справа № 631/483/25
провадження № 1-кп/631/138/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області справу з єдиним унікальним № 631/483/25 (провадження № 1-кп/631/138/25) за кримінальними провадженнями, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2025 року під № 0000255 щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чугуїв, Харківської області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

18 березня 2003 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, за результатами апеляційного оскарження ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 червня 2003 року засуджений за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 18 березня 2005 року з Державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» по відбуттю строку покарання;

27 лютого 2007 року Чугуївським міським судом Харківської області за частиною 1 статті 15, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 187, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 70 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 05 грудня 2011 року з Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» по відбуттю строку покарання;

07 червня 2013 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 395 Кримінального кодексу України із застосуванням статтей 70, 72 Кримінального кодексу України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України із встановленням іспитового строку 3 роки;

07 жовтня 2015 року Харківським районним судом Харківської області за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 71 та частини 3 статті 78 Кримінального кодексу України до 4 років 7 місяців позбавлення волі;

26 квітня 2016 року Дзержинським районним судом міста Харкова за статтею 391 Кримінального кодексу України із застосуванням частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 03 вересня 2020 року з Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимий за скоєння умисних злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знов повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 08 березня 2025 року у період часу з 18 години 00 хвилин по 19 годину 00 хвилин, більш точного часу як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не видалось за можливе ОСОБА_4 , перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна із вказаного домоволодіння, оскільки він достовірно знав, що в ньому ніхто тривалий час не проживає.

В цей же день, реалізуючи свій раптовий, злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, у період часу з 18 години 00 хвилин по 19 годину 00 хвилин, більш точного часу як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не видалось можливим, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, в умовах воєнного стану, який 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента, у тому числі Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в України» яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи та власник майна, шляхом розбиття вікна, проникнув до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де виявив декілька пустих мішків білого кольору з написом «Uz Gas Chemical UGCC» та почав складати до них майно ОСОБА_6 , яке знаходилося в будинку. Помістивши виявлене майно, ОСОБА_4 відкрив вікно на кухні, виніс три мішки наповнені майном з будинку, переніс їх до території сусідньої земельної ділянки, чим вже мав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, поклав два мішки поблизу воріт, що ведуть до земельної ділянки, а один з мішків переніс до посадки на відстані близько 60 метрів від будинку з якого було викрадене майно, маючи намір в подальшому перенести мішки з викраденим майном в інше місце. Таким чином ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись останнім на власний розсуд.

Серед майна яке ОСОБА_4 викрав, матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_6 завдало викрадення телевізора чорного кольору ТМ «ВВК» з маркуванням LT19025, болгарки ТМ «ОМАХ» моделі 05207, дрилі з написами «IMPACT DRILL WIN-810B», акумуляторного шуруповерту ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та чорним кейсом, акумуляторного шуруповерта ТМ «МАКІТА» OF330D, акумуляторного лобзика ТМ «МАКІТА» SV100D, акумулятора ТМ «MAKITA» BL1013, зарядної станції ТМ «МАКІТA» DC10WA, сумки зеленого кольору з написом «МАКІТА LITHIUM-ION», загальна вартість яких згідно висновку експерта склала 10673 гривні 08 копійок.

Таким чином, незаконно обернувши вищевказане майно на свою користь та розпорядившись ним за власним розсудом, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на зазначену суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у присутності свого захисника ОСОБА_5 повідомив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, винним себе визнав повністю, пояснивши, що дійсно скоїв інкриміноване йому в вину кримінальне правопорушення при вищевикладених обставинах.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї провини, а також те, що він не ставить під сумнів фактичні обставини справи, а також правильність розуміння ним змісту цих обставин, у суду не виникає сумніву в добровільності та істинності позиції ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засідання посилаючись на те, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин у справі, висловила думку про недоцільність досліджування під час судового розгляду справи усіх доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому приписами Кримінального процесуального кодексу України порядку. Потерпілий звернувся на адресу суду з заявою, що була зареєстрована за вхідними № 2873/25-вх. від 21 травня 2025 року, відповідно до якої просив розгляд справи провести за його відсутності, зазначивши, що проти розгляду справи в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, не заперечує, фактичні обставини справи не оспорює, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, визначення міри покарання ОСОБА_4 залишає на розсуд суду.

В судовому засіданні у порядку, передбаченому статтею 325 Кримінального процесуального кодексу України, судом, з урахуванням думки учасників судового провадження, було вирішено питання про проведення судового розгляду без участі потерпілого, адже є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, з огляду на те, що цивільний позов в рамках кримінального провадження заявлений не був.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, суд відповідно до приписів статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинувачених, дослідженням зібраних досудовим слідством доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів та процесуальних витрат, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих статтею 91 Кримінального процесуального кодексу України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені статтею 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, в рішенні від 19 жовтня 2006 року у справі «Коваль проти України», відповідно до пункту 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Також, в рішеннях від 28 жовтня 2010 року у справі «Леонід Лазаренко проти України» та від 16 грудня 2010 року у справі «Боротюк проти України» зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80 відповідно).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 у вільній формі дав суду свої пояснення, зазначивши, що дійсно за наведених в обвинувальному акті обставин та відображеного алгоритму дій, 08 березня 2025 року близько 18 години 00 хвилин перебував у селищі Палатки Берестинського району Харківської області, де після здійснення покупок продуктів харчування у магазині, які він віддав товаришу, відправився до домоволодіння по АДРЕСА_2 , номер якого не знає. Перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння він вирішив проникнути до вказаного домоволодіння аби здійснити крадіжку речей. Впевнившись, що нікого поруч не має, він переліз через паркан домоволодіння та розбивши вікно у будинку, потрапив у його середину. Там він побачив декілька пустих мішків білого кольору, в які склав речі, що знаходилось у будинку, а саме телевізор, болгарку, шуруповерт, дріль, зарядні станцій та інші інструменти, а також особисті речі господаря, які точно не пам`ятає. Після чого він відкрив євро-вікно та виніс з будинку мішки з викраденими речами, які відніс до сусідньої ділянки, а деякі у лісосмугу, неподалік від будинку. Перебуваючи у лісосмузі він побачив сусіда, який зробив йому зауваження, після чого у них виник конфлікт та він втік.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаявся, зазначив, що йому соромно за свої дії, він розуміє, що така його поведінка є негідною, але на той час не розумів, що робив, бо перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Обвинувачений повідомив, що повністю погоджується із переліком викрадених ним речей, зазначеному в обвинувальному акті та їх вартістю, відображеної у висновку експерта. ОСОБА_4 додав, що зробив для себе висновки, запевнивши суд, що у подальшому такого роду проступків не допустить, усвідомив, що вчинив погано та дуже шкодує про свій вчинок, виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Тим самим, суд констатує, що обвинувачений надав суду показання в яких підтвердив в повній мірі обставини скоєння кримінального правопорушення, викладеного в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення.

