.

Так, обвинувачений ОСОБА_31 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, пояснив, що 19.06.2020 року відпочивав у кафе «Атмосфера», що розташоване в районі Набережної магістралі в м. Запоріжжя, куди прийшов самостійно близько 22 години. Приблизно о 02 годині ночі вийшов з кафе, через хвилин 15-20 почув постріли зі сторони входу у заклад. Він підбіг до входу у кафе, де було багато людей, та побачив як ОСОБА_32 когось бив. Після чого ОСОБА_33 повернувся до нього, та безпричинно один раз вдарив ножом у ліву ногу у верхню частину бедра. Від удару він впав на землю, невідомі особи наносили йому удари, які припинились після пострілів. При собі зброї він не мав. Лежачи на землі бачив ніж, який взяв та почав відмахуватись він нападників, який одразу вибили. Обставин нанесення ножових поранень ОСОБА_34 тієї ночі не бачив. У подальшому втрачав свідомість, був поміщений невідомими особами у автомобіль та доставлений у лікарню. Яким чином на його одягу з`явилась кров, що відповідає крові потерпілого ОСОБА_12 пояснити не може. Жодних конфліктів з потерпілими у нього не було, причин обмовляти його потерпілим та свідками йому не відомі.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , його вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується дослідженими доказами.

Потерпілий ОСОБА_12 , пояснив, що 19.06.2020 року відпочивав в кафе «Атмосфера» разом із двоюрідним братом ОСОБА_35 та знайомими. Також у клубі відпочивали ОСОБА_36 , якого вони знають, а також ОСОБА_37 та ОСОБА_38 . Приблизно о 02 годині 50 хвилин 20.06.2020 року він вийшов із закладу та стояв на вході з братом ОСОБА_39 . Він бачив, як ОСОБА_40 дістав з кишені розкладний ніж, який розклав. Після чого склав та поклав у кишеню. Він підійшов до них, та почув, що ОСОБА_41 всіляко провокує бійку, пропонуючи йому, ОСОБА_42 чи ОСОБА_43 побитись з ним. Він вибачився, сказавши, що бійку вчиняти вони не будуть, після чого вони розвернулись та пішли у напрямку входу у кафе. Він з ОСОБА_44 йшли попереду, ОСОБА_33 праворуч від нього, а ОСОБА_45 на декілька кроків позаду них. Майже одразу він почув якийсь звук позаду себе, розвернувся напівоберта та побачив, що ОСОБА_45 лежить на землі обличчям донизу, на ньому сидить ОСОБА_41 , який наносить йому удари, а ОСОБА_38 також ОСОБА_46 ногами. В цей момент до нього підбіг ОСОБА_36 та наніс йому удар ножем, який тримав у правій руці, в область грудної клітини. В цей час його брат ОСОБА_33 підбіг до ОСОБА_47 , та став нахилятись, намагаючись йому допомогти. Він крикнув, що у ОСОБА_48 ніж, однак останній в цей час наніс удар ножем ОСОБА_42 у груди. ОСОБА_49 намагався нанести ще один удар ОСОБА_42 , однак з метою перешкодити йому та допомогти оборонятись підбіг ОСОБА_50 , який обхопив ОСОБА_51 ззаду, та допоміг ОСОБА_42 забрати у нього ніж.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка 20.06.2020 року поблизу кафе «Атмосфера» завдала йому і ОСОБА_11 ножові поранення.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 від 21.06.2020 року потерпілий під час даної слідчої дії розповів та відтворив обставини вчиненого кримінального правопорушення, наполягаючи на тому, що саме ОСОБА_9 наніс ножові поранення йому і ОСОБА_11 з мінімальним розривом у часі в ході одного нападу.

