Справа № 359/208/19 Головуючий в суді 1-ої інст. - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2180/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора на вирок Бориспільського міськрайонного Київської області від 13 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганську, громадянина України, українця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаноневинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та виправдано у зв`язку з не доведеням, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим,-

В С Т А Н О В И Л А:

Органом досудового розслідування 22.12.2018 ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Так, згідно з обвинувальним актом, відповідно до наказу № 6-к від 09.01.2013, ОСОБА_7 призначений на посаду головного спеціаліста - державного кадастрового реєстратора відділу державного земельного кадастру Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області.

Відповідно до розділів 1, 2, 3 Посадової інструкції, затвердженої 09.01.2013 начальником управління Держземагенства у Бориспільському районі - ОСОБА_9 , на ОСОБА_7 як на головного спеціаліста - Державного кадастрового реєстратора відділу Державного земельного кадастру покладені наступні завдання та обов`язки:

Головний спеціаліст - державний кадастровий реєстратор відділу державного земельного кадастру (далі Спеціаліст) забезпечує виконання покладених на нього завдань щодо реалізації єдиної державної земельної політики в діяльності управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, де працював ОСОБА_7 (далі - Управління)

Спеціаліст виконує покладені на нього завдання щодо реалізації єдиної державної земельної політики в діяльності Управління: бере участь у створенні та веденні Державного земельного кадастру; вносить до Державного земельного кадастру та надає відомості з нього про землі, розташовані в межах Бориспільської району Київської області; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасовує таку реєстрацію; присвоює кадастрові номери земельним ділянка; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання поземельних книг; отримує від працівників Управління документи, довідки, необхідні для виконання своїх посадових обов`язків; вносить начальнику відділу пропозиції щодо вдосконалення роботи з ведення Державного земельного кадастру; бере участь у нарадах, зборах, засіданнях, на яких розглядаються питання, відносяться до його компетенції; представляє Управління в інших органах виконавчої влади, підприємствах, установах та організаціях при розгляді питань, що належать до його компетенції.

Таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста державного кадастрового реєстратора відділу державного земельного кадастру Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, являвся особою, яка постійно обіймає посаду в органі державної влади, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто, відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України, є службовою особою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до договору оренди від 06.04.2004, громадська організація «Садівниче товариство «Затока» користується земельною ділянкою загальною, площею 8,0 га, в адміністративних межах Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області з наступним кадастровим номером: :03:002:1960.

Відповідно до п. 2 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1051 від 17.10.2012 (далі - Порядок), державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях.

Документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 5, до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора і власну печатку, форми та опис яких визначаються Мінрегіоном.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належать у тому числі: здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення їх зберігання; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства.

Відповідно до п.110 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки, державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою, згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ.

Пунктом 111. Порядку передбачено, що Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 Порядку; електронний документ, відповідно до пункту 74 Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру, відповідно до підпункту 2 пункту 75 Порядку; надає, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки, відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 Порядку, у разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 Порядку, не в повному обсязі.

Управлінням Держземагенства у Бориспільському районі Київської області висновки-погодження проектам землеустроїв щодо передачі у приватну власність земельних ділянок в адміністративних межах Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області для ведення індивідуального садівництва громадянам: ОСОБА_10 (кадастровий номер: :03:002:1779), ОСОБА_11 (кадастровий номер: :03:002:1780), ОСОБА_12 (кадастровий номер: :03:002:1781), не надавались.

Крім того, відповідно до інформації, наданої Державним агентством водних ресурсів України Дніпровського басейнового управління водних ресурсів, земельні ділянки із кадастровими номерами :03:002:1779, :03:002:1780, :03:002:1781 знаходяться у прибережній смузі каналу та затоки Канівського водосховища, землі водного фонду не підлягають передачі у приватну власність. Проектну документацію землеустрою на дані земельні ділянки управління не погоджувало.

Таким чином, указані земельні ділянки відносяться до земель водного фонду, оскільки, відповідно до ст. 4 Водного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережним захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спору дами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста державного кадастрового реєстратора відділу державного земельного кадастру Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, 17 червня 2013 року, знаходячись у своєму службовому кабінеті, за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Грушевського, 1, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, у порушення п.п. 110, 111 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012, за відсутності погодженого проекту землеустрою та висновку-погодження проекту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельних ділянок, зареєстрував земельні ділянки та надав витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які, у подальшому, були надані для реєстрації державному реєстратору, а саме:

-витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ № 013 від 17.06.2013, виданий ОСОБА_11 , кадастровий номер: :03:002:1780;

-витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ № 013 від 17.06.2013, виданий ОСОБА_12 , кадастровий номер: :03:002:1781;

-витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ № 013 від 17.06.2013, виданий ОСОБА_10 , кадастровий номер: :03:002:1779.

