Справа № 183/5461/25
№ 1-кп/183/1867/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду у спрощеному порядку кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000096 від 17 травня 2025 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на посаді номера обслуги 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч.1 ст.394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності (а.с.11-12).

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти такого розгляду, про що надав відповідну заяву (а.с.13).

Ухвалою суду від 04 червня 2025 року за клопотанням прокурора, відповідно до вимог статей 381, 382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначено до судового розгляду без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що відповідно до наказу №59 від 15 березня 2022 року (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , солдата ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

ОСОБА_3 , в порушенні вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 07 травня 2025 року об 21 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходився в залі кімнаті квартири АДРЕСА_3 , де також знаходився вітчим ОСОБА_5 , з яким спільно проживає та веде спільний побут, виникла словесна сварка, під час якої у ОСОБА_3 виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, 07 травня 2025 року об 21 годині 30 хвилин, знаходячись в зальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, наблизився до ОСОБА_5 , який у вказаний час сидів на дивані та силоміць повалив ОСОБА_5 на диван де відбулася боротьба. Під час боротьби ОСОБА_3 , доводячи свій прямий умисел до кінця, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки по щелепі зліва та один удар по верхній губі, та вкусив за праве плече. У вказаний час у квартиру зайшов ОСОБА_6 , який припинив противоправні дії ОСОБА_3 та бійка припинилася.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Внаслідок умисних противоправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин та садна в області нижньої щелепи зліва, синців на верхній губі, плечах, садна на правому плечі, які у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Зазначені діїОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження при обставинах, встановлених органом досудового розслідування, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, обставин, що пом`якшують його покарання, судом не встановлено.

Суд також враховує, що за місцем служби ОСОБА_3 характеризується негативно.

Однак, суд бере до уваги те, щоОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, є таким, що не має судимості, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, є військовослужбовцем.

Враховуючи те, щоОСОБА_3 є військовослужбовцем, суд не вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських, так само, як і виправних робіт, а вважає, що саме штраф буде відповідати принципу пропорційності та буде максимально сприяти досягненню мети покарання. Враховуючи те, що ОСОБА_3 військовослужбовець, призначення такого виду покарання сприятиме забезпеченню виконанню вироку суду.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначитиОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції статті кримінального закону, за яким визнав його винуватим. При цьому вважає, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання як кару, суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу на рівні максимальної межі санкції ч.1 ст.125 КК України буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись статтями 100, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1