Свідок ОСОБА_50 пояснив суду, що працював охоронцем у кафе «Атмосфера», розташованому на Набережній магістралі в м. Запоріжжя. В ніч з 19.06.2020 року на 20.06.2020 року був на робочому місці, розпочавши роботу о 21:30 годині 19.06.2020 року. Знаходився на вході у кафе, слідкував за порядком, перевіряв відвідувачів на наявність зброї. В ту ніч у кафе відпочивали його рідний брат ОСОБА_12 та двоюрідний брат ОСОБА_11 у компанії з ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 . При вході у кафе ОСОБА_33 здав старшому охорони газовий балончик, а ОСОБА_55 складний ніж сріблястого кольору. Приблизно о 01 годині ночі до кафе прийшли ОСОБА_56 зі своїми друзями ОСОБА_57 , ОСОБА_58 та ОСОБА_59 . Вони декілька разів намагались увійти в кафе, проте охорона їх не впускала у зв`язку з їх сильним алкогольним сп`янінням. Потім вони пішли на пляж, де боролись між собою, діставали ножі. Далі ОСОБА_36 якимось чином увійшов до кафе, можливо через задній вхід. Однак, у подальшому охоронці його вивели. Приблизно о 03 годині на вулиці, неподалік від кафе, відбулась розмова між ОСОБА_57 та його двоюрідним братом ОСОБА_44 , при цьому ОСОБА_60 розмовляв на підвищених тонах. Далі до них підійшов ОСОБА_61 , та запитав у ОСОБА_62 чи все нормально. ОСОБА_60 став проганяти ОСОБА_47 , виражаючись на його адресу нецензурною лайкою. До них підійшов ОСОБА_36 , який дістав з кишені складний ніж, продемонструвавши розклав його. Далі до них підійшов ОСОБА_55 , який сказав, що вони не хочуть конфліктів, не зважаючи на те, що ОСОБА_60 пропонував з кимось побитись. Далі ОСОБА_55 , ОСОБА_33 та ОСОБА_45 почали відходити. В цей час зі спини до ОСОБА_47 підбіг ОСОБА_60 , який повалив його на землю. ОСОБА_38 також підбіг до ОСОБА_47 та вдарив його ногою. ОСОБА_63 при цьому стояв у стороні та не приймав участь у бійці. Він сам підбіг до місця події та намагався розборонити бійку. При цьому, побачив як ОСОБА_36 наніс удар ножем у груди ОСОБА_19 . Ніж був той самий, що він до цього діставав з кишені, який він тримав у правій руці. На момент удару ОСОБА_33 також намагався розборонити бійку, дещо нахилившись над ОСОБА_64 , та стояв правим боком до ОСОБА_40 . Далі ОСОБА_49 наніс один удар тим же ножем ОСОБА_65 в область плеча, а другий удар ОСОБА_55 відбив, від чого ніж відлетів у сторону. При цьому, з боку потерпілих будь-яких дій, що могли б загрожувати життю чи здоров`ю інших осіб він не бачив. У подальшому він почув хлопки зі спини, після яких компанія нападаючих втекла. Під час конфлікту ніж діставав лише ОСОБА_56 , у потерпілих зброї при собі не було.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 він відтворив обставини події які стались в ніч з 19.06.2020 на 20.06.2020року.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання, свідок ОСОБА_13 впізнав за фотознімками ОСОБА_9 як особу, яка вчинила злочин, очевидцем якого він був.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції, не вбачає жодних підстав ставити під сумнів достовірність показів потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 , як на тому наполягала у скарзі захисник ОСОБА_10 . Адже, як було установлено судом першої інстанції, покази потерпілого та свідка ОСОБА_13 , які були очевидцями злочину, узгоджуються із встановленими судом обставинами та іншими письмовими доказами у справі та не містять істотних суперечностей.

Потерпілий та свідок попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів і будь-яких обставин, які могли би свідчити про те, що потерпілий та свідок могли обмовити обвинуваченого, у даній справі не встановлено. Тому суд не мав підстав не довіряти потерпілому та свідку ОСОБА_13 , а їхні показання в силу ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів.

Сама по собі та обставина, що потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 є рідними братами між собою та двоюрідними братами потерпілого ОСОБА_11 , автоматично не може свідчити про те, що вони надали суду неправдиві покази

Свідок ОСОБА_14 , надав суду покази про те, що в ніч з 19.06.2020 року на 20.06.2020 року він допомагав у кафе «Атмосфера» у якості помічника офіціанта. Приблизно о 03 годині між двома компаніями відбулась сутичка. Під час сутички хлопець, якого він впізнав як ОСОБА_66 , наніс удар ножем, який він тримав у правій руці, у груди хлопцю на ім`я ОСОБА_33 . Даного хлопця він добре бачив та запам`ятав. Крім того, зі спини було нанесено удар хлопцю на ім`я ОСОБА_55 . Удари наніс хлопець в кепці та футболці, якого він впізнав на фотознімках як ОСОБА_67 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, усупереч доводам сторони захисту, обґрунтовано визнав показання потерпілого та свідків послідовними й такими, що співпадають між собою, не містять істотних суперечностей та узгоджуються з висновками експертиз, і підстав не довіряти їм не було.

