Справа № 752/3872/25
Провадження № 1-кс/752/5504/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України,

за участю :

слідчого - ОСОБА_3 ,

представника особи, відносно якого вирішується питання про арешт майна - ОСОБА_5

встановив:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, слідчим у клопотанні зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Досудове розслідування розпочато на підставі заяви ОСОБА_6 , відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою заволодів його грошовими коштами під приводом спільного ведення господарської діяльності.

Наприкінці 2019 року ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 за його кошти придбати нежитлове приміщення клініки ТОВ «Клініка косметичної хірургії «Візит-Косметик» у м. Києві, вул. Василя Тютюнника, 48, та побудувати на цій ділянці багатоквартирний будинок. ОСОБА_6 погодився і впродовж 2019-2020 років передавав кошти ОСОБА_7 готівкою.

У 2020 році ОСОБА_7 створив ТОВ «Тютюнника, 48», засновником якого визначив дружину ОСОБА_6 , що створювало підстави вважати про правомірність дій ОСОБА_7 .

У 2020-2023 роках ОСОБА_6 фінансував діяльність товариства, зокрема реєстрацію права власності, проєктну документацію, оренду землі, містобудівні умови.

У 2022 році ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_6 1 250 тис. доларів США у борг на тиждень, які витратив на власні потреби. З`ясувалося, що будівля на вул. Тютюнника, 48 перебуває в іпотеці, хоча згідно зі Статутом ТОВ «Тютюнника, 48» ОСОБА_7 як директор не мав права укладати такі договори без погодження загальних зборів учасників.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошовими коштами інших фізичних осіб, які, не знаючи про відсутність дозвільної документації на будівництво, передавали йому готівку як інвестиції у будівництво за тією ж адресою. Зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 передавали кошти в приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_13 , вважаючи ОСОБА_7 директором та власником ТОВ. Він особисто писав розписки про отримання коштів, які залишились у них.

Отриманими грошима ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, кошти на рахунки ТОВ «Тютюнника, 48» у АТ КБ «ПриватБанк» не надходили, їх місцезнаходження не встановлено. Згодом, коли інвестори просили повернути гроші, ОСОБА_7 припинив з ними зв`язок. Потерпілі вважають, що він заволодів їхніми коштами шляхом обману, створюючи видимість цивільно-правових відносин на підставі фіктивних договорів позики й іпотеки, не маючи при цьому жодних дозвільних документів на будівництво.

17.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1

Під час обшуку виявлено та вилучено наступні речі та документи: MacBook Air Model A3113 в корпусі сірого кольору; Мобільний телефон марки IPhone темно сірого кольору; Мобільний телефон марки IPhone чорного кольору; Блокнот в обкладинці бірюзового кольору; блокнот з написом NOTEDOOK на обкладинці, блокнот з написом на обкладинці «Київміськбуд», блокнот з написом Style на обкладинці, блокнот в обкладинці зеленого кольору, блокнот в обкладинці синьо-зеленого кольорів, чорнові записи на 10 арк.; 5 візиток, два квитки, опис вкладення до листа директору ТОВ «Тютюнника 48» ОСОБА_7 від 18.04.2025 на 1 арк.

13.03.2025 слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві вищевказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Під час проведення обшуку ОСОБА_7 відмовився надавати пароль доступів до вищевказаних носіїв інформації у зв`язку з чим в ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні судових комп`ютерно-технічних експертиз з метою отримання доступу до інформації, яка зберігається на них.

17.06.2025 вилучені речі та документи визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна слідчий посилається на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна слідчий вказує на п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, навівши обґрунтування його вимог та необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно. Зокрема, слідчий зазначив, що: ноутбук MacBook Air належить ОСОБА_7 ; два квитки, вилучені під час обшуку, стосуються відвідування вистави в рф у 2017 році, та можуть слугувати доказами для перевірки певних підозр слідства; візитні картки, виявлені разом з іншими речами, оформлені на трьох осіб, яких планується допитати в межах кримінального провадження. Також пояснив, що під час проведення обшуку паролі доступу до техніки (мобільних телефонів та ноутбука) ОСОБА_7 відмовився надати, у зв`язку з чим моделі мобільних телефонів не були точно ідентифіковані, а їх опис здійснено у протоколі лише за зовнішніми ознаками. Щодо блокнотів слідчий зазначив, що їх зміст ще не досліджено, огляд не проводився, однак саме ці записи можуть містити відомості, які дадуть змогу встановити зв`язки ОСОБА_7 з іншими особами, причетними до кримінального правопорушення, а також підтвердити факти передачі коштів або інші обставини, що мають значення для досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що вилучені речі не мають доказового значення у межах даного кримінального провадження. Зокрема, квитки на концерт, датовані 2017 роком, не стосуються предмета досудового розслідування; візитні картки, на думку захисту, могли бути відтворені шляхом виготовлення копій; блокноти не були досліджені, а отже, твердження про їхню доказову цінність є передчасними. Крім того, ноутбук не ідентифіковано, як і мобільні телефони, щодо яких у клопотанні не наведено жодних ідентифікуючих ознак. Також не доведено наявність зв`язку між вказаними речами та обставинами кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання слідчого, з`ясувавши позицію сторін в судовому засіданні, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

17.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1

Під час обшуку виявлено та вилучено наступні речі та документи: MacBook Air Model A3113 в корпусі сірого кольору; Мобільний телефон марки IPhone темно сірого кольору;Мобільний телефон марки IPhone чорного кольору; Блокнот в обкладинці бірюзового кольору; блокнот з написом NOTEDOOK на обкладинці, блокнот з написом на обкладинці «Київміськбуд», блокнот з написом Style на обкладинці, блокнот в обкладинці зеленого кольору, блокнот в обкладинці синьо-зеленого кольорів, чорнові записи на 10 арк.; 5 візиток, два квитки, опис вкладення до листа директору ТОВ «Тютюнника 48» ОСОБА_7 від 18.04.2025 на 1 арк.

Під час проведення обшуку ОСОБА_7 відмовився надавати пароль доступів до вищевказаних носіїв інформації, що оголошено в судовому засіданні слідчим та підтверджено протоколом обшуку.

17.06.2025 вилучені речі та документи визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні, що розглядається, прокурор посилався на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а тому слідчим суддею мають бути враховані п.п. 1-2, 5-6 наведеної вище статті.

Отже, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування - Головним управлінням Національної поліції у м. Києві - здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №?0000084, внесеному до ЄРДР 21.01.2025 року за заявою ОСОБА_6 , відповідно до якої вказано, що упродовж 2019-2023 років ОСОБА_7 , керуючись корисливими мотивами, шляхом зловживання довірою заволодів його грошовими коштами. Зазначені дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України як шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

Протоколом обшуку від 17.06.2025 року підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить слідчий. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що вилучене в ході проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ, зважаючи на фабулу досудового розслідування, викладену у витягу з ЄРДР, та обставини викладений у протоколах допитів потерпілого та свідків. .

Враховуючи характер і обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на вилучені під час обшуку технічні пристрої (ноутбук MacBook Air Model A3113, два мобільні телефони марки iPhone), блокноти, чорнові записи та візитні картки, оскільки зазначені речі можуть містити відомості, що мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо кола причетних осіб, обсягу отриманих коштів, способу їх розпорядження, а також контактів з потерпілими та іншими учасниками подій. З огляду на відмову надати паролі до пристроїв, існує ризик втрати або знищення інформації.

Водночас квитки на виставу 2017 року не мають зв`язку з предметом досудового розслідування, яке здійснюється за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим підстав для накладення арешту на них не вбачається.

Доказування факту вчинення кримінального правопорушення є завданнями органу досудового розслідування і вирішуються в межах загального розгляду кримінального провадження. На етапі розгляду клопотання про арешт майна достатньо встановити, що вилучене майно може мати значення для досудового розслідування як речовий доказ.

На даному етапі судового розгляду наслідки накладення арешту на майно третіх осіб не встановлені.

Отже, на підставі викладеного вище, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на наступні речові докази, що вилучені під час обшуку 17.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 :

- MacBook Air Model A3113 в корпусі сірого кольору;

- Мобільний телефон марки Iphone темно сірого кольору;

- Мобільний телефон марки Iphone чорного кольору;

- Блокнот в обкладинці бірюзового кольору; блокнот з написом NOTEDOOK на обкладинці, блокнот з написом на обкладинці «Київміськбуд», блокнот з написом Style на обкладинці, блокнот в обкладинці зеленого кольору, блокнот в обкладинці синьо-зеленого кольорів, чорнові записи на 10 арк.; 5 візиток, власником яких являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У накладенні арешту на два квитки - відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1