печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотаннястаршого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, катувань, інших видів неналежного поводження з особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

31.07.2025 cтарший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, катувань, інших видів неналежного поводження з особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000233 від 04.03.2025 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 410 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, а також акції, частки у статутному капіталі юридичних осіб (далі - корпоративні права) тощо.

Згідно статті 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.

Статтею 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Згідно з статтею 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

У відповідності до статті 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах: вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; гласності, відкритості для демократичного цивільного контролю; поєднання єдиноначальності і колегіального розроблення найбільш важливих рішень; комплектування шляхом призову громадян на військову службу та прийняття на військову службу за контрактом; постійної бойової та мобілізаційної готовності; збереження державної таємниці; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни; забезпечення державного соціально-економічного та соціально-правового захисту громадян, які перебувають на службі у Збройних Силах України, а також членів їх сімей; заборони створення і діяльності організаційних структур політичних партій.

Так, майор ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу ( НОМЕР_1 окремий розвідувальний батальйон) (далі за текстом в/ч НОМЕР_2 ) з 12.05.2015 відповідно до наказу №58 ТВО командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_9 , тобто будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 32, 58, 59, 96 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися військової дисципліни, берегти державне майно, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички, бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Начальник служби пального та мастильних матеріалів (ПММ) є посадовою особою, яка відповідає за організацію та забезпечення військової частини пальним та мастильними матеріалами. Його діяльність регулюється Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, зокрема розділами, що стосуються обов`язків посадових осіб, та спеціальними положеннями про службу пального та мастильних матеріалів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 (далі за текстом - Положення від 16.07.1997 № 300) військове (корабельне) господарство - це сукупність сил і засобів, які входять до складу військових частин (кораблів) і з`єднань, а також передані їм у постійне чи тимчасове користування різні об`єкти матеріально-технічної бази, матеріальні засоби, призначені для забезпечення бойової підготовки і виховної роботи, військового побуту, правильної експлуатації, ремонту, зберігання озброєння, військової техніки і майна. Сукупність сил і засобів це всі види озброєння, бойової та іншої техніки, ракети, боєприпаси, ракетне паливо, пальне, мастильні матеріали та спеціальні речовини, продовольство, речове, інженерне, хімічне майно та інші матеріальні засоби, які використовуються для забезпечення потреб Збройних Сил України на мирний та воєнний час.

Згідно вимог п. 3.1.1 Положення від 16.07.1997 № 300 посадові особи військової частини і з`єднання, що здійснюють організацію та ведення військового (корабельного) господарства, відповідають за це господарство та виконують свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та цього Положення.

Пунктами 3.1.9, 3.1.12 Положення від 16.07.1997 № 300 передбачено, що посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів; здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням; не посилатися на незнання діючих законів, наказів, положень, настанов, керівництв та інструкцій, що визначають норми, порядок забезпечення військ, а також порядок обліку, зберігання та використання матеріальних засобів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Диспозицією ст. 18 КК України передбачено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно Примітки № 1 до ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Відповідно до положень ст. 26 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст. 96 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України начальник служби пально-мастильних матеріалів бригади підпорядковується заступникові командира бригади з тилу і є прямим начальником особового складу служби пально-мастильних матеріалів бригади.

На доповнення до вимог, викладених у статтях 82-84, начальник служби пально-мастильних матеріалів бригади відповідає за ощадливе витрачання пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та здійснює контроль за ним, а також за виконання заходів безпеки під час користування ними і зобов`язаний: перевіряти не менше ніж один раз на місяць наявність та якість пального, спеціальних рідин у підрозділах і на складі бригади, а також наявність та стан технічних засобів служби; організовувати правильну експлуатацію технічних засобів служби, роботу, пов`язану з прийманням, зберіганням і видачею підрозділам пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин і технічних засобів, а також роботу пунктів заправлення, забезпечуючи при цьому виконання заходів пожежної безпеки і виконання вимог безпеки; здійснювати аналіз витрачання пального і мастильних матеріалів та готувати його для підбиття підсумків діяльності за місяць; забезпечувати контроль якості пального згідно з чинними інструкціями та керівними документами; складати обґрунтовані розрахунки на кошти, необхідні для служби; організовувати збір і здавання відпрацьованих нафтопродуктів, охолоджуючих рідин.

Так, встановлено, що майор ОСОБА_5 під час несення військової служби у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставинах, але не пізніше листопада 2024 року, проходячи військову службу в Збройних Силах України за контрактом на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_2 , достеменно розуміючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації та військовими діями, які тривають на всій території України з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан (який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу), діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, у порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого заволодіння паливно-мастильними матеріалами (дизельним пальним, мастилом тощо), тобто іншим військовим майном, шляхом зловживання службовим становищем, з метою збуту такого майна та отримання грошової винагороди.

