ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/963/25 Справа № 199/3164/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № №0000262,за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянки України, з вищою освітою, працюючої менеджером з адміністративної діяльності ФОП ОСОБА_9 , незаміжньої, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 3 ст. 302 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 3 ст. 303 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В цілому не оспорюючи вирок в частині встановлених фактичних обставин та доведеності винуватості ОСОБА_10 , у той же час зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що показання свідка ОСОБА_11 не беззаперечним доказом обізнаності ОСОБА_7 із віком ОСОБА_12 , визнавши їх лише припущенням, при цьому не врахувавши, що свідок передавала обвинуваченій копії паспортів масажисток.

Вказує, що суд, проаналізувавши докази, а саме: матеріали НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з рухомих (мобільних) терміналів зв?язку, якими користувалася ОСОБА_11 , спілкування останньої з абонентом за номером НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_7 , та змістом листування між ОСОБА_11 та абонентом « ОСОБА_13 » з номером НОМЕР_2 в додатку «Вайбер» на вилученому під час обшуку в масажному салоні телефоні ОСОБА_11 , дійшов грунтовного висновку про обізнаність ОСОБА_7 про діяльність салону еротичного масажу. При цьому прокурор вважає, що із вказаного спілкування випливає не тільки той факт, що ОСОБА_7 була обізнана про діяльність салону, а і те, що вона контролювала всі аспекти діяльності салону, оскільки ОСОБА_11 звітувала їй навіть про кожного клієнта, що заходив до салону.

Крім того, ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_7 повинна була надавати дівчат для «кастингу» ОСОБА_14 , на підставі чого також вважає, що ОСОБА_7 достовірно знала про неповнолітній вік ОСОБА_12 .

Прокурор зазначає, що вказана невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження призвела до неврахування при призначенні покарання кваліфікуючих ознак «вчинені із залученням неповнолітнього» при призначенні покарання за ст. 302 КК України та «вчинені щодо неповнолітнього» за ст. 303 КК України, що у свою чергу вплинуло на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та на визначення міри покарання.

Крім того вказує, що при призначенні покарання суд в повній мірі не врахував тяжкість та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_7 не визнала вину у скоєних тяжких злочинах як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду; переховувалась тривалий час від органу досудового розслідування з метою ухилення від покарання; не розкаялась, - що свідчить про помилковість рішення суду про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок, кримінальне провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що оскаржуваний вирок містить скопійований дослівно текст з повідомлення про підозру ОСОБА_7 (а.с. 201-209 т. 3), який не має нічого спільного з дослідженими судом доказами під час судового слідства:

- як встановлену обставину судом вказано, що ОСОБА_7 у групі осіб залучила ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до надання сексуальних послуг, однак жодна з цих осіб під час судового слідства прокурором в судове засідання не була доставлена і судом вони не допитані, доставлені ж і допитані в якості свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 вказали, що ніколи не бачили ОСОБА_7 і вона їм не знайома;

- як встановлену обставину судом вказано, що ОСОБА_7 у групі осіб, у складі з ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 залучила дівчат масажисток до надання сексуальних послуг, однак при допиті в судовому засіданні ОСОБА_23 і ОСОБА_14 заперечували причетність ОСОБА_7 до цієї діяльності, в той же час підтверджуючи свою причетність і визнаючи свою вину і вину один одного;

- у вироку визнано недопустимими доказами протоколи обшуків, оглядів і тимчасового доступу до речей і документів, однак суд посилається на отриману під час їх складання інформацію як на встановлені обставини.

Захисник вказує, що обставини, встановлені судом, не збігаються із викладеними у вироку.

Також зазначає, що надані докази, кожен окремо, не підтверджують вину ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих злочинів.

Захисник вказує, що враховуючи те, що в одному й тому ж кримінальному провадженні за тими ж самими діями і обставинами з кваліфікуючою ознакою «група осіб» мали статус підозрюваних, обвинувачених як ОСОБА_25 , так і ОСОБА_7 , втім ОСОБА_11 в подальшому уклала угоду про визнання винуватості зі стороною обвинувачення, показання даної особи відносно ОСОБА_7 і подій кримінального правопорушення є недопустимими доказами.

Окрім того зазначає, що ним долучена копія Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань з номером кримінального провадження 0000421 за фактом надання завідомо неправдивих показів свідком ОСОБА_11 в межах розгляду обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000262, судова справа № 199/3164/19.