05.07.2013 реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області на вказані земельні ділянки зареєстровано право власності.

Відповідно до висновків про експертну оцінку земельних ділянок від 30.07.2015, вартість земельних ділянок складає 2 100 000 грн., що в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками.

Таким чином, прокуратурою було висунуто обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні службової недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 2 ст. 367 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк 3 роки та зі штрафом у розмірі 700 неоподатковуваних мінімуів доходів громадян. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвалючи виправдувальний вирок судом першої інстанції взагалі не наведено мотивів виправдання ОСОБА_7 , не вказано, які докази судом враховано при прийнятті рішення про виправдання. При цьому, зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим доказам, в тому числі показанням свідків та письмовим доказам у справі.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які посилаючись на законність та обгрунтованість вироку суду першої інстанції наполягали на залишенні його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом безпосередньо досліджувались під час судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Статтею 22 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Частиною 3 вказаної статті визначено, що під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Згідно з ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За змістом ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч.2 ст.91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, в основу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення органом досудового розслідування покладено покази свідків, а також письмові докази.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив та надав оцінку доказам, покладеним органом досудового розслідування в основу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а саме:

показання свідкаОСОБА_13 , яка пояснила, що у 2013 році працювала начальником відділу реєстраційної службита слідчий звернувся із запитом про надання матеріалів реєстраційної справи. Пояснила, що реєстрація речових прав земельних ділянок відбувалася за наступною процедурою: подавалася заява, рішення чи розпорядження місцевого самоврядування. Реєстратор перевіряв наявність підпису, мокрої печатки. Яким чином зникли оригінали витягів із реєстраційних справ, їй, як начальнику, не відомо;

показання свідка ОСОБА_14 , який був знайомий із ОСОБА_7 , у2012 році працював заступником голови адміністрації. Пояснив,що проєкт із землеустрою направлявся в управління земельних ресурсів, у зв`язку із тим, що в адміністрації не було фахівців. Далі, комісія розглядала проєкт землеустрою та дала висновок, якщо все відповідало законодавству, вони візували проєкт розпорядження і на зворотній стороні ставили чотири підписи людей. Проєкт розпорядження який йому надавав слідчий по Процівській сільській раді, завізований спеціалістами РДА не був і підпис стояв не його, оскільки під одним номером вийшло два розпорядження, у розпорядженні № 5337 від 29.12.2012 стоїть підпис не його, дане розпорядження не могло бути зареєстровано. У томі 1 на а.с.134 на документі не його підпис. У томі 1 на а.с.148 на копії розпорядження № 5337 від 29.12.2012 його підпис;

показання свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що хотів оформити земельну ділянку на себе та під час оформлення виявилося, що документи на землю оформлені із порушенням. У нього був знайомий ОСОБА_16 , який займався оформленням землі, у нього була своя фірма, та який запропонував йому оформити документи для отримання від держави безкоштовно у право приватної власності земельну ділянку. Земельну ділянку у тому ж місці, окрім нього, також отримав його брат ОСОБА_11 та колишня дружина ОСОБА_12 . За гонорар у 10 тис доларів, ОСОБА_16 здійснював усі процедури щодо виділення земельних ділянок. ОСОБА_16 він надав всі необхідні документи для отримання земельної ділянки. Через 2 роки він отримав державний акт на земельні ділянки, на себе, свого брата і колишню дружину. Згодом йому стало відомо, що документи на земельні ділянки містять проблеми;

показання свідка ОСОБА_17 про те, що він тримав документи на земельну ділянку, які, як потім з`ясувалося, були підроблені. Пропозицію оформити земельні ділянки і всі дії пов`язані з офрмленням виконував ОСОБА_16 . Через рік його брат ОСОБА_10 приніс документи на земельну ділянку, а через два роки виявилося, що земельна ділянка не належить йому, оскільки неналежно оформлена;

показання свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що порядок реєстрації права власності на земельну ділянку та які документи для цього потрібні;