Згідно із статтею 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, докази це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, про це наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 28 березня 2019 року у справі з єдиним унікальним № 154/3213/16.

У той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина 2 статті 84 Кримінального процесуального кодексу України).

В даній справі, з досліджених у судовому засіданні, у порядку статті 358 Кримінального процесуального кодексу України, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо, у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертами досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу ІV Кримінального процесуального кодексу України, в їх системному зв`язку, встановлено наступне.

У протоколі огляду місця події, складеного 08 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_7 у відповідності до статтей 104, 105, 106, 223, 234, 237 Кримінального процесуального кодексу України, у присутності понятих: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за участю потерпілого ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_10 , із застосуванням технічних засобів фіксації у виді фотоапарату мобільного телефону «Redmi Note 13 pro», зафіксовано, як у період часу з 20 години 50 хвилин по 21 годину 20 хвилин проведено огляд відкритої ділянки місцевості, яка знаходиться навпроти будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на відстані близько 60 метрів, де виявлено поліпропіленовий мішок білого кольору з написом «Uz Gas Chemical UGCC», в якому знаходяться телевізор чорного кольору ТМ «ВВК» з номером НОМЕР_1 , з маркуванням позаду LT 405, тюнер ТМ «ORTON» з маркуванням 4060 схplus Conax Embedded Digital Satellite Resiver, DVD-програвач ТМ «SAMSUNG» Multi Progressive Scan DVD player DVD-P355K з написом DOLBY DIGITAL mpeg-4, сірого кольору з маркуванням позаду, лазерний відеопрогравач DVD-плейер модель DVD-P355K XEV, два подовжувача білого кольору по три метра на три розетки, два пульта чорного кольору, один пульт сірого кольору, два рулони туалетного паперу. Вказані речі, виявлені в ході огляду вилучені.

Даний протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, а також понятими без будь-яких зауважень та в цілому відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України в частині питання його оформлення. До протоколу як додаток додано фототаблицю, яка містить 8 фотознімків, зображення на яких відповідають змісту протоколу.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08 березня 2025 року, та фототаблиці до нього на 15 аркушах з 29 фотографіями, складеного слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_7 , в період часу з 21 години 30 хвилин до 22 годину 00 хвилин у відповідності до статтей 104, 105, 106, 223, 234, 237 Кримінального процесуального кодексу України, у присутності понятих: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за участю потерпілого ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_10 , із застосуванням технічних засобів фіксації у виді фотоапарату мобільного телефону «Redmi Note 13 pro», було проведено огляд відкритої ділянки місцевості поблизу будинку № 19 по вулиці Шевченка в селищі Палатки Берестинського району Харківської області, на відстані близько 30 метрів від вказаного будинку, де виявлено два поліпропіленових мішка білого кольору з написом «Uz Gas Chemical UGCC», в середині яких знаходяться шкіряна куртка чорного кольору без маркування, мережевий подовжувач довжиною 50 метрів, праска ТМ «PHILIPS» GC 1820, чорна сумка з написом «DIAMAND» без маркування, електроінструменти: болгарка ТМ «ОМАХ» моделі 03207 Impact Drill WIN-810B, чорний ящик ТМ «CURWER» в середині якого знаходяться круглогубці, головчастий ключ, насадки для головчастого ключа, два паяльника, викрутка, чорний ящик в середині якого знаходиться електрична дриль ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216 з двома акумуляторами та зарядною підстанцією, портативна акустика зеленого кольору TM «JBL», подовжувач білого кольору довжиною близько 10 метрів, навушники ТМ «MANHATTAN» 164429, рулетка «SANTOON» 050 108-005-025 5 м., рулетка «ZYP» 7.5 м., акумуляторний шуруповерт ТМ «МАКІТА» OF330D, лобзик акумуляторний ТМ «МАКІТА» SV100D, акумулятор ТМ «МАKITA» BL1013, підзарядна станція ТМ «МAKITA» DC10WA, сумка зеленого кольору з написом «МАKITA LITHIUM-ION». Вказані речі, виявлені в ході огляду вилучені.

Вказаний протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, а також понятими без будь яких зауважень та в цілому відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України в частині питання його оформлення.

08 березня 2025 року ОСОБА_6 надав слідчому СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_11 письмовий дозвіл на проведення працівниками поліції огляду території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

У протоколі огляду місця події, складеного 08 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_7 у відповідності до статтей 104, 105, 106, 223, 234, 237 Кримінального процесуального кодексу України, у присутності понятих: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за участю потерпілого ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_10 , із застосуванням технічних засобів фіксації у виді фотоапарату мобільного телефону «Redmi Note 13 pro», зафіксовано, як у період часу з 22 години 05 хвилин по 22 годину 25 хвилин проведено огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Вхід до подвір`я відбувається через сусідню прилеглу земельну ділянку, зі сторони городу через металеву хвіртку, яка на момент огляду є відкритою. Зайшовши на подвір`я поблизу хвіртки виявлено шапку чорного (темно сірого) кольору. Поруч від входу знаходиться погріб з відчиненими дверми, поблизу якого перебуває мотор, в середині погребу знаходяться речі. Поблизу будинку на підлозі виявлено пилу по дереву, сокиру, шмат арматури близько 23 м. З протилежної від входу сторони будинку виявлено розбите вікно, зі сторони входу до подвір`я виявлено відчинене вікно. Інших слідів вчинення злочину оглядом не виявлено. При огляді будинку ззовні виявлено, що в будинку порушена обстановка. Виявлену під час огляду шапку чорного кольору вилучено.

Даний протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, а також понятими без будь-яких зауважень та в цілому відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України в частині питання його оформлення. До протоколу як додаток додано фототаблицю, яка містить 10 фотознімків, зображення на яких відповідають змісту протоколу.