Також вказує, що свідком ОСОБА_11 надавались показання, які різняться між собою та є завідомо неправдивими. Так свідок ОСОБА_11 на 1 хв. 40 сек. відео повідомила суду і іншим учасникам, що під час досудового розгляду свої покази не змінювала, в той же час матеріали судової справи містять протокол судового засідання від 06.05.2021 року (а.с. 120 т. 7), де свідок ОСОБА_11 надає покази, пряма мова: «На стадії досудового слідства давала різні покази, що Златопольський спочатку вербував мене, казав не називати прізвищ, і надав захисників, Златопольський казав взяти вину на себе, я зрозуміла, що всю вину хотіли повісити на мене і підписала угоду з прокурором».

На 4 хв. 26 сек. відео свідок ОСОБА_11 повідомила, що особисто ніколи «еротичний» масаж не робила, але в той же час матеріали справи містять протокол НСРД - прослуховування номеру мобільного телефону, яким у своїй діяльності користувалась свідок ОСОБА_24 (а.с. 65 т. 2) де зазначено, пряма мова: «Даша представляется хозяйкой, клиент говорит что был в пятницу лично у нее и она ему понравилась, благодарен, что забыл сумочку с большим количеством денег и ему ее вернули, записывается к Даше на субботу», протокол НСРД (а.с. 67 т. 2) містить інформацію, пряма мова: «Приехал клиент остался к Даше на час», «Клиент хочет приехать к Даше, она говорит, чтоб клиент вернул должок с того раза».

Окрім того свідок ОСОБА_11 на 7 хв. 06 сек. та 09 хв 8 сек. відео повідомила, що ніколи нікому не пропонувала сексуальні послуги, однак згідно протоколу НСРД, що містяться в судовій справі (а.с. 66 т. 2) містить інформацію про телефонну розмову ОСОБА_11 , пряма мова оригіналу: «интима нет... интим это 5000 гривен за час если хотите от профессиональных масажисток.».

Також захисник вказує, що обвинувачена ОСОБА_7 ніколи до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягалась, в період зазначених у вироку подій офіційно працювала секретарем у ОСОБА_14 , має на утриманні мати з другою неробочою групою інвалідності, її батько зник безвісті, коли вона була маленька, закінчила школу з золотою медаллю, університет з червоним дипломом за спеціальністю Банківська справа".

У зв`язку із зазначеним сторона захисту вважає, що у справі відсутні докази винуватості ОСОБА_7 в інкримінованих їй правопорушеннях.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України.

Звільнено ОСОБА_7 від покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 302 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Призначено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 303 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на неї згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України цілодобовий домашній арешт з 07 березня 2019 року по 07 квітня 2019 року зараховано у строк покарання ОСОБА_7 з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в загальному розмірі 1787 (одна тисяча сімсот вісімдесят сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Обвинувачену визнано винуватою та засуджено за те, що за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючись корисливим умислом, вступили у попередню змову, вирішивши займатись сутенерством групою осіб, тобто вчиняти дії із забезпечення заняття проституцією іншими особами, розробивши при цьому план, що полягав в оренді приміщення для використання у незаконній підприємницькій діяльності, завуальованій під надання послуг масажу, тобто створенні місця розпусти, підшуканні персоналу, підшуканні осіб жіночної статі, у тому числі неповнолітніх, що мали б намір надавати послуги сексуального характеру за грошову винагороду (заняття проституцією), після чого особисто здійснювати дії із забезпечення заняття проституцією іншою особою.

ОСОБА_14 та ОСОБА_23 , розуміючи, що їхніх зусиль буде недостатньо для реалізації свого злочинного плану, на початку січня 2018 року, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, залучили до вчинення злочинів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доручивши останній роль ведення бухгалтерії незаконної підприємницької діяльності, та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доручивши останній ведення адміністративних функцій у незаконній підприємницькій діяльності, таким чином вступили з ними у попередню змову.

ОСОБА_11 , на виконання своєї ролі, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_7 у березні 2018 року (більш точну дату та час встановити не надалось можливим) орендувала нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого ОСОБА_14 надав ОСОБА_23 невстановлену у ході досудового розслідування суму грошових коштів, за допомогою яких у вищевказаному приміщенні було обладнано масажний салон з назвою «Soft touch», в якому планували організувати надання сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу, який полягав у маніпуляції зі статевими органами клієнтів та подальшому їх доведення до еякуляції.