Не можуть вважатися обґрунтованими твердження захисту про недопустимість доказів протоколів слідчих експериментів від 20.06.2020 року та від 21.06.2020 року. Відповідно до змісту протоколів слідчих експериментів вбачається, що ці слідчі дії були проведені не на огородженій території, а на майданчику перед входом в кафе відкритій для загального користування місцевості. Така територія об`єктивно не є житлом чи іншим володінням особи, а тому, з огляду на ч. 5 ст. 240 КПК, проведення цих слідчих дій не потребувало отримання попереднього дозволу.

Крім того, жодна особа не повідомляла про порушення її прав у зв`язку з проведенням цих слідчих дій. Усупереч доводам захисника у вказаних протоколах зазначено характеристики технічних засобів фіксації Відсутність в протоколах слідчих дій даних про те, хто саме здійснював фотографування та відеозапис, а так само відсутність на фототаблиці та стенограмі протоколів підписів понятих та інших учасників не може бути визнано істотним порушенням вимог процесуального закону і на допустимість як доказів протоколів слідчих експериментів не вливає.

Відсутність на фототаблицях до протоколів слідчих експериментів пояснювальних записів також не зумовлює недопустимості цих протоколів. Адже зміст цих фототаблиць повністю узгоджується з ходом слідчого експерименту, зафіксованого на відеозаписі, а тому підстав вважати, що ці слідчі дії були проведенні в рамках іншого кримінального провадження та не в час і місці, яке зазначено в протоколах, у колегії суддів немає.

Відеозапис слідчої дії є електронним документом в розумінні пунктів 1, 3 частини 2 статті 99 КПК. У випадку зберігання електронного документу на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа, а тому доводи скарги про відсутність в протоколах слідчих експериментів інформації про місцезнаходження оригіналу та примірника технічного носія інформації не є слушними.

Не є прийнятними і доводи скарги про відсутність в протоколах слідчих експериментів інформації про наявність додатків до них. Адже в протоколах цих слідчих дій зазначено, що додатками до них є фототаблиця, відеозапис та стенограма, які долучені до протоколів.

Не є слушними і аргументи захисту про те, що слідчий, порушуючи вимоги ст. 228 КПК, не зазначив причини проведення пред`явлення особи для впізнання саме за фотознімками. Адже за вимогами статті 228 КПК можливе проведення впізнання осіб за фотознімками на розсуд слідчого. Жодних обов`язкових умов для проведення такого впізнання процесуальними законом не встановлено. А обов`язковість обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками законодавством не передбачено.

В розумінні положень ст.228 КПК участь захисника під час пред`явлення потерпілому та свідку особи для впізнання за фотознімками не є обов`язковою.

Зі змісту протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2020 року та від 04.09.2020 року вбачається, що потерпілому ОСОБА_12 та свідку ОСОБА_13 було пред`явлено для впізнання разом з фотознімком, де був зображений ОСОБА_9 , ще три фотознімки. При цьому всі особи, зображені на них, а також самі фотознімки, не мали різких відмінностей між собою та інших особливостей, що могли суттєво вплинути на сприйняття зображення особою, яка впізнає.

Зазначені потерпілим та свідком прикмети, за якими вони впізнали ОСОБА_9 , не можна визнати такими, що не відображають індивідуальних ознак особи та містять загальний характер. Адже форма обличчя, форма носа, розріз очей тощо, за якими потерпілий та свідок впізнали ОСОБА_9 , безумовно є індивідуальними ознаками особи.

За наведених обставин істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би давали підстави для визнання протоколів цих слідчих дій недопустимими доказами, колегією суддів не встановлено.

Оцінка судом першої інстанції показів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не дає підстав вважати, що суд допустив вибірковість в оцінці доказів, як про це стверджувала сторона захисту. Колегія суддів вважає, що та обставина, яким чином ОСОБА_9 зник з місця злочину принципового значення для доказування у цій справі не має.

Колегія суддів не погоджується з доводами скарги, щодо недопустимість доказу протоколу огляду місця події (трупа) від 20.06.2020 року через порушення ч. 1 ст. 238 КПК та проведення огляду без участі судово-медичного експерта або лікаря, з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження після того, як потерпілому ОСОБА_11 було завдано ножового поранення, його було доставлено до міської клінічної лікарні у приймальному відділені якої настала смерть потерпілого, про що було повідомлено поліцію. Місце виявлення трупа завжди вважається місцем події. Отже труп потерпілого ОСОБА_11 було виявлено під час огляду місця події підвального приміщення КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги №5», тобто огляд трупа не був самостійною та окремою слідчою дією відповідно до положень КПК, а є складовою частиною огляду місця події.