11 березня 2025 року ОСОБА_6 надав слідчому СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_11 письмовий дозвіл на проведення працівниками поліції огляду домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

У протоколі огляду місця події, складеного 11 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_7 у відповідності до статтей 104, 105, 106, 223, 234, 237 Кримінального процесуального кодексу України, у присутності понятих: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за участю потерпілого ОСОБА_6 , який є власником (користувачем) приміщення, із застосуванням технічних засобів фіксації у виді фотоапарату мобільного телефону «Redmi Note 13 pro», зафіксовано, як у період часу з 11 години 00 хвилин по 11 годину 18 хвилин проведено огляд місця події будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вхід до будинку відбувається через вхідні пластикові двері білого кольору, ліворуч від входу знаходиться кухня та дитяча кімната, праворуч від входу ванна кімната та кімната, в якій знаходиться шафа з речами, інструментами. Прямо від входу знаходиться вітальня, ліворуч знаходиться дитяча кімната, через вікно якої шляхом розбиття проникли до будинку. В усіх зазначених кімнатах порушена обстановка, речі не на своїх місцях. При вході до будинку ліворуч знаходиться вікно, через яке зловмисник покинув будинок, на підвіконні сліди землі, протектор відсутній. Вікно, через яке проникли до будинку шляхом розбиття, на момент огляду заставлено дерев`яною дошкою. Вікно, через яке зловмисник покинув будинок, на час огляду зачинене.

Вказаний протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, а також понятими без будь-яких зауважень та в цілому відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України в частині питання його оформлення. До протоколу як додаток додано фототаблицю, яка містить 14 фотознімків, зображення на яких відповідають змісту протоколу.

Постановою слідчого СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 09 березня 2025 року «Про визнання речовим доказом» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2025 року під № 0000255, вилучені в ході огляду неподалік від будинку за адресою: Харківська область, Берестинський район, селище Палатки, вулиця Шевченка, будинок № 19, мішок білого кольору з написом «Uz Gas Chemical UGCC» в середині якого знаходилися наступні речі: телевізор чорного кольору ТМ «ВВК» з маркуванням LT 405, тюнер ТМ «ORTON» моделі 4060 explus, DVD програвач ТМ «SAMSUNG» сірого кольору з маркуванням позаду DVD- P355К, два подовжувачі білого кольору по 3 метри довжиною, на три розетки, два пульти чорного кольору, один пульт сірого кольору, два рулони туалетного паперу. Речові докази: тюнер ТМ «ORTON» моделі 4060 explus, DVD програвач ТМ «SAMSUNG» сірого кольору з маркуванням позаду DVD-P355K, два подовжувачі білого кольору по 3 метри довжиною, на три розетки, два пульти чорного кольору, один пульт сірого кольору, два рулони туалетного паперу, повернуто власнику на відповідальне зберігання. Речовий доказ: телевізор чорного кольору ТМ «ВВК» з маркуванням LT 405, передано на зберігання до камери схову речових доказів Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, за адресою Харківська область, Берестинський район, місто Берестин, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84.

Постановою слідчого СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 09 березня 2025 року «Про визнання речовим доказом» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2025 року під № 0000255, вилучені в ході огляду неподалік від будинку за адресою: АДРЕСА_2 , два мішки білого кольору з написом «Uz Gas Chemical UGCC» в середині яких знаходилися наступні речі: шкіряна куртка чорного кольору без маркування, мережевий подовжувач довжиною 50 метрів, праска ТМ «PHILIPS» з маркуванням GC 1820, чорна сумка з написом «DIAMAND», електроінструменти: болгарка ТМ «ОМАХ» моделі 03207, дриль з написами «IMPACT DRILL WIN-810В», чорний ящик ТМ «CURWER» в середині якого знаходиться круглогубці, насадки для головчастого ключа та сам ключ, два паяльника, викрутка, чорний ящик в середині якого перебували електричний шуруповерт ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216 з двома акумуляторами та зарядною підстанцією, портативна акустика зеленого кольору ТМ «JBL», подовжувач білого кольору довжиною 10 метрів, навушники ТМ «MANHATTAN» 164429, рулетка «SANTOON 25» 5 м., рулетка «ZYP» 75 м., акумуляторний шуруповерт ТМ «МАКІТА» OF330D, акумуляторний лобзик ТМ «МАКІТА» SV100D, акумулятор ТМ «МAKITA ВL1013, підзарядна станція ТМ «MAKITA» DC10WA, сумка зеленого кольору з написом «МАKITA LITHIUM-ION». Речові докази: шкіряну куртку чорного кольору без маркування, мережевий подовжувач довжиною 50 метрів, праску ТМ «PHILIPS» з маркуванням GC 1820, чорну сумку з написом «DIAMAND», чорний ящик TM «CURWER» в середині якого знаходяться круглогубці, насадки для головчастого ключа та сам ключ, два паяльника, викрутку, портативну акустику зеленого кольору TM «JBL», подовжувач білого кольору довжиною 10 метрів, навушники ТМ «MANHATTAN» 164429, рулетку «SANTOON 25» 5 м., рулетку «Z?Р» 7.5 м. повернуто власнику на відповідальне зберігання. Речові докази: болгарку ТМ «ОМАХ» моделі 03207, дриль з написами «IMPACT DRILL WIN-810B», чорний ящик в середині якого перебували електричний шуруповерт ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та зарядною підстанцією, акумуляторний шуруповерт ТМ «MAKITA» OF330D, акумуляторний лобзик TM «MAKITA» SV100D, акумулятор ТМ «MAKITA» BL1013, підзарядну станцію ТМ «МАКІТA» DC10WA, сумку зеленого кольору з написом «МАKITA LITHIUM-ION» передано на зберігання до камери схову речових доказів Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, за адресою Харківська область, Берестинський район, місто Берестин, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84.

Постановою слідчого СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 09 березня 2025 року «Про визнання речовим доказом» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2025 року під № 0000255, вилучену в ході огляду за адресою: Харківська область, Берестинський район, селище Палатки, вулиця Шевченка, будинок № 19, шапку чорного кольору, яку передано на зберігання до камери схову речових доказів Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, за адресою Харківська область, Берестинський район, місто Берестин, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84.

Ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_14 , постановленої 13 березня 2025 року у справі з єдиним унікальним № 626/772/25 (провадження № 1-кс/626/397/2025), задоволено клопотання слідчого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2025 року під № 0000255, та накладено арешт на телевізор чорного кольору ТМ «BBK» з маркуванням LT 405, болгарку ТМ «OMAX» моделі 03207, дриль з написами «IMPACT DRILL» WIN-810B, чорний ящик в середині якого перебували електричний шуруповерт ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та зарядною підстанцією, акумуляторний шуруповерт ТМ «MAKITA» OF330D, акумуляторний лобзик ТМ «MAKITA» SV100D, акумулятор ТМ «MAKITA» BL1013, підзарядну станцію ТМ «MAKITA» DC10WA, сумку зеленого кольору з написом «MAKITA LITHIUM-ION», шапку чорного кольору. Передано телевізор чорного кольору ТМ «BBK» з маркуванням LT 405, болгарку ТМ «OMAX» моделі 03207, дриль з написами «IMPACT DRILL» WIN-810B, чорний ящик в середині якого перебували електричний шуруповерт ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та зарядною підстанцією, акумуляторний шуруповерт ТМ «MAKITA» OF330D, акумуляторний лобзик ТМ «MAKITA» SV100D, акумулятор ТМ «MAKITA» BL1013, підзарядну станцію ТМ «MAKITA» DC10WA, сумку зеленого кольору з написом «MAKITA LITHIUM-ION», на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 . Місцем зберігання речового доказу, а саме шапки чорного кольору, визначено камеру схову речових доказів Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, за адресою Харківська область, місто Берестин, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84.