На виконання своєї ролі у злочинному плані ОСОБА_11 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , здійснюючи дії, спрямовані на створення та утримання місця розпусти, у невстановлений досудовим розслідуванням час, спеціально підготувала та обладнала вищевказаний салон для забезпечення умов надання в ньому сексуальних послуг, а саме: придбала постільну білизну, засоби гігієни, ароматичні масла. Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, використовуючи номери телефонів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , організували розміщення в мережі Інтернет на сайті «ukrgo.com» оголошення з пропозицією надання сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу у вищевказаному салоні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на отримання наживи в результаті створення та утримання місця для розпусти, ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , у період з січня 2018 року до травня 2018 року підшукала осіб жіночої статі: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та неповнолітню ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_13 яким співучасники злочину запропонували поліпшити їх матеріальне становище шляхом надання сексуальних послуг за грошову винагороду. Із зазначеними дівчатами ОСОБА_11 разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 домовились про те, що вартість однієї години сексуальних послуг - еротичного масажу з клієнтом буде становити від 400 гривень, із яких вони будуть отримувати 160 гривень. При цьому ОСОБА_11 та співучасники злочину, окрім ОСОБА_7 , достовірно розуміли, що ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_14 є неповнолітньою.

У подальшому зазначені особи, погодившись із запропонованими їм умовами, в період часу з березня 2018 до 15 травня 2018 року надавали сексуальні послуги у вигляді еротичного масажу «сурогатний» статевий зв`язок» ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та іншим невстановленим особам чоловічої статі в масажному салоні «Soft touch» за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського, будинок 8.

У вищевказаний період часу ОСОБА_7 , діючи умисно з метою отримання наживи, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_11 утримувала місце розпусти за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: вела фінансовий облік та звітність незаконної діяльності з надання сексуальних послуг, вела облік та сплачувала орендну плату та комунальні послуги у вищевказаному місці розпусти, вела облік видачі заробітної плати особам, що надавали послуги сексуального характеру, контролювала вихід повій на роботу та видачу останнім заробітної плати.

Окрім цього, у січні 2018 року (більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим) ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , діючи у співучасті, з метою реалізації свого злочинного умислу, який полягав у забезпеченні заняття проституцією іншими особами (сутенерство) щодо кількох осіб, щодо неповнолітньої (про вік якої не була поінформована ОСОБА_7 ), під час спільної зустрічі в офісному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , розробили план злочинних дій та розподілили обов`язки із забезпечення діяльності масажного салону «Soft touch» за адресою: АДРЕСА_2 , де планували організацію надання сексуальних послуг. Відповідно до розподілених обов`язків, ОСОБА_14 та ОСОБА_23 виконували відведені їм ролі керівників місця розпусти та забезпечували фінансування його діяльності, контролювали діяльність адміністратора та осіб, що надають сексуальні послуги, проводили співбесіди із особами, які приймались на роботу, гарантували безпеку діяльності масажного салону, здійснювали орендну плату за використання приміщення. Згідно зі своєю роллю, ОСОБА_11 виконувала обов`язки з адміністрування місця розпусти, здійснювала пошук клієнтів та посередництво з особами жіночої статі для вступу з ними у «сурогатний» статевий зв`язок, у тому числі розміщувала оголошення в мережі Інтернет з пропозицією надання сексуальних послуг, вела фінансову звітність незаконної діяльності з надання сексуальних послуг, забезпечувала осіб засобами гігієни, видавала заробітну плату, контролювала вихід вищевказаних осіб на роботу. Співучасник злочину, ОСОБА_7 , виконувала функцію фінансового контролю місця розпусти, отримувала від адміністратора звіти про кількість клієнтів та отримані від надання сексуальних послуг доходи, про що в свою чергу звітувала керівникам, розміщувала оголошення в мережі Інтернет з пропозицією надання сексуальних послуг.

Погодивши розподілення обов`язків між співучасниками злочину, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_14 та ОСОБА_23 , реалізуючи свій злочинний умисел, організували розміщення в мережі Інтернет оголошення з пропозицією надання сексуальних послуг та наявність вакансій на високооплачувану роботу, зазначивши телефонні номери: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

У січні 2018 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дізнавшись про наявність вакансій масажисток у масажному салоні, з`явилась за запрошенням на співбесіду в офісне приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заняття сутенерством із залученням декількох осіб, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, в січні 2018 (більш точну дату та час встановити не надалось можливим) під час спілкування запропонувала ОСОБА_15 працевлаштування її як масажистки з метою отримання грошової винагороди.