показання свідка ОСОБА_19 , який у 2012-2016 роках працював начальником реєстраційної служби м. Борисполя, працювали разом з ОСОБА_7 . Яким чином оформлялися земельні ділянки на ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_12 , йому не відомо. Службова особа, яка видавала витяги, - ОСОБА_22 , так як особиста печатка реєстратора проставлена на вказаних витягах. Витяг надається і складається на підставі проекту землеустрою. він не може стверджувати, що проєкт землеустрою на земельні ділянки був;

показання свідка ОСОБА_23 , який поснив, що є адвокатом та з ОСОБА_22 не знайомий. У 2014 році його викликали на допит щодо земельних ділянок у Процівській сільській ради. З ОСОБА_24 він знайомий, ОСОБА_11 звернувся до ОСОБА_16 з проханням продати земельну ділянку біля води в Бориспільському районі за 12 тисяч доларів. Він, як посередник, продав земельну ділянку за 36 тисяч доларів і різницю забрав собі. ОСОБА_25 передав витяг, після чого нотаріусом міста Бровари було посвідчено угоду купівлі-продажу даної земельної ділянки. Яким чином формувалася вартість земельної ділянки, він не пам`ятає. Нову технічну документацію на земельну ділянку робив нотаріус, який засвідчив договір купівлі-продаж;

показання свідка ОСОБА_26 яка показала, щознайома з ОСОБА_7 , працювали разом в Бориспільській реєстраційній службі. До реєстраційної служби звернулися працівники поліції по земельним ділянкам, кадастрові номери яких зазначені у справі. Будучи на посаді провідного спеціаліста, вона, за усною вказівкою начальника, на запит слідчого надавала відповідь, а саме: знайшла документи справи на три земельні ділянки з кадастровими номерами, зробила з них копії і направила з супровідним листом слідчому. Працівники поліції просили оригінали справи, вони їх оглянули. Копії справи робила вона особисто. Вона бачила документи з мокрими печатками. Начальником реєстраційної служби на той час був ОСОБА_27 . ОСОБА_7 , у період часу 2013-2015 роках, працював в управлінні Держземагенстві кадастровим реєстратором. Ознайомившись із наданими документами у судовому засіданні, зазначила, що вони візуально не співпадають, різні формати документів;

показання свідка ОСОБА_28 про те, що разом з ОСОБА_7 працювали в управлінні Дергеокадастру Бориспільського району. У 2013-2015 роках він працював начальником відділу ДЗК. ОСОБА_7 був у нього підлеглим та займався реєстрацією земельних ділянок. Усі послуги приймалися через ЦНАП, витяг із ДЗК робили реєстратори, висновок погоджував землеустрій. Документація є підставою для надання витягу. Підприємства займалися виготовленням документів. Доступ до кадастру є в того, у кого електронний ключ. Електронний ключ у кожного індивідуальний. У копії витягів ДЗК, що у наявні справі, зазначено виконавцем ОСОБА_22 . Прокурор для огляду надавав копії витягів з ДЗК, які не можна вважати документом. Він не може стверджувати, що документи-витяги, копії яких він бачив, видані ОСОБА_7 ;

показання свідка ОСОБА_29 , яка пояснила, що вона знайома з ОСОБА_7 , працювали разом, вона - заступником начальника управління Держземагенств, ОСОБА_7 - кадастровим реєстратором. В її трудові обов`язки входило погодження документації землеустрою, розгляд кореспонденції. Погоджувати документи мали право начальник і два заступники. Люди фізично приходили з документами та подавали заяви. Якщо висновок надавався про погодження, то він реєструвався у книзі реєстрації висновків і потім повертався замовнику. ОСОБА_7 займався лише реєстрацією земельних ділянок. Відносно даних земельних ділянок нічого не пам`ятає. У реєстраційні службі довідку 6З завжди друкувала ОСОБА_30 , яка займалася статистичною звітністю, прив`язки до місцевості така довідка не мала. Кадастровий номер земельній ділянці міг присвоюватися лише після висновку. У витягу вказано лише назва органу управління та дата, а прізвище реєстратора не зазначено. Поземельну книгу в матеріалах справи вона не бачила. Якщо поземельна книга взагалі не відкривалася, то, відповідно, можна вважати, що витяги підроблені. За відсутності в матеріалах справи даних про відкриття поземельної книги, вважати, що саме ОСОБА_22 зареєстрував ці земельні ділянки, не можна. Коли особа звернулася для реєстрації і їй відмовлено, то у поземельній книзі дані про відмову побачити не можливо, оскільки книга відкривається лише, якщо погоджено реєстрацію земельної ділянки;

показання свідка ОСОБА_31 , яка разом з ОСОБА_7 працювала головним спеціалістом реєстраційної служби відділу державної реєстрації в м. Борисполі. Щодо реєстрації справи їй нічого не відомо. Вона лише робила копії справи під час виїмки документів слідчим. Свідок не пам`ятає, хто з реєстраторів видавав витяг. Можливо, державним реєстратором міг бути й ОСОБА_22 . Було три справи, три земельні ділянки, тому й три витяги з ДЗК. Деталі даної справи їй не відомо. На зміст документів вона не звертала увагу та не читала їх. Звіряти та перевіряти документи має реєстратор. Формує справу тільки реєстратор.

