КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3880/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000162 від 18.04.2022 - прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року залишено без задоволення клопотання прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000162, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2022 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна (корпоративних прав ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК», ТОВ «НДВП «ДЖЕРЕЛО», а також ПП «СПЕТЛ»).

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, з доповненнями, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.

Апелянт вказує на те, що у оскаржуваній ухвалі зазначено про те, що арешт на корпоративні права ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК», ТОВ «НДВП «ДЖЕРЕЛО», а також ПП «СПЕТЛ» вже накладався ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24.03.2023 року (справа 761/9689/23) та у подальшому (22.01.2025) був скасований. Між тим, прокурорне навів нових обставин, які б могли бути підставами для повторного накладення арешту. Однак апелянт не погоджується з такими висновками слідчого судді та вказує на те, що постановою слідчого від 02.04.2025 корпоративні права ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК», ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «ДЖЕРЕЛО», ПП «СПЕТЛ» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, як такі що були використанні для вчинення кримінального правопорушення.

Також апелянт зазначає, що вказані у клопотанні обставини дають достатні підстави вважати, що до описаної в схеми протиправного експорту автівок було залучено ряд суб`єктів господарювання, в т.ч. ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК» (), ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «ДЖЕРЕЛО» (), ПП «СПЕТЛ» ().

Представником ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК», ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «ДЖЕРЕЛО», ПП «СПЕТЛ» - адвокатом ОСОБА_7 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких останній просить оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, з доповненнями та просив її задовольнити, доводи представника ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК», ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «ДЖЕРЕЛО», ПП «СПЕТЛ», який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, з доповненнями та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями та письмові заперечення на вказану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 18.04.2022 року за підозрою ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 5 статті 191 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 111-1, ч. 5 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що переслідуючи ідеї власного збагачення, ОСОБА_8 розробив протиправний механізм експорту з території України до рф нових транспортних засобів відомих світових брендів, для їх продажу на митній території держави-агресора.

Розуміючи, що одноосібно він не зможе досягти поставленої мети, ОСОБА_8 , використовуючи наявність у нього фактичного управлінського контролю над низкою суб`єктів господарювання, вирішив залучити до її реалізації (в якості співвиконавців) найманих працівників вказаних підприємств, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (керівник ТОВ «ШОЛЬЦ-Транс» () та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (керівник ТОВ «ВІТАЛ-Х» (), а також інших невстановлених на теперішній час осіб.

Крім того, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що до описаної вище схеми протиправного експорту автівок було залучено ряд суб`єктів господарювання, в т.ч.: ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК» (, місто Львів, вулиця Миколи Вороного, 2, керівник - ОСОБА_11 (мати підозрюваного ОСОБА_8 ); ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «ДЖЕРЕЛО» (, місто Львів, вулиця Миколи Вороного, буд. 2, засновник - ОСОБА_11 (мати підозрюваного ОСОБА_8 ); ПП «СПЕТЛ» (, Львівська область, Пустомитiвський район, с. Холодновідка вул. Городоцька, 5., керівник та засновник - ОСОБА_11 (мати підозрюваного ОСОБА_8 ).

Постановою слідчого від 02.04.2025 року корпоративні права ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК», ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «ДЖЕРЕЛО», ПП «СПЕТЛ» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, як такі що були використанні для вчинення кримінального правопорушення.

04.04.2025 прокурор першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000162, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2022 року, у якому просив накласти арешт на: корпоративні права у вигляді 100 (сто) % статутного капіталу ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК» (, місто Львів, вулиця Миколи Вороного, будинок 2) вартістю 17 313 518,81 грн., які на праві власності належать ТОВ «ВОХ» (); корпоративні права у вигляді 100 (сто) % статутного капіталу ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «ДЖЕРЕЛО» (, місто Львів, вулиця Миколи Вороного, 2) вартістю 5 000 000,00 грн., які на праві власності належать фізичній особі ОСОБА_11 ; корпоративні права у вигляді 100 (сто) % статутного капіталу ПП «СПЕТЛ» (, Львівська область, Пустомитiвський район, с. Холодновідка вул. Городоцька, 5) вартістю 1 000 000,00 грн., які на праві власності належать фізичній особі ОСОБА_11 , з метою забезпечення збереження речових доказів в даному кримінальному провадженні.

29.04.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва залишено без задоволення вказане клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000162, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2022 року.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора та представника власника майна, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. 170 КПК України та вказав, що відсутні підстави вважати, що майно на яке прокурор просить накласти арешт, має ознаки, передбачені ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя врахував, що постановою слідчого ОСОБА_12 від 02.04.2025 року корпоративні права у вигляді 100 (сто) % статутного капіталу ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК» (, місто Львів, вулиця Миколи Вороного, будинок 2) вартістю 17 313 518,81 грн., які на праві власності належать ТОВ «ВОХ» (); корпоративні права у вигляді 100 (сто) % статутного капіталу ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «ДЖЕРЕЛО» (, місто Львів, вулиця Миколи Вороного, 2) вартістю 5 000 000,00 грн., які на праві власності належать фізичній особі ОСОБА_11 ; корпоративні права у вигляді 100 (сто) % статутного капіталу ПП «СПЕТЛ» (, Львівська область, Пустомитiвський район, с. Холодновідка вул. Городоцька, 5) вартістю 1 000 000,00 грн., які на праві власності належать фізичній особі ОСОБА_11 визнано речовими доказами у вищезазначеному кримінальному провадженні.

Однак, встановив, що формальний характер постанови слідчого, копія якої долучена до матеріалів клопотання, не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідають корпоративні права ТОВ «ЛЕМБЕРГ ПАРК», ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «ДЖЕРЕЛО», ПП «СПЕТЛ».

Крім того, як слідчим суддею встановлено під час судового розгляду даного клопотання, арешт на корпоративні права ТОВ «ШОЛЬЦ-ТРАНС» вже накладався ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.03.2023 року (справа 761/9689/23) та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.01.2025 року (справа 761/47146/24) був скасований.

Між тим, прокурор не навів нових обставин, які б могли бути підставами для повторного накладення арешту.

Таким чином, оцінивши в сукупності долучені прокурором до клопотання матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що накладення арешту на зазначене у клопотанні майно не є співмірним, розумним та таким, виправдовує завдання кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, у даномупровадженні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно не вбачається.

При цьому як правомірно вказав слідчий суддя, що при вирішенні клопотання прокурора про арешт майна, не встановлено доказів, як і не надано таких даних прокурором у судовому засіданні, які б свідчили про необхідність застосування такого виду обмеження права власності з метою уникнення негативних наслідків для кримінального провадження.

В ухвалі слідчого судді детально проаналізовано, з чим погоджується і колегії суддів апеляційної інстанції, що органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення у даному кримінальному провадженні, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення дані щодо якого внесені до ЄРДР, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4