Під час зазначеної співбесіди ОСОБА_11 разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_23 ознайомили ОСОБА_15 з умовами праці, які полягали у наданні сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу особам чоловічої статі за грошову винагороду в сумі 400 гривень, із яких 160 гривень прибутку повинна була отримувати ОСОБА_15 , а решту повинні були отримувати ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Ознайомившись із запропонованими умовами, ОСОБА_15 надала свою згоду на надання сексуальних послуг та в подальшому, в період часу з 07 березня 2018 року до середини квітня 2018 року (більш точну дату та час встановити не надалось можливим), за адресою: АДРЕСА_2 , надавала сексуальні послуги у вигляді еротичного масажу невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

У лютому 2018 року в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_11 на сторінці соціальної мережі «В контакте», побачивши анкету про працевлаштування масажисткою раніше не знайомої ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до відведеної їй ролі, за допомогою мобільного зв`язку запропонувала останній працевлаштування масажисткою та запросила на співбесіду до офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_4 .

Під час співбесіди, що мала місце у лютому 2018 (більш точну дату та час встановити не надалось можливим), за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_23 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, ознайомили ОСОБА_16 з умовами праці, які полягали у наданні сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу особам чоловічої статі за грошову винагороду в сумі 400 гривень, із яких 160 гривень прибутку від надання сексуальних послуг повинна була отримувати ОСОБА_16 , а решту повинні були отримувати ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Ознайомившись із запропонованими умовами, ОСОБА_16 надала свою згоду на надання сексуальних послуг та в подальшому в період часу з 07 березня 2018 року до середини квітня 2018 року (більш точну дату та час встановити не надалось можливим) за адресою: АДРЕСА_2 , надавала сексуальні послуги у вигляді еротичного масажу невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

На початку лютого 2018 року в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_11 на сайті «ОLХ», побачивши анкету про працевлаштування раніше не знайомої неповнолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до відведеної їй ролі, за допомогою мобільного зв`язку запропонувала останній працевлаштування масажисткою та запросила на співбесіду до приміщення кафе «Ра-si-gu» за адресою: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 90.

Під час співбесіди, що мала місце у лютому 2018 (більш точну дату та час встановити не надалось можливим), за адресою: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 90, у приміщенні кафе «Ра-si-gu» ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , заздалегідь будучи обізнаною про вік ОСОБА_12 (про який не була проінформована ОСОБА_7 ), ознайомила її з умовами праці, які полягали у наданні сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу особам чоловічої статі за грошову винагороду в сумі 400 гривень, із яких 160 гривень прибутку від надання сексуальних послуг повинна була отримувати ОСОБА_16 , а решту повинні були отримувати ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Ознайомившись із запропонованими умовами, неповнолітня ОСОБА_12 надала свою згоду на надання сексуальних послуг та в подальшому впродовж 1 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , надавала сексуальні послуги у вигляді еротичного масажу невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

У середині березня 2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за допомогою мобільного зв`язку ОСОБА_11 запропонувала раніше незнайомій ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , працевлаштування масажисткою з метою отримання грошової винагороди та запросила на співбесіду до приміщення масажного салону за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського, 8.

Під час співбесіди, що мала місце в середині березня 2018 (більш точну дату та час встановити не надалось можливим), за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського, 8, ОСОБА_11 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , ознайомила ОСОБА_19 з умовами праці, які полягали у наданні сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу особам чоловічої статі за грошову винагороду в сумі 400 гривень, із яких 160 гривень прибутку від надання сексуальних послуг повинна була отримувати ОСОБА_19 , а решту повинні були отримувати ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Ознайомившись із запропонованими умовами, ОСОБА_19 надала свою згоду на надання сексуальних послуг та в подальшому в період часу з середини березня 2018 року до 15 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , надавала сексуальні послуги у вигляді еротичного масажу ОСОБА_28 та іншим невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

В березні 2018 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дізнавшись через оголошення в мережі Інтернет про наявність вакансій масажисток, з`явилась за запрошенням на співбесіду в масажний салон за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_11 та ОСОБА_23 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , ознайомили ОСОБА_26 з умовами праці, які полягали у наданні сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу особам чоловічої статі за грошову винагороду, домовившись надати останній окреме приміщення у масажному салоні за адресою: АДРЕСА_2 , за умови сплати останньою 7000 гривень за надання сексуальних послуг, які співучасники злочину планували в подальшому розподілити між собою. При цьому ОСОБА_11 та ОСОБА_23 гарантували ОСОБА_26 безпеку діяльності масажного салону та невтручання правоохоронних органів в його діяльність, та зобов`язались забезпечувати останній пошук клієнтів.