Так, 26.11.2024, близько 08 год. 30 хв., за попередньої змови з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи відповідно до злочинного умислу, безперешкодно на автомобілі марки «Volkswagen» з номером державної реєстрації НОМЕР_4 перетнув контрольно-пропускний пункт військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 та у подальшому, зупинивши автотранспорт поряд з невстановленим на даний час військовим бензовозом, здійснив перекачування 3 345 літрів дизельного пального, яке належить військовій частині НОМЕР_2 , до резервуару, яким було обладнано автомобіль «Volkswagen» з номером державної реєстрації НОМЕР_4 за допомогою спеціально обладнаних засобів - насосів.

Після чого ОСОБА_5 на вказаному транспортному засобі безперешкодно виїхав за межі контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_2 .

В подальшому ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 близько 09 год. 10 хв. на вказаному автомобілі прибули до місця незаконного здійснення останнім роздрібної торгівлі пальним за адресою: АДРЕСА_2 , де перекачали дизельне пальне до місця зберігання пального, з мето його подальшої незаконної реалізації.

Після перерахунку викраденого, ОСОБА_8 , достеменно знаючи, що дизельне пальне є військовим майном, передав ОСОБА_5 отримав, грошові кошти в сумі 133 800, 00 (сто тридцять три тисячі вісімсот) грн., з метою його подальшої незаконної реалізації.

Також, майор ОСОБА_5 під час несення військової служби у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставинах, але не пізніше грудня 2024 року, проходячи військову службу в Збройних Силах України за контрактом на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_2 , достеменно розуміючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації та військовими діями, які тривають на всій території України з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан (який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу), діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, у порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого заволодіння паливно-мастильними матеріалами (дизельним пальним, мастилом тощо), тобто іншим військовим майном, шляхом зловживання службовим становищем, повторно, з метою збуту такого майна та отримання грошової винагороди.

Так, 18.12.2024 близько 08 год. 52 хв., ОСОБА_8 за попередньої змови з ОСОБА_5 , повторно, з метою заволодіння іншим військовим майном, а саме дизельним паливом, прибув до військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 та безперешкодно перетнув контрольно-пропускний пункт на автомобілі марки «Volkswagen» з номером державної реєстрації НОМЕР_4 .

Після чого, заїхавши на територію військової частини ОСОБА_8 зупинив автотранспорт поряд з невстановленим на даний час військовим бензовозом, здійснив перекачування 3025 літрів дизельного пального, яке належить військовій частині НОМЕР_2 , до резервуару, яким було обладнано автомобіль «Volkswagen» з номером державної реєстрації НОМЕР_4 за допомогою спеціально обладнаних засобів - насосів.

Далі, ОСОБА_8 на вказаному транспортному засобі безперешкодно виїхав за межі контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_2 .

В подальшому, близько 09 год. 59 хв. ОСОБА_8 на вказаному автомобілі прибув до місця незаконного здійснення останнім роздрібної торгівлі пальним за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшої незаконної реалізації пального.

Того ж дня о 10 год. 06 хв., перебуваючи в підсобному приміщенні місця незаконної роздрібної торгівлі пальним за адресою: АДРЕСА_2 , після перерахунку викраденого дизельного пального, ОСОБА_8 повідомив свого працівника, що в резервуарі, яким спеціально обладнаний автомобіль «Volkswagen» з номером державної реєстрації НОМЕР_4 , знаходиться 3025 літрів дизельного пального, та надав вказівку останньому передати ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 118 000 (сто вісімнадцять тисяч) грн.

18.12.2024 о 13 год. 46 хв. до місця незаконної роздрібної торгівлі пальним за адресою: АДРЕСА_2 прибув ОСОБА_5 та отримав грошові кошти в сумі 118 000 (сто вісімнадцять тисяч) грн. за 3025 літрів дизельного пального.

Крім того, майор ОСОБА_5 під час несення військової служби у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставинах, але не пізніше грудня 2024 року, проходячи військову службу в Збройних Силах України за контрактом на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_2 , достеменно розуміючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації та військовими діями, які тривають на всій території України з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан (який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу), діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, у порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого заволодіння паливно-мастильними матеріалами (дизельним пальним, мастилом тощо), тобто іншим військовим майном, шляхом зловживання службовим становищем, повторно, з метою збуту такого майна та отримання грошової винагороди.