Згідно квитанцій камери схову Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 11 березня 2025 року поліцейський сектору логістики Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_15 прийняв від слідчого СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 на відповідальне зберігання речові докази по кримінальному провадженню № 0000255, а саме: паперовий конверт Національної поліції України, в якому знаходиться шапка чорного кольору, телевізор чорного кольору ТМ «BBK» з маркуванням LT 405, болгарку ТМ «OMAX» моделі 03207, дриль з написами «IMPACT DRILL» WIN-810B, чорний ящик в середині якого перебували електричний шуруповерт ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та зарядною підстанцією, акумуляторний шуруповерт ТМ «MAKITA» OF330D, акумуляторний лобзик ТМ «MAKITA» SV100D, акумулятор ТМ «MAKITA» BL1013, підзарядну станцію ТМ «MAKITA» DC10WA, сумку зеленого кольору з написом «MAKITA LITHIUM-ION».

Відповідно до розписки, складеної власноруч 09 травня 2025 року ОСОБА_6 на ім`я слідчого СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_16 , потерпілий отримав від працівників поліції частину свого майна, якому визнано речовими доказами, а саме: DVD-програвач, тюнер, подовжувачі довжиною 3 метра, шкіряну куртку, чорну сумку, навушники, чорний ящик з інструментами, праску та інше.

З протоколу огляду предметів, складеного 12 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , встановлено, що останнім у період часу з 14 години 00 хвилин по 14 годину 15 хвилин у приміщенні кабінету № 30 СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області проведено огляд речей, а саме речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2025 року під № 0000255. Об`єктом огляду були: два мішки білого кольору з написом «Uz Gas Chemical UGCC» в середині яких знаходяться речові докази, а саме: телевізор чорного кольору ТМ «ВВК» з маркуванням LT 405, болгарка ТМ «ОМАХ» моделі 03207, дриль з написами «IMPACT DRILL» WIN-810B, чорний кейс в середині якого перебували електричний шуруповерт ТM «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та зарядною підстанцією, акумуляторний шуруповерт ТМ «МАКІТА» OF330D, акумуляторний лобзик ТМ «МАКІТА» SV100D, акумулятор ТМ «МАКІТА» BL1013, підзарядна станція ТМ «MAKITA» DC10WA, сумка зеленого кольору з написом «MAKITA LITHIUM- ION». Проведеним оглядом речей встановлено маркування та моделі речових доказів, а саме: телевізор чорного кольору ТМ «ВВК» з маркуванням LT1902S, болгарки ТМ «ОМАХ» моделі 05207, потужність 950 Вт, кількість обертів 4000-11000 об/хв, дриль з написами «IMPACT DRILL» WIN-810B, акумуляторний шуруповерт ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та чорним кейсом, акумуляторний шуруповерт ТМ «МАКІТА» OF330D, акумуляторний лобзик ТМ «МАКІТА» SV100D, акумулятор ТМ «MAKITA» BL1013, зарядна станція ТМ «MAKITA» DC10WA, сумка зеленого кольору з написом «МАKITA LITHIUM-ION». Після проведення огляду вказані речові докази, поміщено до двох мішків білого кольору з написом «Uz Gas Chemical UGCC», опечатано та поміщено до камери схову речових доказів.

Постановою слідчого СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 11 березня 2025 року «Про відібрання біологічних зразків», вирішено здійснити відібрання біологічних зразків крові та букального епітелію (слини) у ОСОБА_4 для проведення експертних досліджень, з залученням спеціалістів Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Старовірівської сільської ради Харківської області.

З протоколу отримання зразків для експертизи, складеного 11 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 у приміщенні Старовірівської амбулаторії, встановлено, що з дотриманням статтей 40, 104, 223, 242, 245 Кримінального процесуального кодексу України, без застосування технічних засобів фіксації, в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за участю спеціаліста медичної сестри ОСОБА_17 , у період часу з 12 години 07 хвилин по 12 годину 08 хвилин, відібрано у ОСОБА_4 зразки букального епітелію (слини) для проведення судової експертизи. Відбирання зразків проводилось у приміщенні Старовірівської амбулаторії на відрізок марлі, який поміщено до паперового конверту та опечатано і засвідчено підписами всіх учасників.

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи, складеного 11 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 у приміщенні Старовірівської амбулаторії, встановлено, що з дотриманням статтей 40, 104, 223, 242, 245 Кримінального процесуального кодексу України, без застосування технічних засобів фіксації, в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за участю спеціаліста медичної сестри ОСОБА_17 , у період часу з 12 години 08 хвилин по 12 годину 09 хвилин, відібрано у ОСОБА_4 зразки крові для проведення судової експертизи. Відбирання зразків проводилось у приміщенні Старовірівської амбулаторії за допомогою скарифікатора з переміщенням на відрізок марлі, який поміщено до паперового конверту та опечатано і засвідчено підписами всіх учасників.

У висновку експерта № 14/775-Дм/25 за результатами судово-медичної експертизи шапки, проведеної на підставі постанови слідчого СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 12 березня 2025 року «Про призначення судово-імунологічної експертизи», у період часу з 24 березня 2025 року по 02 квітня 2025 року лікарем судово-медичним експертом імунологом відділення судово-медичної імунології Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_18 , попередженою під особистий короткий підпис про кримінальну відповідальність за статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України, зафіксовано, що група крові ОСОБА_4 АВ. Дослідженням зразка слини ОСОБА_4 встановлено, що він є видільником властивих йому групових антигенів А і В ізосерологічної системи АВО. На шапці (об`єкти № № 1 3), наданої на дослідження, є піт, реакцією кількісної абсорбції, що відкриває антигени видільників ізосерологічної системи АВО, виявлено антигени А і В. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи та групові характеристики особи, що проходить у справі, не можна виключити можливість походження поту на шапці від ОСОБА_4 .