Ознайомившись із запропонованими умовами, ОСОБА_26 надала свою згоду на надання сексуальних послуг та в подальшому в період часу з березня 2018 року до 15 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , надавала сексуальні послуги у вигляді еротичного масажу ОСОБА_29 та іншим невстановленим особам чоловічої статі за винагороду, сплачуючи при цьому 7000 грн. щомісячно співучасникам злочину ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

На початку березня 2018 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_11 на сайті «Work.ua», побачивши анкету про працевлаштування масажисткою раніше не знайомої ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до відведеної їй ролі, за допомогою мобільного зв`язку запропонувала останній працевлаштування масажисткою та запросила на співбесіду до приміщення масажного салону за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського, 8.

Під час співбесіди, що мала місце на початку березня 2018 (більш точну дату та час встановити не надалось можливим), за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського, 8, ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , ознайомила ОСОБА_27 з умовами праці, які полягали у наданні сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу особам чоловічої статі за грошову винагороду в сумі 400 гривень, із яких 160 гривень прибутку від надання сексуальних послуг повинна була отримувати ОСОБА_27 , а решту повинні були отримувати ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Ознайомившись із запропонованими умовами, ОСОБА_27 надала свою згоду на надання сексуальних послуг та в подальшому впродовж одного дня на початку березня 2018 року (більш точну дату та час встановити не надалось можливим) за адресою: АДРЕСА_2 , надавала сексуальні послуги у вигляді еротичного масажу невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

На початку квітня 2018 року (більш точну дату та час встановити не надалось можливим), ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , дізнавшись через оголошення в мережі Інтернет про наявність вакансій масажисток, з`явилась за запрошенням на співбесіду в масажний салон за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського, будинок 8.

Під час співбесіди, що мала місце на початку квітня 2018 (більш точну дату та час встановити не надалось можливим), за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського, 8, ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , ознайомила ОСОБА_21 з умовами праці, які полягали у наданні сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу особам чоловічої статі за грошову винагороду в сумі 400 гривень, із яких 160 гривень прибутку від надання сексуальних послуг повинна була отримувати ОСОБА_21 , а решту повинні були отримувати ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Ознайомившись із запропонованими умовами, ОСОБА_21 надала свою згоду на надання сексуальних послуг та в подальшому в період часу з 09 квітня 2018 року до 15 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , надавала сексуальні послуги у вигляді еротичного масажу невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

На початку травня 2018 року (більш точну дату та час встановити не надалось можливим), ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , дізнавшись через оголошення в мережі Інтернет про наявність вакансій масажисток, домовившись про зустріч за допомогою зазначеного в оголошенні номеру телефону НОМЕР_6 , з`явилась за запрошенням на співбесіду в масажний салон за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського, будинок 8.

Під час співбесіди, що мала місце на початку квітня 2018 (більш точну дату та час встановити не надалось можливим), за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського, 8, ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , ознайомила ОСОБА_18 з умовами праці, які полягали у наданні сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу особам чоловічої статі за грошову винагороду в сумі 400 гривень, із яких 160 гривень прибутку від надання сексуальних послуг повинна була отримувати ОСОБА_18 , а решту повинні були отримувати ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Ознайомившись із запропонованими умовами, ОСОБА_18 надала свою згоду на надання сексуальних послуг та в подальшому в період часу з початку травня 2018 року до 15 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , надавала сексуальні послуги у вигляді еротичного масажу невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

На початку 12 травня 2018 року ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , дізнавшись через оголошення в мережі Інтернет про наявність вакансій масажисток, домовившись про зустріч за допомогою зазначеного в оголошенні номеру телефону НОМЕР_4 , з`явилась приблизно о 17.00 годині за запрошенням на співбесіду до 7-ї башти торгівельного центру «Вавілон», за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 2.

Під час співбесіди, ОСОБА_11 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , ознайомила ОСОБА_22 з умовами праці, які полягали у наданні сексуальних послуг у вигляді еротичного масажу особам чоловічої статі за грошову винагороду в сумі 400 гривень, із яких 160 гривень прибутку від надання сексуальних послуг повинна була отримувати ОСОБА_22 , а решту повинні були отримувати ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Ознайомившись із запропонованими умовами, ОСОБА_22 , надала свою згоду на надання сексуальних послуг та в подальшому в період часу з 14 до 15 травня 2018 року за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського, будинок 8, надавала сексуальні послуги у вигляді еротичного масажу невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

ОСОБА_7 , будучи сутенером, діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , здійснювала дії з забезпечення заняття проституцією ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 та неповнолітньої ОСОБА_12 , а саме: у період часу з 01 березня 2018 року до 15 травня 2018 року вела фінансовий облік та звітність незаконної діяльності з надання сексуальних послуг, отримувала від адміністратора ОСОБА_11 звіти про кількість клієнтів та отриманих від надання сексуальних послуг доходів, контролювала вихід повій на роботу та видачу останнім заробітної плати, розміщувала оголошення в мережі Інтернет з пропозицією надання сексуальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , та звітувала керівникам ОСОБА_14 та ОСОБА_23 про діяльність вищевказаного місця розпусти.