Усупереч доводам захисника в протоколі огляду місця події (трупа) від 20.06.2020 року слідчим вказано характеристику технічного засобу фіксації та носія інформації фотоапарат «Canon» з носієм інформації 16 Гб. Даний протокол підписаний понятими без будь-яких зауважень щодо проведеної слідчої дії. Відсутність в протоколі даних про те, хто здійснював фотографування, а так само відсутність підписів понятих на фототаблицях та стенограмі до протоколу, не зумовлює недопустимості цього доказу і не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає належних та обґрунтованих підстав, які би вказували про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події (трупа) від 20.06.2020 року.

Надаючи оцінку доводам скарги захисника ОСОБА_10 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_14 про те, що нападаючих було двоє та відповідно не відобразив ці покази у вироку, колегія суддів виходить з того, що під час допиту в судовому засіданні зазначений свідок повідомив про те, що за спливом значного часу з моменту подій, які він спостерігав, деякі обставини цих подій він не пам`ятає, що є природним для будь-якої людини. Втім свідок наголосив на тому, що він беззаперечно підтримує свої покази, надані ним під час відтворення подій в ході проведення слідчого експерименту за його участю, який було проведено на наступний день від цих подій. При цьому колегія суддів зазначає, що під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_14 не повідомляв про те, що нападників було двоє, а навпаки весь час стверджував про одного нападаючого, якого детально описав.

Крім того, щодо недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 через те, що на момент проведення цієї слідчої дії свідок був неповнолітній, проте йому не було забезпечено участь законного представника, педагога чи психолога, то вони були предметом перевірки суду першої інстанції.

Зокрема суд першої інстанції правильно виходив з того, що сам свідок під час проведення за його участі слідчого експерименту навмисно вказав слідчому неправильний свій вік не бажаючи турбувати батьків, про що зазначив сам свідок під час його допиту. Втім, на час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 набув повноліття, він повністю підтримав обставини, про які він розказав та показав під час даної слідчої дії, зазначивши, що він повною мірою усвідомлював те, що відбувалося під час проведення слідчого експерименту та він відтворював обставини події без-будь якого тиску на нього.

Отже істотних фундаментальних порушень прав та свобод людини, які би зумовили визнання цього доказу недопустимим, суд першої інстанції не встановив. З такою оцінкою суду погоджується і колегія суддів.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 щодо недопустимості як доказу висновку експерта №447 колегія суддів виходить з такого.

Зі змісту висновку експерта №447 вбачається, що на підставі постанови слідчого від 25 серпня 2020 року експертом було проведено експертизу шкіряного клаптя з передньої поверхні грудної клітини, хрящових частин 4-5 ребер від трупу ОСОБА_11 та двох ножів. При цьому із дослідної частини висновку вбачається, що шкіряний клапоть та фрагменти 4-5 ребер від трупу потерпілого були доставлені у відділення з моргу ЗОБ СМЕ. А відтак твердження захисника про те, що експерт в порушення ст. 69 КПК за власною ініціативою дослідив фрагменти 4-5 ребер від трупу потерпілого є безпідставними.

Також, в дослідній частині цього висновку зазначено про те, що з метою можливого виявлення сполук заліза в області досліджуваного ушкодження було проведено кольорову хімічну реакцію, після чого краї та стінки рани придбали синьо-зелене забарвлення, що характерне для з`єднань заліза.

Не вбачаються обґрунтованими і аргументи захисника ОСОБА_10 про недопустимість як доказу висновку експерта №2586 через нібито самостійний пошук експертом об`єктів для проведення експертизи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що медична документація хворого ОСОБА_11 була отримана на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК, а відтак експерт не здійснював самостійне збирання матеріалів для проведення експертизи. При цьому колегія суддів не вбачає підстав вважати даний висновок експерта неповним, як про те стверджувала захисник, оскільки підсумки, наведені у висновку експерта містять відповіді на усі постановлені питання, про що свідчить зазначена експертом нумерація питань.