Так, 19.12.2024 близько 09 год. 10 хв. ОСОБА_8 за попередньої змови з ОСОБА_5 , повторно, з метою заволодіння іншим військовим майном, а саме дизельним паливом, на автомобілі «Volkswagen» з номером Державної реєстрації НОМЕР_4 прибув до в/ч НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Після чого, заїхавши на територію військової частини ОСОБА_8 зупинив автотранспорт поряд з невстановленим на даний час військовим бензовозом, здійснив перекачування 3320 літрів дизельного пального, яке належить військовій частині НОМЕР_2 , до резервуару, яким було обладнано автомобіль «Volkswagen» з номером державної реєстрації НОМЕР_4 за допомогою спеціально обладнаних засобів - насосів.

Після чого, близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_8 на вказаному транспортному засобі безперешкодно виїхав за межі контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_2 .

Того ж дня о 09 год. 44 хв. ОСОБА_8 перевіз викрадене пальне у спеціально обладнаному автомобілі «Volkswagen» з номером Державної реєстрації НОМЕР_4 до місця незаконної роздрібної торгівлі пальним за адресою: АДРЕСА_2 .

Після перерахунку викраденого, ОСОБА_8 , достеменно знаючи, що дизельне пальне є військовим майном, 19.12.2024 о 14 год. 55 хв. під час особистої зустрічі передав, а ОСОБА_5 отримав, грошові кошти в сумі 129 500,00 (сто двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) грн. за 3320 літрів дизельного пального.

Також, майор ОСОБА_5 під час несення військової служби у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставинах, але не пізніше грудня 2024 року, проходячи військову службу в Збройних Силах України за контрактом на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_2 , достеменно розуміючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації та військовими діями, які тривають на всій території України з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан (який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу), діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, у порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого заволодіння паливно-мастильними матеріалами (дизельним пальним, мастилом тощо), тобто іншим військовим майном, шляхом зловживання службовим становищем, повторно, з метою збуту такого майна та отримання грошової винагороди.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставинах, але не пізніше 27.12.2024, ОСОБА_5 за попередньої змови з ОСОБА_8 , заволодів іншим військовим майном, а саме моторним мастилом у кількості 400 літрів, яке належить військовій частині НОМЕР_2 , та передав ОСОБА_8 для подальшої незаконної реалізації.

В подальшому ОСОБА_8 , достеменно знаючи, що моторне мастило є військовим майном, 27.12.2024 о 14 год. 55 хв. під час особистої зустрічі передав, а ОСОБА_5 отримав, грошові кошти в сумі 18 000, 00 (вісімнадцять тисяч) грн. за 400 літрів моторного мастила.

Разом з тим, майор ОСОБА_5 під час несення військової служби у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставинах, але не пізніше січня 2025 року, проходячи військову службу в Збройних Силах України за контрактом на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_2 , достеменно розуміючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації та військовими діями, які тривають на всій території України з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан (який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу), діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, у порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого заволодіння паливно-мастильними матеріалами (дизельним пальним, мастилом тощо), тобто іншим військовим майном, шляхом зловживання службовим становищем, повторно, з метою збуту такого майна та отримання грошової винагороди.

Так, 29.01.2025 близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , повторно, з метою заволодіння іншим військовим майном, а саме дизельним паливом, прибув до військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 де біля контрольно-пропускного пункту залишив автомобіль «Volkswagen» з номером Державної реєстрації НОМЕР_4 .

Після чого о 08 год. 50 хв. ОСОБА_5 , діючи відповідно до єдиного злочинного умислу, безперешкодно на автомобілі марки «Volkswagen» з номером державної реєстрації НОМЕР_4 перетнув контрольно-пропускний пункт військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 та у подальшому зупинивши автотранспорт поряд з невстановленим військовим бензовозом, разом з невстановленою на даний час особою здійснив перекачування 3 380 літрів дизельного пального, яке належить військовій частині НОМЕР_2 , до резервуару, яким було обладнано автомобіль та завантажили 107 банок моторного мастила «СПАЙК».

Далі ОСОБА_5 на вказаному транспортному засобі безперешкодно виїхав за межі контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_2 .

29.01.2025 близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_5 , прибувши до місця незаконної роздрібної торгівлі пальним за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_8 частину грошових коштів в розмірі 85 200 (вісімдесят п`ять тисяч двісті) грн. за подальшу незаконну реалізацію паливно-мастильних матеріалів.

30.07.2025 слідчим за погодженням з процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у заволодінні військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем паливно-мастильними матеріалами, тобто іншим військовим майном, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів.

Метою обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час є забезпечення його належної процесуальної поведінки та існування на даний час відповідних ризиків передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у наступному.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) підтверджується тим, що підозрюваному ОСОБА_5 ,, пред`явлено підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, яке передбачає можливість призначення покарання на строк від десяти років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду.

ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості залишити територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування.

На теперішній час у кримінальному провадженні не проведений увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлені усі місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази, не встановлені усі особи причетні до його вчинення.

Ураховуючи викладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашнього арешту, останній достовірно знаючи про місце знаходження речових доказів, за допомогою яких було реалізовано його злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_5 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні) виражається у тому, що оскільки підозрюваному вручені повідомлення про підозру та клопотання про обрання запобіжного заходу з доданими до нього матеріалами досудового розслідування, якими воно обґрунтовується, відповідно останній отримав можливість знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які містять значиму інформацію, у тому числі щодо проведених слідчих та процесуальних дій, які йому до цього були невідомі. З урахування вказаної обставини ОСОБА_5 матиме можливість обговорювати з іншим підозрюваним та іншими невстановленими особами, причетними до протиправної діяльності, як відомі, так й невідомі органу досудового розслідування обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, та усвідомлюючи невідворотність покарання, намагатиметься вплинути на цих осіб, розробити стратегію ухилення від відповідальності. Крім цього, враховуючи важливість та силу доказового значення висновків експертів у цьому провадженні підозрюваний, як особисто так і через інших осіб, може вдатися до впливу на цих учасників процесу у цьому ж кримінальному провадженні з метою дискредитації їх висновків.

Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення можливе лише шляхом проведення допитів осіб яким вони відомі. Таким чином, у органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що використовуючи вплив на учасників кримінального провадження з метою мінімізації негативних наслідків для себе, підозрюваний має можливість впливати на потерпілого, свідків, інших осіб, які ще не допитані, з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) виражається у тому, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може зловживати своїми процесуальними правами з метою затягування строків досудового розслідування шляхом не з`явлення до слідчого, прокурора, слідчого судді під приводом надання фіктивних документів про перебування на лікуванні, у відрядженні, подорожі, що унеможливить проведення слідчих дій у розумні строки.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у яких підозрюється) виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки являється особою схильною до вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджується протоколами негласних слідчих (розшукових) дій.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у їх вчиненні, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні в режимі відеокоференції не заперечували щодо задоволення клопотання, разом з цим, просили покласти обов`язок не відлучатись за межі Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, оскільки ОСОБА_5 необхідно переміщатися по Рівненській області для виконання функціональних обов`язків на роботі.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення прокурора, адвоката та підозрюваного, приходжу до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000233 від 04.03.2025 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 410 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

30.07.2025 слідчим за погодженням з процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у заволодінні військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем паливно-мастильними матеріалами, тобто іншим військовим майном, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами:

- протоколом огляду документів від 14.07.2025;

- протоколом про результати проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж № 10-3/8657т від 17.04.2025 (розсекречено);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої дії - аудіо,- відеоконтроль особи № 10-3/8537т від 24.03.2025 (розсекречено);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої дії - аудіо,- відеоконтроль особи від 24.03.2025 № 10-3/8538т (розсекречено);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої дії - аудіо,- відеоконтроль особи від 24.03.2025 № 10-3/8532т (розсекречено);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої дії - аудіо,- відеоконтроль особи від 24.03.2025 № 10-3/8531т (розсекречено);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої дії - аудіо,- відеоконтроль особи від 17.01.2025 № 10-3/8163т (розсекречено);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої дії - аудіо,- відеоконтроль особи від 17.01.2025 № 10-3/8162т (розсекречено);

- протоколом огляду документів від 25.07.2025;

- протоколами обшуків від 26.02.2025 за адресами: АДРЕСА_3 та за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 .

- іншими матеріалами кримінального провадження окремо та у своїй сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , характеризуючі дані про його особу, конкретні обставини справи, мету застосування даного запобіжного заходу, приймаючи до уваги, те, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому, варто зазначити, що ОСОБА_5 має постійне місце роботи та дає підстави слідчому судді прийти до висновку, що застосування до підозрюваного домашнього арешту у нічний період часу 21:00 год. до 05:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, викликано об`єктивною необхідність та ступенем доведених ризиків та забезпечить його належну процесуальну поведінку та виконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а відтак клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, катувань, інших видів неналежного поводження з особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишенів, Молдавської республіки, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , з 22:00 год. до 05:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 00000233 від 04.03.2025, до 30.09.2025.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не залишати місце проживання у період часу з 22 год. 00 хв. по 05 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_4 ;

- не відлучатись за межі Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, служби та/або роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_8 .

В решті вимог клопотання відмовити.

Визначити строк дії обов`язків в межах строку досудового розслідування, а саме до 30.09.2025 включно.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем перебування підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1