Визнавши недоведеним факт обізнаності ОСОБА_7 про неповнолітній вік ОСОБА_12 , суд кваліфікував дії обвинуваченої у вищезазначеній частині:

-за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України за ознаками створення та утримання місця розпусти, вчинених з метою наживи, за попередньою змовою групою осіб;

-за ч. 2 ст. 303 КК України за ознаками сутенерства (дій особи по забезпеченню заняття проституцією іншою особою), вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити з викладених у ній підстав та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; обвинувачену та захисника, які, кожен окремо, наполягали на задоволенні апеляційної скарги захисника з викладених у ній підстав та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, є належним чином вмотивованими та ґрунтуються на зібраних та досліджених у межах судового розгляду доказах, які оцінено судом першої інстанції з дотриманням вимог закону у повному обсязі, та в їх сукупності правильно визнано взаємозв`язаними та достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої складу інкримінованих їй кримінальних правопорушень, доведеність її винуватості, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до наступного.

Так, апеляційні доводи останнього в цілому повторюють позицію захисту в суді першої інстанції, яка була детально проаналізована у вироку та грунтовно визнана неспроможною, й полягають у тому, що захисником не оспорюється ані факт здійснення у період часу з березня 2018 року по 15 травня 2018 року за адресою: пров. Любарського, 8 у м. Дніпро діяльності масажного салону Soft touch, ані те, що ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_14 надавала ОСОБА_11 та ОСОБА_23 допомогу у забезпеченні діяльності вказаного салону, зокрема здійснювала внутрішній облік, сплачувала комунальні послуги та орендну плату.

Натомість заперечення проти обвинувачення зводяться до посилання на необізнаність ОСОБА_7 про те, що вказаний салон фактично був місцем розпусти, та на відсутність попередньої змови між нею і ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 .

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції у цій частині, колегія суддів приходить до переконання, що матеріалами справи факт обізнаності ОСОБА_7 про дійсний характер діяльності масажного салону ІНФОРМАЦІЯ_15 та її свідома участь у його організації та діяльності як місця розпусти підтверджуються поза розумним сумнівом.

Так, у своїх показаннях свідок ОСОБА_11 зазначила, що ОСОБА_7 не тільки була обізнана про характер послуг, що надаються вказаним масажним салоном, але й приймала активну участь в організації їх надання. Із обвинуваченою свідка познайомив ОСОБА_14 ще на етапі організації роботи масажного салону, при цьому від самого початку функції кожного із них були визначені.

Показання ОСОБА_11 узгоджуються із показаннями ОСОБА_23 , який також надав відомості про розподіл функції між організаторами масажного салону, які відповідають наведеним ОСОБА_30 , зокрема вказав, що на ОСОБА_7 покладалося ведення бухгалтерії. Крім того зазначив, що ОСОБА_31 та ОСОБА_7 розміщували об`яви про пошук робітниць.

Підтверджує обізнаність ОСОБА_7 про надання саме сексуальних послуг у масажному салоні Soft touch також зміст листування між останньою та ОСОБА_30 за допомогою месенджеру Вайбер, зокрема:

- обговорення проблем, пов`язаних із тим, що клієнт одної з масажисток виявився її братом;

- обговорення нової масажистки на ім`я ОСОБА_32 , щодо якої ОСОБА_31 надіслала ОСОБА_7 фото останньої, одягнутої лише в труси, та повідомила, що вона робить усі види масажу, у тому числі для пар, на що ОСОБА_7 запитала, чи трапляються і такі;

- регулярне надіслання ОСОБА_7 . ОСОБА_11 фото бланків зі звітністю про діяльність салону;

- неодноразове передання ОСОБА_7 . ОСОБА_11 вказівок від ОСОБА_33 ( ОСОБА_14 ) та обговорення між ними ОСОБА_34 ( ОСОБА_23 );

- надіслання ОСОБА_7 . ОСОБА_30 фотографії аркушу паперу з рукописним текстом, що містив опис послуг масажного салону - різних видів еротичного масажу, кількістю релаксів, яким має закінчуватись кожний із них, та їх вартістю. Вказаний аркуш був вилучений при обшуку масажного салону та досліджений як речовий доказ.