Крім показів вищезазначених свідків, стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення було надано та судом у судовому засіданні досліджено такі докази: а саме: витяг з кримінального провадження № 0001267 від 21.07.2014 (т.1 а.с.55-57); постанову слідчого СУ ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_32 про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 19.11.2018 (т.1 а.с.58-62); рапорт о/у СДСБЕЗ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ст. лейтенанта міліції ОСОБА_33 від 21.07.2014 (т.1 а.с.63);заяву голови правління «Садівницького товариства «Затока» ОСОБА_34 з додатками (т.1 а.с.64-93); постанову ст. слідчого СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_35 , про встановлення заборони на розпорядження нерухомого майна від 01.08.2014 та супровідні слідчого (т.1 а.с.94-98); витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень № 25069722, № 25068819, № 25069317 від 01.08.2014 (т.1 а.с.99-101); завірені копії розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_10 та ОСОБА_12 № 989 від 20.03.2012 та № 991 від 20.03.2012 (т.1 а.с.102-106);копії документів з реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 322088600:03:002:1779, :03:002:1780, :03:002:1781 (т.1 а.с.107-198);лист заступника начальника Головного управління ДЕРЖЗЕМАГЕНСТВА у Бориспільському району Київської області ОСОБА_29 (т.1 а.с.197-198);рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2016 у справі № 359/4737/15-ц (т.1 а.с.199-205);лист в.о. начальника Головного управління ДЕРЖЗЕМАГЕНСТВА у Бориспільському району Київської області ОСОБА_36 (т.1 а.с.207-210, а.с.214); лист в.о. голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастру ОСОБА_37 (т.1 а.с.212);лист заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Київській області юстиції у Київській області з питань державної реєстрації - начальника Управління державної реєстрації ОСОБА_27 з додатками: копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки з кадастровими номерами: 322088600:03:002:1779, :03:002:1780, :03:002:1781 (т.1 а.с.216-229); лист заступника начальника управління Державного агентства водних ресурсів України ОСОБА_38 (т.1 а.с.231); копії наказів про зняття покладених обов`язків щодо здійснення функцій державного кадастрового реєстратора (т.1 а.с.232-240); копії висновків про експертну грошову оцінку земельної ділянки, загальна суму становить 2100 000 грн. (т.1 а.с.241-246); копія листка із журналу (т.1 а.с.247); копію розпорядження Бориспільської районної Державної адміністрації Київської області №5337 від 29.12.2012 (т.1 а.с.249-250); лист в.о. начальника Головного управління ДЕРЖЗЕМАГЕНСТВА у Бориспільському району Київської області ОСОБА_36 та завірені копії документів: накази на призначення, посадові інструкції, функціональні обов`язки ОСОБА_7 (т.2 а.с.1-43).

Суд першої інстанції, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зазначених наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, з урахуванням норм статей 368, 370 КПК України, прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 органом досудового слідства обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, - службової недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження, оскільки стороною обвинувачення не надано до суду достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів на доведення пред`явленого обвинувачення.

Всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що такі висновки місцевого суду грунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин даного кримінального провадження.

Так, місцевим судом встановлено, що дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України, тобто як службова недбалість - неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, а саме що ОСОБА_7 , займаючи посаду головного спеціаліста - державного кадастрового реєстратора відділу державного земельного кадастру Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, будучи службовою особою, 17.06.2013, у невстановлений слідством час, при невстановлених обставинах, знаходячись в приміщенні службового кабінету Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, у порушення п.п. 110, 111 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого ПКМУ № 1051 від 17.10.2012, за відсутності погодженого проєкту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельних ділянок, зареєстрував земельні ділянки та надав витяги з ДЗК про земельні ділянки, які в подальшому були надані для реєстрації державному реєстратору. Незаконні дії ОСОБА_7 призвели до спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам на суму 2 100 000 гривень.