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 728/25 від 13 березня 2025 року, складеного судовим експертом ОСОБА_19 на підставі постанови слідчого СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 12 березня 2025 року «Про призначення судово-товарознавчої експертизи», визначено ринкову вартість досліджених об`єктів, з урахуванням зносу, станом на 08 березня 2025 року, а саме: телевізор чорного кольору ТМ «ВВК» з маркуванням LT1902S 1189 гривень 00 копійок, болгарка ТМ «ОМАХ» моделі 05207, потужність 950 Вт, кількість обертів 4000 11000 об./хв. 450 гривень 00 копійок, дриль з написами IMPACT DRILL WIN-810B 990 гривень 00 копійок, акумуляторний шуруповерт ТM «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та чорним кейсом 1268 гривень 96 копійок, акумуляторний шуруповерт ТМ «МАКІТА» OF330D, акумуляторний лобзик ТМ «МАКІТА» SV100D, акумулятор ТМ «МАКІТА» BL1013, зарядна станція ТМ «MAKITA» DC10WA, сумка зеленого кольору з написом «MAKITA LITHIUM- ION» - 6775 гривень 12 копійок.

Згідно звіту про фактичні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 728/25 від 13 березня 2025 року експерта ОСОБА_19 , вартість виконаних робіт склала 400 гривень 00 копійок.

З висновку судово-психіатричного експерта № 267, складеного за наслідком проведеної експертизи 15 квітня 2025 року комісією лікарів судово-психіатричних експертів Харківської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , попереджених під особистий короткий підпис про кримінальну відповідальність за статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України, убачається, що ними на підставі постанови слідчого СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_22 від 11 квітня 2025 року «Про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи» проведено первинне амбулаторне судово-психіатричне дослідження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що останній на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі шизофренії в стані ремісії, синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішний час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінюючи усі ці висновки експертів з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, суд визнає їх вірними, послідовними, мотивованим достатньо переконливо та такими, що не суперечать обставинам справи та іншим дослідженим у судовому засіданні доказам, а тому суд вважає їх належними та достовірними й покладає в основу судового рішення, що ухвалюється.

Також, оцінюючи вказані висновки, суд вважає, що вони відповідають вимогам, викладеним у статтях 101 і 102 Кримінального процесуального кодексу України, сторонами провадження під час судового розгляду справи жоден з них під сумнів не ставився, клопотань про виклик експертів для дачі пояснень з приводу проведених експертних досліджень ані від сторони захисту, ані від сторони обвинувачення не надходило, як не надходило і клопотання про призначення повторних чи додаткових експертиз.

Окрім того, з копії паспорта громадянина України (серії НОМЕР_2 ), виданого 14 травня 2009 року Уманським РВ УМВС України в Черкаській області, вбачається, що ОСОБА_4 дійсно народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Чугуїв Харківської області, у зареєстровану шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, суб`єктом господарської діяльності не зареєстрований.

Відповідно до довідки (характеристики), наданої сільським головою Старовірівської сільської ради Харківської області ОСОБА_23 за вихідним № 889/02-33 від 17 березня 2025 року, ОСОБА_4 проживає без реєстрації один за адресою: АДРЕСА_1 . Репутація за місцем проживання незадовільна, утриманців не має, умови проживання погані, з сусідами постійні сварки, зловживає алкогольними напоями. За період проживання неодноразово вступав із сусідами у сварки. Також були випадки дрібних крадіжок, постійного місця роботи не має.

Згідно з відомостями, наданими Комунальним некомерційним підприємством «Берестинська міська лікарня» (вихідний № 01-05/376 від 14 березня 2025 року) та Комунальним некомерційним підприємством «Нововодолазька центральна лікарня» Нововодолазької селищної ради (вихідний № 270 від 14 березня 2025 року), ОСОБА_24 на диспансерному обліку ані у лікаря-психіатра, ані у лікаря-нарколога не перебував та не перебуває.

Відповідно до повідомлення Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 27 березня 2025 року за № 3089/06-11, ОСОБА_4 був поміщений до даного закладу 29 жовтня 2020 року згідно ухвали Октябрського районного суду міста Полтави від 29 жовтня 2020 року про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 05 листопада 2020 року відносно ОСОБА_4 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до виходу його з хворобливого стану. Згідно ухвали Київського районного суду міста Полтави від 25 листопада 2021 року про зміну примусових заходів медичного характеру з лікування у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_4 виписаний 04 грудня 2021 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма.

За відомостями, наданими ІНФОРМАЦІЯ_3 (вихідний № 4/182 від 31 березня 2025 року), ОСОБА_4 не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки УІАП Головного управління Національної поліції в Харківській області, сформованої станом на 14 березня 2025 року та наявних в матеріалах справи вироків Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2015 року у справі з єдиним унікальним № 635/9989/14-к (провадження № 1-кп/635/231/2015) та Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2016 року у справі з єдиним унікальним № 638/5266/16-к (провадження № 1-кп/638/412/16) встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності: 03 листопада 1999 року Чугуївським міським судом Харківської області за частиною 2 статті 142, частиною 3 статті 83 Кримінального кодексу УРСР до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 року відповідно до статті 46-1 Кримінального кодексу УРСР; 18 березня 2003 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, за результатами апеляційного оскарження ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 червня 2003 року засуджений за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 18 березня 2005 року з Державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» по відбуттю строку покарання; 27 лютого 2007 року Чугуївським міським судом Харківської області за частиною 1 статті 15, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 187, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 70 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 05 грудня 2011 року з Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» по відбуттю строку покарання; 07 червня 2013 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 395 Кримінального кодексу України із застосуванням статтей 70, 72 Кримінального кодексу України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України із встановленням іспитового строку 3 роки; 07 жовтня 2015 року Харківським районним судом Харківської області за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 71 та частини 3 статті 78 Кримінального кодексу України до 4 років 7 місяців позбавлення волі; 26 квітня 2016 року Дзержинським районним судом міста Харкова за статтею 391 Кримінального кодексу України із застосуванням частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 03 вересня 2020 року з Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» по відбуттю строку покарання.

З копії довідки серії ВІ № 016556, виданої 03 вересня 2020 року Державною установою «Вінницька виправна колонія (№ 86)» встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий 07 жовтня 2015 року за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 71 Кримінального кодексу України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, 26 квітня 2016 року Дзержинським районним судом міста Харкова за статтею 391 Кримінального кодексу України із застосуванням частини 1 статті 71, частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 30 березня 2016 року по 03 вересня 2020 року, звільнений по відбуттю строку покарання.

Надаючи оцінку вищенаведеним письмовим доказам суд відмічає таке.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Кримінального процесуального кодексу України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При цьому, згідно положень статті 87 Кримінального процесуального кодексу України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Вивчивши надані суду протоколи слідчих дій встановлено, що під час їх складання істотних порушень вимог статтей 87, 103 104, 223, 228, 237, 242, 245 Кримінального процесуального кодексу України не установлено, а тому сприймати, ці докази, як неналежні, чи не допустимі передумов немає.

Також слід відмітити, що усі ці протоколи є за своєю суттю є протоколами огляду, тобто являються слідчими діями у розумінні норм Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (частина 1 статті 223 Кримінального процесуального кодексу України).

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (частина 2 статті 223 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 237 Кримінального процесуального кодексу України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду. При огляді слідчий має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, згідно частини 1 статті 99 Кримінального процесуального кодексу України, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Тобто, у цій ситуації, вимоги статті 237 Кримінального процесуального кодексу України дотримано, адже у всіх випадках слідчими проводилися огляди з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, та у ході такого огляду здійснено відповідну фіксацію їх змісту, що прямо кореспондується з нормами статті 223 Кримінального процесуального кодексу України, адже такі слідчі (розшукові) дії є діями, які були спрямовані на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Як наслідок, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні статті 84 Кримінального процесуального кодексу України, підтверджуються обставини регламентовані статтею 91 наведеного кодифікованого закону України.

Суд зауважує, що підстав для визнання доказів недопустимими не установлено, так як не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження регламентованих статтею 87 Кримінального процесуального кодексу України.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, також визнає фактичні обставини справи доведеними.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05 квітня 2018 року у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.

У відповідності до пунктів 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Також слід зауважити, що відповідно до висновку, викладеному в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 569/1111/16-к, Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання про наявність чи відсутність ознаки «проникнення», вказала, що, як правильно зазначено в постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2012 року у справі № 5-15кс12в, під час здійснення такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

Тобто, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 569/1111/16-к, «проникнення як кваліфікуюча ознака передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном».

У даній справі щодо проникнення обвинуваченим до житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де потерпілий ОСОБА_6 зберігав свої речі, суд зауважує, що доступ до нього для сторонніх осіб був заборонений, а сам об`єкт був зачинений, який ОСОБА_4 самостійно відчинив шляхом пошкодження (розбиття) вікна будинку.

Як наслідок, відповідно до фактичних обставин цього кримінального провадження, дії обвинуваченого відповідають зазначеним критеріям, адже останній розумів, що доступ до даного об`єкту ускладнений для потрапляння у нього сторонніх осіб і права перебувати там він не має.

Таким чином, суд уважає установленим факт того, що, в даному випадку, мало місце проникнення.

За правилами частин 1 і 3 статті 32 Кримінального кодексу України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Пункт 1 примітки до статті 185 Кримінального кодексу України передбачає саме таку вказівку, оскільки чітко обумовлює, що у статтях 185, 186 та 189 191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу. Пункт 2 примітки до статті 289 Кримінального кодексу України визначає, що відповідно до частини другої цієї статті під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або кримінальне правопорушення, передбачене статтями 185, 186, 187, 189 191, 262, 290, 410 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у абзаці 2 пункту 7 своєї постанови від 04 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» роз`яснив, що якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, п`ять розбоїв, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2117-IX від 03 березня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», котра дії з 07 березня 2022 року, визначено відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене, у тому числі в умовах воєнного стану.

В даному випадку, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні на 30 діб введено воєнний стан, який, Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, № 254/2023 від 01 травня 2023 року, № 451/2023 від 26 липня 2023 року, № 734/2023 від 06 листопада 2023 року, № 49/2024 від 05 лютого 2024 року, № 271/2024 від 06 травня 2024 року, № 469/2024 від 23 липня 2024 року, № 740/2024 від 28 жовтня 2024 року, № 26/2025 від 14 січня 2025 року, що затверджені Законами України № 2119-ІХ від 15 березня 2022 року, № 2212-ІХ від 21 квітня 2022 року, № 2263-ІХ від 22 травня 2022 року, № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, № 2915-ІХ від 07 лютого 2023 року, № 3057-ІХ від 02 травня 2023 року, № 3275-ІХ від 27 липня 2023 року, № 3429-ІХ від 08 листопада 2023 року, № 3564-ІХ від 06 лютого 2024 року, № 3684-ІХ від 08 травня 2024 року, № 3891-ІХ від 23 липня 2024 року, № 4024-ІХ від 29 жовтня 2024 року, № 4220-ІХ від 15 січня 2025 року у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року і з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, та з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року, з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, та який, як наслідок, тривав на час вчинення діянь обвинуваченим в цій справі, тобто 08 березня 2025 року.

Пояснювальна записка до проєкту Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» вказує, що змінами до Кримінального кодексу України пропонується доповнити склади злочинів, передбачені в статтях 185, 186, 187, 189, 191 Кримінального кодексу України, кваліфікуючою ознакою вчинення в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Розглядаючи кримінальне провадження відповідно до частини 1 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд дійшов висновку щодо доведеності стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому в вину кримінального правопорушення злочину проти власності в об`ємі та на суму, визначеному у обвинувальному акті, оскільки він дійсно своїми умисними діями 08 березня 2025 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло та в умовах воєнного стану.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд доходить висновку про те, що вина ОСОБА_4 доведена повністю. Дії його відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло та в умовах воєнного стану.

Підстав, у відповідності до частини 3 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд виходить з наступного.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим скоєно кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Чугуїв Харківської області, є громадянином України, зі слів має повну середню освіту, неодружений, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, суб`єктом господарської діяльності не зареєстрований.

ОСОБА_4 до осіб з інвалідністю не відноситься, на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, за станом здоров`я має специфічні особливості, проте згідно висновку судово-психіатричного експерта № 267, складеного за наслідком проведеної експертизи 15 квітня 2025 року комісією лікарів судово-психіатричних експертів Харківської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , останній на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі шизофренії в стані ремісії, синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішний час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, що свідчить про його осудність на даний час.

Також встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким здебільшого характеризується негативно, вчиняє з сусідами постійні сварки, зловживає алкогольними напоями, були випадки дрібних крадіжок.

Відповідно до довідки УІАП Головного управління Національної поліції в Харківській області та наявних матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні кримінальні правопорушення, у тому числі за корисливі злочини проти власності, зокрема був засуджений: 03 листопада 1999 року Чугуївським міським судом Харківської області за частиною 2 статті 142, частиною 3 статті 83 Кримінального кодексу УРСР до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 року відповідно до статті 46-1 Кримінального кодексу УРСР; 18 березня 2003 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, за результатами апеляційного оскарження ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 червня 2003 року засуджений за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 18 березня 2005 року з Державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» по відбуттю строку покарання; 27 лютого 2007 року Чугуївським міським судом Харківської області за частиною 1 статті 15, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 187, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 70 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 05 грудня 2011 року з Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» по відбуттю строку покарання; 07 червня 2013 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 395 Кримінального кодексу України із застосуванням статтей 70, 72 Кримінального кодексу України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України із встановленням іспитового строку 3 роки; 07 жовтня 2015 року Харківським районним судом Харківської області за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 71 та частини 3 статті 78 Кримінального кодексу України до 4 років 7 місяців позбавлення волі; 26 квітня 2016 року Дзержинським районним судом міста Харкова за статтею 391 Кримінального кодексу України із застосуванням частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 03 вересня 2020 року з Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» по відбуттю строку покарання, а отже має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.