Крім того, зміст зафіксованих під час зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за телефоном ОСОБА_11 розмов із абонентом НОМЕР_2 ( ОСОБА_7 ) вказує на високий ступень залученості останньої до діяльності масажного салону та інформованості про неї, а також зацікавленість обвинуваченої у фінансових результатах такої діяльності.

Крім того, матеріалами справи підтверджується факт розміщення ОСОБА_7 оголошень у мережі Інтернет щодо набору масажисток, із зазначенням у них контактного телефону ОСОБА_11 .

На переконання колегії суддів, наведеними та іншими доказами факт свідомої участі ОСОБА_7 у створенні та утриманні місця розпусти, - масажного салону Soft touch, в якому надавалися послуги сексуального характеру, а також умисного вчинення нею дій по забезпеченню заняття проституцією іншими особами, підтверджуються поза розумним сумнівом.

Апеляційні доводи про зворотне колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вони полягають у переоцінці окремих доказів, із наданням їм тенденційної оцінки, яка не відповідає їх дійсному змісту та обставинам, що ним підтверджуються, ігноруючи при цьому решту доказів у їх сукупності та системності.

Посилання апелянта на те, що частина осіб, залучених до надання сексуальних послуг, не була судом допитана, а допитані особи вказували, що ОСОБА_7 вони не бачили і вона їм не знайома, не спростовує обвинувачення, оскільки виконувана обвинуваченою роль у забезпеченні діяльності місця розпусти, - масажного салону Soft touch, а саме ведення обліку, оплата регулярних платежів тощо, - не передбачала безпосереднього контакту із особами, залученими до надання сексуальних послуг.

Показання свідка ОСОБА_14 про його непричетність до вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, а також про те, що остання лише контролювала на його прохання, аби його онук та ОСОБА_23 сплачували оренду приміщення, але іншої участі у діяльності масажного салону не приймала, суд першої інстанції грунтовно оцінив критично з огляду на встановлення відповідних обставин вироком суду щодо цього свідка, який набрав законної сили, а також зважаючи на підтвердження винуватості ОСОБА_7 сукупністю досліджених доказів.

Посилання апелянта на недопустимість згідно із п. 1 ч. 3 ст. 87 КК України показань свідка ОСОБА_11 колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на дійсному змісті кримінального процесуального закону, оскільки вказана норма передбачає недопустимість як доказів показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у тому самому кримінальному провадженні. Натомість ОСОБА_11 раніше у цьому провадженні мала статус підозрюваної, втім у подальшому набула у ньому статус свідка, а відтак обмеження щодо допустимості доказів, встановлені п. 1 ч. 3 ст. 87 КК України, до її показань незастосовні.

Доводи захисту щодо сумнівності показань цього свідка колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки внесення до ЄРДР відомостей про надання нею завідомо неправдивих показань, за умови відсутності вироку суду, що набрав законної сили, підтверджує лише факт звернення до слідчого (прокурора) із відповідною заявою та здійснення її перевірки кримінально-процесуальними засобами.

Що стосується суперечностей у її показаннях, то вони випливають лише із власних показань та оцінок апелянта та стосуються висвітлення цим свідком обставин, які стосуються її самої, - послідовності її показань в суді, пропонування або не пропонування нею іншим особам сексуальних послуг, фактичного надання або ненадання нею таких послуг, тобто обставин, які не обгрунтовують і не спростовують обвинувачення ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає за необхідне додатково зазначити, що враховуючи встановлення судом факту негативного ставлення свідка ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , до оцінки її показань належить ставитись з обережністю, втім головною мірою, за виключенням припущення ОСОБА_11 про обізнаність ОСОБА_7 про неповнолітній вік ОСОБА_12 , показання цього свідка грунтовних сумнівів не викликають, оскільки узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами та ними підтверджуються.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, який, не оспорюючи правильність встановлення судом фактичних обставин справи та наявність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28, ст. 302, ст. 303 КК України, у той же час вказує про помилковість висновків суду про відсутність у діях останньої кваліфікуючих ознак «вчинені із залученням неповнолітнього» та «вчинені щодо неповнолітнього», а також посилається на невідповідність призначеного обвинуваченій покарання тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, колегія суддів приходить до наступного.