В той же час, викладене в обвинувальному акті обвинувачення в ході судового розгляду підтверджене не було, оскільки реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:002:1780; :03:002:1781; :03:002:1779, не відбулася.

Вироком суду встановлено, що єдиним доказом, який нібито свідчить про незаконну реєстрацію земельних ділянок ОСОБА_7 , з точки зору органу обвинувачення, є копії витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки: серії НВ № 013 від 17.06.2013, виданий ОСОБА_11 , кадастровий номер: :03:002:1780; серії НВ № 013 від 17.06.2013, виданий ОСОБА_12 , кадастровий номер: :03:002:1781; серії НВ № 013 від 17.06.2013, виданий ОСОБА_10 , кадастровий номер: :03:002:1779.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять доказів реєстрації спірних земельних ділянок ОСОБА_7 та наявності даних земельних ділянок в Національній кадастровій системі. Той факт, що реєстрація спірних земельних ділянок не відбулася, підтверджується також письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи.

При перевірці зазначених обставин у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , судом першої інстанції досліджено відповідь Головного Управління Держгеокадастру у Київській області від 01.03.2017, на запит слідчого з якої слідує, що «земельні ділянки з кадастровими номерами: № :03:002:1779, №:03:002:1780, № :03:002:1781, відсутні в Національній кадастровій системі. У зв`язку з цим відділ у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області не має можливості встановити кадастрового реєстратора, яким надавалися витяги з Державного земельного кадастру на вказані земельні ділянки».

Таким чином, у ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що вказані земельні ділянки не були зареєстровані у встановленому законом порядку на момент оголошення підозри ОСОБА_7 , та спростовує доводи сторони обвинувачення щодо здійснення реєстрації обвинуваченим вказаних земельних ділянок, та надання ним відповідних витягів.

Судомпершої інстанції також досліджено відповідь на запит сторони захисту з Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, з якої вбачається, що відповідно до програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру, відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами № :03:002:1779, № :03:002:1780, № :03:002:1781, відсутні. Окрім того, з наданої відповіді слідує, що Державним кадастровим реєстратором ОСОБА_7 17.06.2013 були створені заявки на державну реєстрацію від громадян ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , проте державна реєстрація земельних ділянок 17.06.2013 не здійснена, Поземельні книги не підписані цифровим підписом, відомості про вказані земельні ділянки відсутні у Національній кадастровій системі, у зв`язку з чим неможливо надати копії поземельних книг.

При цьому, стороною обвинувачення, докази, які б свідчили, що ОСОБА_7 17.06.2013, знаходячись у приміщенні службового кабінету Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, за відсутності погодженого проєкту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельних ділянок, зареєстрував земельні ділянки та надав витяги з ДЗК про земельні ділянки, які в подальшому були надані для реєстрації державному реєстратору, не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором надані копії документів, що знаходяться в реєстраційних справах щодо реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:002:1781, :03:002:1779, :03:002:1780, та які були надані на запит слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області.В той же час, дані про те, що оригінали документів, що знаходяться в реєстраційних справах щодо реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:002:1781, :03:002:1779, :03:002:1780 втрачені або знищені реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції чи іншими особами, у зв`язку з чим, копії вказаних документів судом вмотивовано визнано недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні, за обставин, що оригінали вказаних документів, у порушення вимог ч. 7 ст. 99 КПК України, не надавались стороні захисту для огляду та не відкривались у порядку статті 290 КПК України.

При цьому, до матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення долучено копії реєстраційних справ, в тому числі копії витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки: серії НВ № 013 від 17.06.2013, виданий ОСОБА_11 , кадастровий номер: :03:002:1780; серії НВ № 013 від 17.06.2013, виданий ОСОБА_12 , кадастровий номер :03:002:1781; серії НВ № 013 від 17.06.2013, виданий ОСОБА_10 , кадастровий номер :03:002:1779, які надані ОСОБА_39 усупереч вимогам чинного законодавства, не є належним та допустимим доказом причетності ОСОБА_40 до вчиненого службової недбалості.

Аналіз положень ст. 367 КК України дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи. (Постанова ВСУ від 17 серпня 2021 року справа № 484/1376/18).

У пред`явленому ОСОБА_7 обвинуваченні за ч. 2 ст. 367 КК не зазначено, які саме конкретно службові обов`язки ним не виконані та причинний зв`язок між невиконанням цих обов`язків і завданням тяжких наслідків, при цьому, в обвинуваченні лише зазначено, що ОСОБА_7 порушено п.п. 110, 111 «Порядку ведення Державного земельного кадастру».

