Справа № 307/1844/25
Провадження №1-кс/307/327/25
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
29 травня 2025 року м. Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про арешт майна,
старший слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
Вказує на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді завідувача травматологічного відділення КНП "Тячівської районна лікарня" Тячівської міської ради, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, діючи умисно, з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів вимагав та одержав неправомірну вигоду за наступних обставин.
Так, 22 травня 2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 звернувся до завідувача травматологічного відділення КНП "Тячівська РЛ" ОСОБА_4 з направленням із ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження дообстеження, щодо придатності його до служби в Збройних силах України.
В ході розмови, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, діючи умисно та з корисливих мотивів, 22 травня 2025 року, близько 16 год. 30 хв., перебуваючи в м. Тячів, по вул. Нересенська, 48, Закарпатської області, у приміщенні травматологічного відділення КНП "Тячівська РЛ" Тячівської міської ради, під час розмови з ОСОБА_7 , переслідуючи мету незаконного збагачення, висловив останньому вимогу про необхідність надання йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 1 000 доларів США, за виготовлення медичної документації, яка б дала змогу в подальшому оформити ОСОБА_7 відстрочку від мобілізації, та наголосив, що без надання неправомірної вигоди таке рішення отримати не можливо.
На вказану вимогу ОСОБА_7 погодився, при цьому, розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 , та, тоді ж, передав останньому неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США, домовившись, що решту 500 доларів США надасть наступного дня.
23 травня 2025 року, близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні наміри, знаходячись в приміщені службового кабінету травматологічного відділення КНП "Тячівська РЛ" за адресою: м. Тячів, вул. Нересенська, 48, Тячівського району Закарпатської області, отримав від ОСОБА_7 другу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 500 доларів США, за виготовлення медичної документації, яка б дала змогу в подальшому оформити ОСОБА_7 відстрочку від мобілізації та в ході розмови надавав поради ОСОБА_7 щодо імітування ним певних проблем зі здоров`ям при огляді іншими лікарями КНП "Тячівська РЛ".
23 травня 2025 року, одразу після отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 був викритий та затриманий працівниками УСБУ в Закарпатській області, в приміщенні травматологічного відділення КНП "Тячівська РЛ", за адресою: м. Тячів, вул. Нересенська, 48, Тячівського району Закарпатської області.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, тобто у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
23 травня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та матеріалами.
Зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України, згідно ч.5 ст.12 КК України та примітки до ст.45 КК України, відноситься до категорії тяжких корупційних кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, з конфіскацією майна, без можливості звільнення від кримінальної відповідальності або звільнення від відбування покарання.
Вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що у власності ОСОБА_4 перебуває транспортний засіб - легковий автомобіль марки "ВАЗ 217030", 2008 року випуску (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ).
Також, встановлено, що ОСОБА_4 , відповідно до положень п.п. "ґ" п.2 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" є особою прирівняною до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, у тому числі вимоги щодо фінансового контролю, а саме подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Крім цього, також у декларації ним вказано про наявність у його дружини ОСОБА_8 , як члена його сім`ї 2 транспортних засобів: легковий автомобіль марки "FORD KUGA", 2021 року випуску (реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ) та марки "CHEVROLET BOLT EV", 2017 року випуску (реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ), а також житловий будинок та земельна ділянку загальною площею 1 378 кв.м. в АДРЕСА_1 , а також грошових коштів у сумі 25 000 доларів США.
Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Просить накласти арешт із забороною відчуження на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме:
- грошові кошти належні суб`єкту декларування у сумі 30 000 Євро, зазначені у розділі 12 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік;
- транспортний засіб - легковий автомобіль марки "ВАЗ 217030", 2008 року випуску (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ), належний ОСОБА_4 ;
- транспортні засоби, належні члену сім`ї суб`єкта декларування, а саме на легкові автомобілі марки "FORDKUGA", 2021 року випуску (реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ) та марки "CHEVROLET BOLT EV", 2017 року випуску (реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ), наявні у розділі 6 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік;
- нерухоме майно, належне члену сім`ї суб`єкта декларування, а саме житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 1378 кв.м. в АДРЕСА_1 , наявні у розділі 3 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік;
- нерухоме майно по місцю фактичного користування суб`єкта декларування підозрюваним ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме будинок та земельна ділянка, належні на праві власності ОСОБА_12 .
В судовому засіданні прокурор просив повернути йому дане клопотання для усунення недоліків.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти повернення клопотання.
Власники майна ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в судове засідання не викликалися, оскільки в клопотанні про арешт майна не зазначено їх адресу проживання чи засоби зв`язку, внаслідок чого суд був позбавлений можливості повідомити їх про час та місце розгляду клопотання.
Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.4 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті (на який посилається прокурор у клопотанні, як мету забезпечення арешту), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя вважає, що дане клопотання необхідно повернути прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про арешт майна - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години, для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1