Так, обгрунтовуючи свій висновок про відсутність у діях ОСОБА_35 вказаних кваліфікуючих ознак, що потягло перекваліфікацію її дій з ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України на менш тяжкі склади кримінальних правопорушень, - ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України, ч. 2 ст. 303 КК України, - суд першої інстанції зазначив, що єдиною підставою для їх кваліфікації в обвинувальному акті за цими ознаками було посилання на обізнаність ОСОБА_7 про неповнолітній вік ОСОБА_12 , яку було залучено до участі у діяльності місця розпусти, - масажного салону Soft touch. У свою чергу, єдиним доказом такої обізнаності є показання свідка ОСОБА_11 .

Проаналізувавши зазначені показання свідка у сукупності з іншими доказами, суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про їх недостатність для визнання доведеною за стандартом поза розумним сумнівом обізнаності обвинуваченої про вік ОСОБА_12 , оскільки фактично ці показання зводяться до припущення про те, що ОСОБА_7 мала знати вік ОСОБА_12 тільки через те, що свідок передавала обвинуваченій копії паспортів масажисток.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що дана обставина ОСОБА_7 заперечується, будь-які інші відомості про те, що дійсно ОСОБА_7 у конкретний час та у конкретний спосіб отримала від ОСОБА_11 копію паспорту саме ОСОБА_12 , у матеріалах справи відсутні. Крім того, зважаючи на встановлене судом упереджене ставлення цього свідка до обвинуваченої, до оцінки її показань, за умови відсутності підтвердження викладених нею обставин іншими доказами, належить ставитись з обережністю.

Відтак обізнаність ОСОБА_7 про неповнолітній вік ОСОБА_12 була обґрунтовано визнана судом першої інстанції недоведеною, з чим і погоджується і колегія суддів апеляційного суду та вважає безпідставними доводи прокурора у цій частині, оскільки вони не містять посилання на істотні для справи відомості, що не були враховані судом, а полягають у переоцінці доказів.

У зв`язку із цим відхиляються як необгрунтовані апеляційні доводи щодо помилковості перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України, ч. 2 ст. 303 КК України.

Аналізуючи доводи прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 65 КК передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами; враховано відсутність як обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, так і обставин, що його пом`якшують; дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягалась, задовільно характеризується за місцем проживання.

Також судом було правильно встановлено, що відносно нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України, збіг строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, що з урахуванням відмови обвинуваченої від звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави, втім підтвердження її винуватості у межах судового розгляду, тягне звільнення її від покарання за вчинення цього злочину.

Встановивши, проаналізувавши та належним чином взявши до уваги обставини, що мають значення, суд першої інстанції грунтовно призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, із чим колегія суддів погоджується та вважає це покарання законним, справедливим, достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Також суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що колегія суддів вважає обґрунтованим та приходить до висновку, що таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На переконання колегії суддів, про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання свідчить те, що остання є жінкою молодого віку, до кримінальної відповідальності притягується вперше, задовільно характеризується, обтяжуючі її покарання обставини відсутні, як і відомості про причетність її до іншої протиправної діяльності, ніж інкримінована у цьому провадженні.

Наведені обставини, а також посткримінальна поведінка ОСОБА_7 , яка полягає у тому, що на протязі тривалого часу з моменту припинення злочину, який перевищує шість років, відсутні відомості про вчинення нею будь-яких інших правопорушень, свідчать про те, що антисоціальна спрямованість її особи не є стійкою, а виправлення цієї обвинуваченої є можливим без реального відбування нею покарання у виді позбавлення волі.

Також приймається до уваги, що всі інші співучасники вчинення злочинів, роль яких об`єктивно є більш вагомою, при засудженні були звільнені від відбування покарання з випробуванням.

Посилання прокурора на невизнання обвинуваченою своєї вини колегія суддів відхиляє, оскільки ця обставина відповідно до закону про кримінальну відповідальність не є перешкодою для звільнення від відбування покарання з випробуванням. Крім того, обрання ОСОБА_7 лінії захисту від обвинувачення є складовою частиною її права на захист, реалізація якого не може розглядатися як підстава для призначення більш суворого покарання. Процесуальна позиція цієї обвинуваченої була достатньою мірою врахована судом, який не встановив щодо неї такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

З огляду на викладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів не виявлено.

Також колегією суддів апеляційної інстанції не вставлено неповноти судового розгляду, оскільки суд першої інстанції при розгляді даного провадження детально перевірив усі доводи сторони захисту, переважна більшість яких є аналогічними апеляційним доводам захисника, та навів грунтовні мотиви власних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги прокурора та захисника - залишити їх без задоволення, а оскаржуваний вирок суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4