До заперечень апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про те, що у висновку експерта №451/453/к експерт не надав відповідні на питання щодо способу та механізму заподіяння тілесних ушкоджень померлому потерпілому, колегія суддів ставиться критично. При цьому колегія суддів виходить з того, що предметом цього дослідження було з`ясування можливості заподіяння тілесних ушкоджень обом потерпілим при обставинах та умовах, на які вказували очевидці злочину під час їх допиту та проведення за їх участі слідчого експерименту і експерт надав вичерпні відповіді на поставлені перед ним питання. Що стосується способу та механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , то це питання було предметом дослідження судово-медичної експертизи трупа потерпілого.

Усупереч доводам апеляційної скарги захисту колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в обґрунтування висновку про винуватість обвинуваченого правомірно послався на висновки експертиз, лікарське свідоцтво про смерть та інші дані, оскільки вони встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

До заперечень сторони захисту, щодо нанесення ударів потерпілими двома особами, яке відповідає висновку експерта № 8-614, згідно якого на наданих на дослідження ножах чорного та сірого кольору виявлено сліди крові, які походять більше ніж від двох осіб серед яких наявні генетичні ознаки крові трупа ОСОБА_11 та потерпілого, при цьому кров самого ОСОБА_9 не досліджувалась, у зв`язку з відмовою останнього надати зразки, колегія суддів зазначає наступне.

Виявлення на ножі сірого кольору генетичних ознак слідів крові людини, які співпадають з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_12 , за жодних обставин автоматично не свідчить про те, що тілесні ушкодження потерпілим були нанесені різними ножами, а відтак і не спростовує покази потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 , як на тому наголошували захисники у своїх скаргах. Адже потерпілий ОСОБА_12 також отримав тілесне ушкодження із якого була кровотеча. Потерпілий зазначав про те, що ніж сірого кольору йому було повернуто вже після отримання ним вказаного ножового поранення, а відтак не виключається можливість потрапляння крові потерпілого на зазначений ніж в момент передачі потерпілому даного ножа, а отже й торкання ножа потерпілим своїми закривавленими руками. Більш того, ніхто зі свідків не повідомляв про те, що тілесні ушкодження потерпілим наносилися різними ножами та різними особами.

Відповідно до вимог закону експерти були попереджені про кримінальну відповідальність за статями 384, 385 КК і в своїх висновках надали вичерпні відповіді на всі питання, які були поставлені їм в постановах слідчого. Експертами здійснено повне дослідження і надано обґрунтовані та об`єктивні письмові висновки. Структура висновків експертів за своїм змістом відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень і не викликає у колегії суддів сумнівів у їх правильності чи повноті. Висновки експертів не є категоричними та не мають характер припущень, колегія суддів зазначає, що зазначені експертні дослідження проведені належними особами, які мають відповідний фаховий рівень, освіту, необхідні знання та досвід роботи.

З огляду на зазначене, будь-яких порушень вимог закону, які би ставили під сумнів правильність вказаних у скарзі захисником висновків експертів колегія суддів не вбачає.

В своїй апеляційній скарзі захисника ОСОБА_10 стверджувала про те, що довжина клинків досліджених ножів навіть з додаванням максимально науково обґрунтованих невідповідностей у 4 см є меншою, аніж виявлений під час експертизи трупа потерпілого раневий канал. Таким чином, на переконання захисника, морфологічні характеристики клинків ножів №№1-2, а саме довжина клинків, форма та ширина обушкових частин клинків не відповідає параметрам травмуючого предмета, яким було спричинено поранення ОСОБА_11 .

Між тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції перевірялись аналогічні аргументи сторони захисту та були відхилені. Зокрема на спростування таких доводів суд першої інстанції обґрунтовано послався на покази експерта ОСОБА_68 , який проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_11 і пояснив, що, вимір раневих каналів проводиться із застосуванням анатомічного зонду. Враховується товщина всіх ушкоджених органів, але точний розмір раневого каналу зазначити не можливо і він визначається досить приблизно через різні фактори, в тому числі, наприклад, розширення чи зменшення серця. В більшості випадків довжина раневого каналу не відповідає довжині клинка і може мати відхилення до 4 см. і більше, оскільки сама динаміка дій осіб може впливати на цей фактор.

З цих підстав колегія суддів визнає необґрунтованими доводи скарги захисника про неможливість заподіяння потерпілому смертельного поранення встановленими органом досудового розслідування знаряддями.

Перевіряючи аргументи апеляційних скарг захисників про те, що у даному кримінальному провадженні достовірно не встановлено знаряддя злочину колегія суддів зазначає наступне.

