Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7102/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_2

засуджений - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання провідного інспектора Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про приведення вироку стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до закону,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, а саме - обігом товарно-матеріальних цінностей строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покладено обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Провідний інспектор Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до закону, посилаючись на те, що 09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», якими внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції Закону № 3886-ІХ ) встановлено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Ч. 2 ст. 51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у розмірі (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_3 05.05.2021 року вчинив привласнення майна, яке йому ввірене, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1934 грн. 19 коп. (згідно клопотання).

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання та вказав, що згідно ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, в даному випадку це 13.02.2023. З цього слідує, що фактично іспитовий строк терміном у 2 (два) роки закінчився 13.02.2025.

Представник органу пробації в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд подання у його відсутність, подання підтримав, просив суд його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, підтримав думку прокурора.

Разом із тим, відповідно до вимог ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце і час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, вивчивши матеріали особової справи, вважає за необхідне відмовити у клопотанні з наступних підстав.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, а саме - обігом товарно-матеріальних цінностей строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КУпАП України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покладено обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 191 КК України залишено без змін.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Статтею 165 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК.

Суд зазначає, що іспитовий строк є визначеним проміжком часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим. В разі закінчення такого строку орган пробації може звернутись до суду лише з поданням про звільнення від покарання засудженої особи, оскільки період контролю щодо такої особи у державних органів вже скінчився, то ж суд у такому випадку повинен звільнити засуджену особу від призначеного покарання, оскільки протягом такого іспитового строку компетентним органом фактично не було доведено, що засуджена особа вчинила новий злочин, системно вчиняла адміністративні правопорушення або порушувала покладені на нього обов`язки.

Згідно ч. 1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.

Згідно ч. 3 ст. 88 КК України особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Матеріали подання не містять відомостей щодо вчинення ОСОБА_3 протягом іспитового строку нового злочину.

Також суд звертає увагу на те, що іспитовий строк є строковим, а діючі положення КК України не передбачають зупинення чи продовження іспитового строку.

З огляду на викладене, враховуючи, що іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, встановлений засудженому ОСОБА_3 почав обчислюватися з моменту проголошення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року, тому вказаний іспитовий строк закінчився 13.02.2025.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для звільнення ОСОБА_3 від призначеного судом покарання саме з підстав набрання чинності Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Керуючись ст. ст.537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання провідного інспектора Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про приведення вироку стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до закону - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

СуддяОСОБА_1