Провадження № 1-кс/932/4080/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 , на постанову прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 від 01 вересня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000413 від 22.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.426-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_3 , на постанову прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 від 01 вересня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000413 від 22.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.426-1 КК України.

Скарга ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 22 жовтня 2024 року за його заявою розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000413 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.426-1 КК України (перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень). Він безпосередньо постраждав від незаконних дій командира в/ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , які вийшли за межі його службових повноважень. Скаржник зазнав моральної шкоди у вигляді приниження честі, гідності та тиску з боку командира, що підтверджується його заявою та обставинами провадження. Постанову прокурора вважає незаконною, оскільки обмежує його право на участь у кримінальному провадженні та захист його прав. У зв`язку з чим, скаржник просив скасувати постанову прокурора, зобов`язати слідчого або прокурора визнати його потерпілим.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився. Про розгляд скарги був повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності, з огляду перебування у районі ведення бойових дій.

Територіальне управління ДБР, розташованого у м. Краматорську, участь слідчого у даному кримінальному провадженні не забезпечило.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив відмовити в задоволенні скарги.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась

На виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року слідчому судді надані матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000413 від 22.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.426-1 КК України.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та надані матеріали кримінального провадження приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

За положеннями пункту 5 частини першої вказаної статті, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження слідує таке.

Рішенням слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2024 року задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення. Зобов`язано уповноважених осіб ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 від 19 вересня 2024 року про вчинення командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за ознаками ч.1 ст.426-1 КК України.

22 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 внесені відомості за заявою ОСОБА_3 , попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.426-1 КК України.

Постановою прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 від 29 жовтня 2024 року підслідність даного кримінального провадження визначена за Першим слідчим відділом ( з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську.

16 липня 2025 року ОСОБА_3 допитано в якості свідка.

16 серпня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та до Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську з заявою нагадуванням про визнання його потерпілим.

01 вересня 2025 року прокурором ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Прийняте прокурором рішення вмотивоване тим, що з заяви ОСОБА_3 не вбачається що даним кримінальним правопорушенням його завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, відповідні відомості також відсутні і в матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя, відповідно до п.18 ч.1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог статті 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Оцінка змісту скарги та досліджених матеріалів кримінального провадження дають підстави для висновку, що прийняте рішення прокурора не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

За правилами частини другої вказаної статті, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною п`ятою ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Підставою для визнання потерпілої особи учасником кримінального провадження є фактичні обставини, які свідчать про заподіяння особі шкоди діянням, з приводу якого ведеться кримінальне переслідування.

Оскаржуване рішення про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні не відповідає вказаним вимогам, висновок прокурора про відмову у визнанні скаржника потерпілим було зроблено передчасно.

На підставі положень ч.5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається, в тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Резолютивна частина постанови повинна містити відомості про зміст прийнятого процесуального рішення.

Оскаржувана постанова прокурора про відмову у визнанні потерпілим цим вимогам не відповідає, оскільки остання належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Постанова не містить правового обґрунтування щодо відмови у залученні ОСОБА_3 як потерпілого та щодо надання йому відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні з посиланням на докази, які здобуті в результаті слідчих дій в установленому порядку.

Слідчим суддею встановлено, що ані слідчим, ані прокурором належно не з`ясовувалось питання щодо заподіяння ОСОБА_3 певної шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких скаржник вважає, що можливим кримінальним правопорушенням йому заподіяна певна шкода.

У судовому засіданні встановлено, що законодавчі вимоги щодо вмотивованості постанови прокурора при її винесенні не були дотримані з огляду на те, що у постанові міститься лише загальне посилання на відсутність даних, які б свідчили про завдання шкоди скаржнику, тоді як прокурором не було здійснено повної оцінки усіх обставин можливого кримінального правопорушення та відсутнє обґрунтування наведених висновків щодо незавдання шкоди скаржнику, з посиланням на конкретні дані та положення закону.

Отже, прокурором належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяву ОСОБА_3 , що не відповідає вимогам КПК України, зокрема, ст. 110 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову прокурора такою, що винесена передчасно без відповідної мотивації та достатнього обґрунтування.

За правилами ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Вказані правила та наведені обставини є підставою для скасування рішення прокурора.

Разом з тим, вимоги скарги ОСОБА_3 щодо зобов`язання слідчого або прокурора визнати його потерпілим не підлягають задоволенню, оскільки слідчий та прокурор є самостійними у своїй процесуальній діяльності і до повноважень слідчого судді такі дії КПК України не віднесені.

Таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55, 56, 110, 303 - 307, 369 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , на постанову прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 від 01 вересня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000413 від 22.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.426-1 КК України - задовольнити частково.

Скасувати постанову про відмову у задоволенні заяви про визнання потерпілим у кримінальному провадженні від 01 вересня 2025 року, винесену прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000413 від 22.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.426-1 КК України.

Відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого або прокурора визнати його потерпілим у кримінальному провадженні.

Повернути слідчому матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000413 від 22.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.426-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1