З досудової доповіді, складеної 20 червня 2025 року провідним інспектором Берестинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_25 щодо ОСОБА_4 , убачається, що орган пробації вважає, що є дуже високий ризик ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як дуже високий. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без ізоляції від суспільства можливе. У випадку прийняття судом рішення про звільнення правопорушника від відбування покарання з випробування, орган пробації вважає доцільним покладення на обвинуваченого обов`язків відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 та додатково за частиною 3 статті 76 Кримінального кодексу України, зокрема, не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

У даній справі в силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає повне визнання вини та щире каяття, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття в даному випадку полягає у визнанні обвинуваченим в суді обставин, регламентованих пунктом 1 частини 2 статті 91 Кримінального процесуального кодексу України щодо події кримінального правопорушення, у тому числі часу, місця, способу вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Обвинувачений під час судового розгляду справи постійно висловлював щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.

Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття кримінального правопорушення. Це може полягати зокрема у повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення кримінального правопорушення, викритті інших співучасників, визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину, повідомленні про їхнє місцезнаходження, поданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом тощо.

В даному випадку активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення виразилось у активному сприянні у встановленні обставин регламентованих статтею 91 Кримінального процесуального кодексу України та розгляду справи у порядку, визначеному частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України. Також, у судовому засіданні прокурор підтвердила, що ОСОБА_4 не відмовлявся від співпраці з працівниками поліції, відразу надавав усі необхідні пояснення та не намагався уникнути відповідальності. Жодних фактів перешкоджанню слідству у встановлені істини у кримінальному провадженні встановлено не було, а тому дії обвинуваченого можливо розцінювати як активне сприяння слідству.

Відсутність претензій матеріального характеру в частині збитку від крадіжки у потерпілого особи, указує на можливість урахування обставини визначеної пунктом 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_26 у відповідності до пунктів 1 та 6 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки потерпілим є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який відноситься до осіб похилого віку з огляду приписи на частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 10 Закону України «Про основи соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в України».

Інших обтяжуючих покарання обставин у обвинувальному акті не наведено, хоча під час судового розгляду справи встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З цього суд зазначає, що обставини, що обтяжують покарання, це вичерпно перелічені в законі та встановлені судом різного роду чинники об`єктивного або суб`єктивного характеру, що не є ознаками конкретного складу кримінального правопорушення і не впливають на його кваліфікацію, однак підвищують ступінь суспільної небезпечності винної особи і (або) вчиненого нею кримінального правопорушення і у зв`язку з цим є підставою для призначення більш суворого покарання.

За пунктом 4 частини 1 статті 91 Кримінального процесуального кодексу України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі статтею 92 Кримінального процесуального кодексу України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

За приписами статті 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Пунктом 6 частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано, що обвинувальний акт має містити, у тому числі, відомості щодо наявності або відсутності обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченому.

Отже, в разі відсутності в обвинувальному акті у відповідності до пункту 6 частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України обставин, які обтяжують покарання, визнання судами на підставі частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України їх такими, що обтяжують покарання з подальшим їх врахуванням під час його призначення, не узгоджується з положеннями статті 337 Кримінального процесуального кодексу України.

Аналогічної правової позиції притримується й Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 11 червня 2024 року у справі № 175/2963/22 (провадження № 51-7756км23), від 08 травня 2024 року у справі № 507/1580/22 (провадження № 51-7515км23), від 29 травня 2024 року у справі № 201/137/21 (провадження № 51-7324км23).

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України, яка визначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив, що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

У Рішенні від 15 червня 2022 року № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України вказав, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди тощо.

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (пункт 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені частиною 1 статті 368 Кримінального процесуального кодексу України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 161/7253/18 (провадження № 51-2615км19)).

Згідно з приписами статті 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50 і 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Верховний суд України у пункті 2 зазначеної вище Постанови Пленуму визначив, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 65 Кримінального кодексу України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочин на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, особам похилого віку і тим, що щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Відтак, виходячи з наведеного, при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , з урахуванням приписів частини 2 статті 61 Конституції України, статті 65 Кримінального кодексу України, суд бере до уваги ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу статті 12 Кримінального кодексу України, відноситься до тяжкого злочину, особу винного, який офіційно не працевлаштований, суб`єктом господарської діяльності не зареєстрований, не одружений, утриманців не має, час від часу зловживає алкогольними напоями, його стан здоров`я, який на теперішний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, наявність у нього постійного місця проживання, де він характеризується здебільшого негативно, та який повністю визнав свою провину і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, але так й не усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, оскільки будучи неодноразово засудженим за умислі кримінальні правопорушення, у тому числі проти власності, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вартість викраденого майна, яке повернуто потерпілому саме внаслідок дій правоохоронних органів, а також враховує зміст висновку органу пробації щодо дуже високої ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та позиції сторони обвинувачення, зокрема прокурора, яка вважала, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та просила призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а також сторони захисту, яка просила призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням приписів статті 75 Кримінального кодексу України щодо звільнення від відбуття покарання із встановленням іспитового строку з огляду на його специфічний стан здоров`я.

Приймаючи до уваги все вищевикладене у своїй сукупності та співвідношенні, виходячи з положень статті 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а тому останньому слід призначити покарання в мінімальних межах санкції, передбаченою частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі на певний строк й саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 Кримінального кодексу України, або ж застосування статті 69, чи норм статті 69-1, а також статтей 96 і 96-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенні, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Із реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2025 року під № 0000255 убачається, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування запобіжний захід не обирався. Ніяких клопотань з цього приводу під час судового розгляду справи також не надходило, тому з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до положень статтей 22 та 26 Кримінального процесуального кодексу України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами, до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.