У той же час, судпершої інстанції встановив, що порушень пунктів 110, 111 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», обвинуваченим вчинено не було, оскільки реєстрація земельних ділянок не проводилась, а посилання сторони обвинувачення саме на порушення п.п. 110, 111 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», є безпідставним, оскільки пунктом 110 «Порядку ведення Державного земельного кадастру» визначено перелік документів, які подаються кадастровому реєстратору, а пунктом 111 «Порядку ведення Державного земельного кадастру» визначено перелік дій, які має вчинити кадастровий реєстратор при отриманні документів для реєстрації земельної ділянки.

Враховуючи те, що спірні земельні ділянки ОСОБА_7 зареєстровані не були, вказані пункти 110, 111 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», як обов`язкова складова пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, не були порушені.

Крім того, службова недбалість є злочином з матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (ч. 1 ст. 367 КК України) чи тяжких наслідків, які у 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян (ч. 2 ст. 367 КК України).

Стороною обвинувачення, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у тому, що він завдав тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам на суму 2100 000 грн., долучено висновки про експертні грошові оцінки земельних ділянок, які були виготовлені оцінювачем ОСОБА_41 02 лютого 2015 року, і термін дії вказаних грошових оцінок закінчився 02 лютого 2016 року, про що зазначено у вказаних висновках.

У той же час, підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, оголошена 22.11.2018 та в основу підозри та обвинувального акту, як доказ заподіяної злочином істотної шкоди, покладено вказані висновки про експертні грошові оцінки, термін дії яких закінчився на момент прийняття вказаних процесуальних рішень, у зв`язку з чим вони не могли бути покладені в основу обвинувачення.

Враховуючи те, що станом на момент оголошення підозри ОСОБА_7 , а саме: 22.11.2018 року, термін дії вказаних висновків про експертні грошові оцінки закінчився, а єдиним доказом заподіяної шкоди, у даному кримінальному провадженні, міг бути лише висновок експерта, який мав бути проведений за дорученням слідчого судді, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження, в той час як такий висновок у матеріалах справи відсутній вказаний висновок, у зв`язку з чим і не встановлена шкода, яка могла бути заподіяна злочином.

Таким чином, стороною обвинувачення, в порушення ст. 92 КПК, не надано достатніх та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що діями або бездіяльністю саме обвинуваченого завдано істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам на суму 2 100 000 грн.

Також, судом встановлено, що діями ОСОБА_7 не було та не могло бути заподіяно ніякої шкоди, що підтверджується також рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2016 року в справі № 359/4737/15-ц, за позовом Бориспільського міжрайонного прокурора в інтересах держави про визнання недійсним свідоцтв на право власності на спірні земельні ділянки, оскільки вказаним рішенням суду встановлено преюдицію у тій частині, що підставою незаконної реєстрації права власності на дані земельні ділянки, є саме підроблене Розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 29 грудня 2012 року № 5337, а не витяги з ДЗК. Так, у даному рішенні суду зазначено, що «як вбачається з досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів справи, документація із землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок відсутня в архіві Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі, та як повідомлено Управлінням Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області, ними не надавалися погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також зазначено, що, на даний час, у Національній кадастровій системі інформація щодо земельних ділянок відсутня. Наведені обставини свідчать про те, що невстановленими особами було внесено неправдиві відомості до землевпорядної документації, на підставі якої було здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, оскільки, при встановленні меж земельних ділянок в натурі та виготовленні кадастрових планів земельних ділянок, землевпорядною організацією мали бути виявлені обставини, що перешкоджали подальшій приватизації спірних земельних ділянок, які знаходились в межах прибережної захисної смуги Канівського водосховища та віднесені до земель водного фонду».

З огляду на ці обставини, суд дійшов переконання, що стороною обвинувачення не було зібрано та надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та наявність в його діях суспільно небезпечних наслідків цих дій або бездіяльності, а також причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

З доводів апеляційної скарги прокурора вбачається незгода з наданою судом першої інстанції оцінкою доказів сторони обвинувачення, проте судом апеляційної інстанції не встановлено жодних переконливих підстав сумніватися у викладених судом висновках при оцінці доказів та виправданні ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на положення ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, якими передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. А також п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав та основних свобод, в якому зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Виправдувальний вирок ухвалюється зокрема, у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вищезазначених вимог закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо визнання невинуватим та виправдання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367 КК України, і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які можуть бути підставою скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги прокурора, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області 13 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: