Справа № 287/674/25
провадження 1-кс/287/301/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши в судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна. У вказаному клопотанні адвокат ОСОБА_5 просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 24.03.2025 року по справі №287/674/25 на автомобіль марки OPEL COMBO, державний номерний знак НОМЕР_1 та зобов`язати відповідальну особу Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області повернути зазначений автомобіль законному власнику ОСОБА_6 або його представнику. Крім того, у прохальній частині поданого клопотання адвокат ОСОБА_5 просив судове засідання по розгляду клопотання провести за участю представника власника майна в режимі відеоконференції.

На обґрунтування клопотання представник власника майна зазначає, що у провадженні СВ відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області знаходяться матеріали кримінального провадження №000080 від 15.03.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 24.03.2025 року ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області по справі №287/674/25 було накладено арешт на автомобіль марки OPEL COMBO, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . При цьому, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що необхідні експертизи на час розгляду клопотання у суді вже були проведені і виявлені пошкодження зафіксовані. Вилучений автомобіль досліджений відповідними експертами, проведено детальну фіксацію механічних пошкоджень на ньому, а відтак в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба. При цьому, на даний час транспортний засіб зберігається під відкритим небом на території відділення поліції де відсутній спеціальний майданчик для зберігання речових доказів. Крім того, адвокат ОСОБА_5 вказує про те, що власник майна ОСОБА_6 є військовослужбовцем ЗСУ і виконує бойові задачі в зоні бойових дій, відтак вказаний автомобіль використовується для виконання бойових завдань.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила відмовити у його задоволенні. Вказала про те, що на даний час з вилученим автомобілем необхідно провести додаткові слідчі дії та надала до суду постанову від 25.08.2025 року про призначення та доручення проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів».

Слідчий ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, пославшись на необхідність проведення слідчих дій.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, додані до нього докази, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 24.03.2025 року по справі №287/674/25 клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000080 від 15.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задоволено. Накладено арешт на майно, вилучене у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.03.2025 року, а саме: автомобіль марки OPEL COMBO, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , користувачем якого є ОСОБА_8 шляхом тимчасового позбавлення права власника ОСОБА_6 та користувача ОСОБА_8 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:

- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба;

- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Обґрунтованість арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладення арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Зважаючи на приписи ст. 309 та ст. 174 КПК України, у випадку, коли особа (підозрюваний, інший власник або володілець майна) вважає накладення арешту необґрунтованим, він може: 1) оскаржити відповідну ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку, або 2) заявити клопотання про скасування арешту такого майна на підставі ст. 174 КПК України. Однак одна і та ж підстава не може бути предметом неодноразового розгляду різними судами (слідчими суддями).

Слід звернути увагу, що реалізація права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна обумовлена тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження протягом його дії. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Звертаючись до слідчого судді з указаним клопотанням, заявник вказує на відсутність обставин, які свідчать про необхідність у продовженні накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.

Таким чином, саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба. Заявник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя дійшов висновку, що означені в ньому доводи не доводять, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба.

Зокрема, заявником до матеріалів клопотання не долучено достатніх доказів на підтвердження того, що відпала потреба у подальшій забороні користування, розпорядження та відчуження вилученим автомобілем.

На обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_5 зазначив про те, що в рамках цього провадження проведено всі необхідні судові експертизи вилученого автомобіля.

Проте, як вбачається з матеріалів клопотання, і вказане не спростовано учасниками справи, по вказаному кримінальному провадженні ще триває досудове розслідування. При цьому, прокурор повідомив про те, що вилучений автомобіль необхідний органу досудового розслідування для подальшого проведення слідчих дій, зокрема для призначення та доручення проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів».

Також, слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна накладається не лише з метою проведення судових експертиз, а стадія досудового розслідування не обмежується тільки призначенням цих же судових експертиз та не є завершальною стадією кримінального провадження.

Проведення судових експертиз є лише одним із доказів, який тільки у сукупності із іншими доказами, може свідчити про те, що відпала потреба у застосуванні такого запобіжного заходу, як арешт транспортного засобу у рамках кримінального провадження, порушеного за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Відтак, позиція представника власника майна про проведення всіх експертних досліджень на стадії досудового розслідування суперечить матеріалам справи.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що скасування арешту транспортного засобу, за кермом якого перебувала особа, якій інкримінується вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження за ч. 2 ст. 286 КК України, на стадії досудового розслідування є передчасним, оскільки досудове розслідування триває, не проведенні необхідні слідчі дії.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, оскільки в ході розгляду клопотання не встановлено обставин, які б свідчили, що застосування заходу у вигляді арешту майна в даному випадку є необґрунтованим, або наразі відпала потреба у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 16, 100, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1