У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання з метою приводу

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання.

Разом з цим клопотанням подано також клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Клопотання погоджено прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 .

У судовому засіданні 02 вересня 2025 року:

- прокурор підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив суд клопотання задовольнити та надати дозвіл на затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, з метою приводу до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

- підозрюваний в судове засідання не викликався, оскільки клопотання про затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою розглядається за відсутності особи, якої воно стосується, тобто у закритому судовому засіданні.

Дослідивши клопотання, заслухавши прокурора з приводу заявленого клопотання, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні та матеріалів клопотання встановлено, що у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією в м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, перебуваєкримінальне провадження за №0000489 від 17.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону, відтак клопотання підсудне Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області.

Із клопотання та доданих матеріалів убачається, що солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який призваний на військову службу під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти 3 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини, діючи умисно близько 21.00 год. 28.07.2024 самовільно залишив місце несення служби, а саме підрозділ пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , та відсутній на військовій службі по даний час, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби та військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, насамперед має встановити, чи набув ОСОБА_6 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, у межах якого розглядається клопотання.

В разі позитивної відповіді на зазначене питання, слід встановити наявність обставин, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення; висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.

Щодо набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає наступне.

Правила, які визначають хто у кримінальному провадженні є підозрюваним, закріплені у ст. 42 КПК.

Частиною 1 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону підозрюваним є (1) особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, (2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або (3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Тобто, вищевказана процесуальна норма визначає три рівнозначні випадки за відповідності ситуації особи хоча б одному з яких вона вважається такою, що є підозрюваною у кримінальному провадженні.

Зокрема, у даному судовому провадженні сторона обвинувачення доводить, що у ситуації з ОСОБА_6 йдеться про третій випадок, передбачений ч. 1 ст. 42 КПК, існування якого свідчить про наявність у нього статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Так, елементами, наявність яких слугує критеріями за якими у третьому випадку, визначеному ч. 1 ст. 42 КПК, перевіряється чи набула особа статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, є наявність таких фактичних обставин (фактів): (1) складення щодо особи повідомлення про підозру; (2) не вручення повідомлення про підозру внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, відносно якої його складено; (3) вжиття заходів для вручення повідомлення про підозру особі у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

І якщо для першого випадку, закріпленого у ч. 1 ст. 42 КПК (коли місцезнаходження особи відоме і в день складення їй можливо вручити повідомлення про підозру), передбачено вимогу про його вручення саме у день складення (ч. 1 ст. 278 КПК), то для третього випадку (коли повідомлення про підозру в день складення вручити неможливо) встановлено правило, за яким вручення відповідного повідомлення має здійснюватися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень. Про це прямо зазначено у ч. 1 ст. 42 і ч. 1 ст. 278 КПК.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, глава 11 розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також статтю 136 КПК України, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) в тому числі шляхом надіслання підозрюваному повідомлення про підозру поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Із доданих до клопотання матеріалів убачається, що 14.08.2025 старшим слідчим в ОВС Шостого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану). У зв`язку із не встановленням місця знаходження ОСОБА_6 , повідомлення про підозру та повістки про виклик до слідчого направлено поштовим зв`язком на відомі місця проживання підозрюваного.

Водночас до клопотання не долучено доказів, які відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК належно підтверджують факт вручення чи ознайомлення ОСОБА_6 зі змістом повідомлення про підозру (розпис на поштовому повідомленні, відеозапис вручення, інші дані). Інші способи направлення/вручення, передбачені ч. 2 ст. 135 КПК (вручення дорослому члену сім`ї, іншій особі, що проживає разом; за місцем роботи тощо), органом досудового розслідування не застосовувалися.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що стороною обвинувачення не надано доказів, які підтверджують, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у порядку, передбаченому ст.ст. 135, 136, 278 КПК України, що ставить під сумнів наявність у нього належного процесуального статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на негативну відповідь на окреслене вище питання, слідчий суддя не переходить до оцінки обставин, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення; висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.

За таких обставин підстав для надання дозволу на затримання з метою приводу немає, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 189-190, 309, 369-372 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було складено та оголошено 03.09.2025 року о 16 год. 30 хв..

Слідчий суддя ОСОБА_1