Питання щодо арешту майна, накладеного на стадії досудового розслідування, суд вирішує у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, застосований на стадії досудового розслідування захід забезпечення, а саме: на підставі ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_14 , постановленої 13 березня 2025 року у справі з єдиним унікальним № 626/772/25 (провадження № 1-кс/626/397/2025), арешт майна на телевізор чорного кольору ТМ «BBK» з маркуванням LT 405, болгарку ТМ «OMAX» моделі 03207, дриль з написами «IMPACT DRILL» WIN-810B, чорний ящик в середині якого перебували електричний шуруповерт ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та зарядною підстанцією, акумуляторний шуруповерт ТМ «MAKITA» OF330D, акумуляторний лобзик ТМ «MAKITA» SV100D, акумулятор ТМ «MAKITA» BL1013, підзарядну станцію ТМ «MAKITA» DC10WA, сумку зеленого кольору з написом «MAKITA LITHIUM-ION», шапку чорного кольору, слід скасувати, оскільки відпали мета та підстави його застосування.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному частиною 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

тюнер ТМ «ORTON» моделі 4060 explus; DVD програвач ТМ «SAMSUNG» сірого кольору з маркуванням позаду DVD-P355K; два подовжувачі білого кольору по 3 метри довжиною, на три розетки; два пульти чорного кольору; один пульт сірого кольору; два рулони туалетного паперу; шкіряну куртку чорного кольору без маркування; мережевий подовжувач довжиною 50 метрів; праску ТМ «PHILIPS» з маркуванням GC 1820; чорну сумку з написом «DIAMAND»; чорний ящик TM «CURWER» в середині якого знаходяться круглогубці, насадки для головчастого ключа та сам ключ; два паяльника; викрутку; портативну акустику зеленого кольору TM «JBL»; подовжувач білого кольору довжиною 10 метрів; навушники ТМ «MANHATTAN» 164429; рулетку «SANTOON 25» 5 м., рулетку «Z?Р» 7.5 м., визнані речовими доказами постановами, прийнятими 09 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 й передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , слід залишити останньому за належністю;

телевізор чорного кольору ТМ «ВВК» з маркуванням LT 405; болгарку ТМ «ОМАХ» моделі 03207; дриль з написами «IMPACT DRILL WIN-810B»; чорний ящик в середині якого перебували електричний шуруповерт ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та зарядною підстанцією; акумуляторний шуруповерт ТМ «MAKITA» OF330D; акумуляторний лобзик TM «MAKITA» SV100D; акумулятор ТМ «MAKITA» BL1013; підзарядну станцію ТМ «МАКІТA» DC10WA; сумку зеленого кольору з написом «МАKITA LITHIUM-ION», визнані речовими доказами постановами, прийнятими 09 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 й передані на зберігання до камери схову речових доказів Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, за адресою Харківська область, Берестинський район, місто Берестин, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84, відповідно до квитанції, підлягають поверненню власникові (законному володільцю);

шапка чорного кольору, визнана речовим доказам постановою, прийнятою 09 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 й передана на зберігання до камери схову речових доказів Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, за адресою Харківська область, Берестинський район, місто Берестин, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84, відповідно до квитанції, підлягає знищенню.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках даного кримінального провадження було проведено експертне дослідження судовим експертом ОСОБА_19 , яка не є фахівцем державної спеціалізованої експертної установи, й стороною обвинувачення не доведено факту витрат держави на її роботу, підстав для стягнення на даний час з ОСОБА_4 витрат на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи № 728/25 від 13 березня 2025 року, складений судовим експертом ОСОБА_19 ) в сумі 400 гривень 00 копійок, не має.

На підставі викладеного, враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України, керуючись статтями 12, 32, 34, 50, 63, 65 67, статтями 88, 90, пунктом 1 примітки до статті 185 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, а також статтями 84, 91, 100, пунктом 3 частини 1 статті 118, частинами 1 та 2 статті 122, частино 2 статті 124, частиною 1 статті 126, статтею 174, частиною 3 статті 349, статтями 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання та його затримання.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_14 , постановленої 13 березня 2025 року у справі з єдиним унікальним № 626/772/25 (провадження № 1-кс/626/397/2025), на телевізор чорного кольору ТМ «BBK» з маркуванням LT 405, болгарку ТМ «OMAX» моделі 03207, дриль з написами «IMPACT DRILL» WIN-810B, чорний ящик в середині якого перебували електричний шуруповерт ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та зарядною підстанцією, акумуляторний шуруповерт ТМ «MAKITA» OF330D, акумуляторний лобзик ТМ «MAKITA» SV100D, акумулятор ТМ «MAKITA» BL1013, підзарядну станцію ТМ «MAKITA» DC10WA, сумку зеленого кольору з написом «MAKITA LITHIUM-ION», шапку чорного кольору скасувати, оскільки відпали мета та підстави його застосування.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000255, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2025 року:

тюнер ТМ «ORTON» моделі 4060 explus; DVD програвач ТМ «SAMSUNG» сірого кольору з маркуванням позаду DVD-P355K; два подовжувачі білого кольору по 3 метри довжиною, на три розетки; два пульти чорного кольору; один пульт сірого кольору; два рулони туалетного паперу; шкіряну куртку чорного кольору без маркування; мережевий подовжувач довжиною 50 метрів; праску ТМ «PHILIPS» з маркуванням GC 1820; чорну сумку з написом «DIAMAND»; чорний ящик TM «CURWER» в середині якого знаходяться круглогубці, насадки для головчастого ключа та сам ключ; два паяльника; викрутку; портативну акустику зеленого кольору TM «JBL»; подовжувач білого кольору довжиною 10 метрів; навушники ТМ «MANHATTAN» 164429; рулетку «SANTOON 25» 5 м., рулетку «Z?Р» 7.5 м., які відповідно до постанов, прийнятими 09 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому за належністю;

телевізор чорного кольору ТМ «ВВК» з маркуванням LT 405; болгарку ТМ «ОМАХ» моделі 03207; дриль з написами «IMPACT DRILL WIN-810B»; чорний ящик в середині якого перебували електричний шуруповерт ТМ «CRAFT-TCH» PXCD216, з двома акумуляторами та зарядною підстанцією; акумуляторний шуруповерт ТМ «MAKITA» OF330D; акумуляторний лобзик TM «MAKITA» SV100D; акумулятор ТМ «MAKITA» BL1013; підзарядну станцію ТМ «МАКІТA» DC10WA; сумку зеленого кольору з написом «МАKITA LITHIUM-ION», які відповідно до постанов, прийнятими 09 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , передані на зберігання до камери схову речових доказів Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, за адресою Харківська область, Берестинський район, місто Берестин, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84, повернути власникові (законному володільцю);

шапку чорного кольору, яка відповідно до постанови, прийнятою 09 березня 2025 року слідчим СВ Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , передана на зберігання до камери схову речових доказів Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, за адресою Харківська область, Берестинський район, місто Берестин, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84, знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1