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_14 зазначав про те, що нападник наносив удари ножем темного кольору. Потерпілий ОСОБА_12 під час проведення за його участю слідчого експерименту також зазначав, що ніж, яким ОСОБА_9 наносив удари, був чорного кольору та в цього ножа був отвір для пальця. Також під час допиту в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 зазначав, що в нього при собі був ніж сріблястого кольору, який він здав охороні при вході в кафе, а після заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень йому та його двоюрідному брату, цей ніж йому було повернути при від`їзді з кафе, але він його загубив.

Під час огляду місця події 20.06.2020 року з-поміж іншого було виявлено та вилучено ніж сірого кольору з РБК та ніж чорного кольору з РБК, які за своїми характеристиками мають схожість з ножами, про які зазначав потерпілий ОСОБА_12 . Будь-яких інших ножів чи предметів з колюче - ріжучими властивостями на місці події виявлено не було. За висновком експерта №447 тілесне ушкодження ОСОБА_11 спричинено пласким одностороннє гострим залізовмісним предметом, яким міг бути клинок ножа. При цьому не виключається можливість нанесення ушкодження будь-яким з вилучених ножів. Відповідно до висновку експерта №421к виявлене у потерпілого ОСОБА_12 одиночне непроникаюче поранення грудної клітини утворилося від дії предмета, що має колото-ріжучі властивості.

Отже з огляду на встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, а також здобуті докази орган досудового розслідування, з яким погодився суд першої інстанції, установив в тій мірі, як це було можливим, що тілесні ушкодження потерпілим були заподіянні пласким односторонньо-гострим розкладним ножем, що має колюче-ріжучі властивості, що не суперечить висновкам судових експертиз.

Надаючи оцінку аргументам апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що органом досудового розслідування не було встановлено ким та за допомогою якого предмета обвинуваченому ОСОБА_9 було нанесено ножове поранення колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_9 в категоричній формі відмовився від надання зразків його крові, слини, букальних клітин та відбитків папілярних візерунків рук. Більш того, ОСОБА_9 категорично відмовився і від проходження судово-медичної експертизи. Відтак, орган досудового розслідування через поведінку ОСОБА_9 об`єктивно не мав можливості встановити ступінь тяжкості нанесених йому тілесних ушкоджень, а відтак й з огляду на положення ст. 477 КПК вирішити питання про внесення відомостей до ЄРДР з цього приводу і провести за цим фактом досудове розслідування із встановлення обставин їх спричинення і особи, що їх завдала.

Що стосується аргументів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про невстановлення послідовності ударів та того, хто першим із потерпілих отримав ножове поранення, то колегія суддів зазначає, що послідовність злочинних дій обвинуваченого в даному випадку на кваліфікацію його дій не впливає. При цьому та обставина, хто відібрав ніж у обвинуваченого, а також коло учасників бійки та послідовність їх дій, з огляду на зміст висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, не може мати принципового значення для правильного вирішення справи.

На переконання колегії суддів, невідображення в протоколах допиту потерпілого та свідка ОСОБА_69 механізму утворення дев`яти тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_25 також не може мати істотного значення, оскільки ОСОБА_9 інкримінувалося нанесення потерпілому ОСОБА_19 лише одиночного проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця. Заподіяння потерпілому інших тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_9 не інкримінувалося. На кваліфікацію дій обвинуваченого дані обставини не впливають. Іншого в апеляційній скарзі захисника в цій частині не наведено.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що потерпілому ОСОБА_18 не був пред`явлений для впізнання ніж сірого кольору з метою встановлення того чи саме цей ніж загубив потерпілий, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Відтак сторона захисту на реалізацію цієї засади кримінального провадження не була позбавлена можливості під час досудового розслідування клопотати про проведення у справі такої слідчої дії як пред`явлення предмета для впізнання. Більш того, потерпілий ОСОБА_28 був допитаний судом першої інстанції, а так само судом були дослідженні в судовому засіданні речові докази ножі. Відтак сторона захисту мала повну можливість і під час судового розгляду з`ясувати, чи саме цей ніж загубив потерпілий. Втім колегія суддів зазначає, що така обставина не може позначитись на правильності висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, та вважає, оскаржуване рішення винесене відповідно до чинного законодавства, без порушення принципів верховенства права та засад розумності, добросовісності і справедливості.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Переглянувши судове рішення суду першої інстанції, у суворій відповідності до вимог ст. 404 КПК України, тобто в межах апеляційних скарг, підстав для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року відносно ОСОБА_9 , залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали

Судді