Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/9253/24
Провадження № 1-кп/490/668/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Радісний Сад Миколаївського районну Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув вищу освіту, не є одруженим, має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 345 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

25 квітня 2024 року о 22:05 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у зв`язку із затриманням на задньому сидінні салону службового автомобіля поліції, з метою перешкоджання законним вимогам поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Миколаївській області ОСОБА_8 завдав тому один удар правою рукою в ліву частину обличчя.

Цими діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синця та саден обличчя, які за степенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 345 Кримінального Кодексу України - як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

А……Під час судового розгляду 10 липня 2025 року - між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості.

Оцінка цієї угоди призводить до такого.

Щодо відповідності наданої угоди іншим вимогам процесуального закону.

1. Законодавство допускає укладання угод у справах цієї категорії; ця угода була складена сторонами та поданою на розгляд суду у передбаченому законом порядку.

2. Матеріали справи не містять відомостей про те, що надана суду угода суперечать інтересам сторін або інших осіб.

3. Відомостей на спростування факту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення матеріали кримінального провадження не містять; сторони, зокрема захист про наявність таких відомостей не посилаються.

За такого підстави вважати, що надана суду угода була укладеною за відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, є відсутніми.

Отже, підстави вважати, що надана суду угода суперечить вимогам кримінального процесуального закону, є відсутніми.

Щодо відповідності наданої угоди інтересам суспільства.

Інтереси суспільства в цьому випадку полягають ні в чому іншому, як у припиненні та запобіганні фізичній протидії законній діяльності правоохоронних органів.

Суд також відзначає, що одним з принципів кримінального права є саме невідворотність, але не суворість покарання, адже саме невідворотність покарання головним чином перешкоджає розповсюдженню злочинів.

Та в цьому випадку внаслідок укладання угоди цей інтерес задовольняється в повному обсязі, адже протиправна діяльність викривається та засуджується, а обвинувачений отримує покарання за скоєне.

Отже, підстави вважати, що надана суду угода суперечить інтересам суспільства, є відсутніми.

Б……Далі, на виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним

Так, судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - його право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки укладання угоди.

Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки укладання угоди, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної під час судового розгляду угоди.

В……З залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № 325 від 26 квітня 2024 року вбачається, що внаслідок визнаних ОСОБА_4 дій ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синцю та саден обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Підстави для сумніву у достовірності згаданого висновку експерта є відсутніми, оскільки:

?цей висновок був наданим у встановленому законом порядку, а саме - на виконання постанов слідчих;

?перед дачею цього висновку експерт була попередженою про кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку або за дачу завідомо неправдивого висновку, за ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України, про що містяться позначки у кожному висновку;

?компетенція експерта сумнівів в сторін кримінального провадження не викликає;

?про особисту зацікавленість експерта сторони кримінального провадження, зокрема - захист - не посилаються; відомості про наявність такої зацікавленості в матеріалах кримінального провадження відсутні.

За такого, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України та змісту укладеної між сторонами угоди враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено та у висунутому ОСОБА_4 обвинуваченні про таке не йдеться.

Мотиви призначення покарання.

Щодо покарання, яке було узгоджене сторонами.

Сторонами узгоджене, що ОСОБА_4 має бути призначене передбачене санкцією частини 2 статті 345 Кримінального Кодексу України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 02 роки.

Сторони також узгодили, що ОСОБА_4 на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Щодо добровільності згоди обвинуваченого на таке покарання.

На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

Щодо відповідності запропонованого сторонами покарання вимогам кримінального закону.

1. Вирішуючи питання про відповідність запропонованого сторонами покарання вимогам закону про кримінальну відповідальність, суд виходе з таких приписів закону та настанов судової практики

1.1. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 12 Постанови № 13 від 11 грудня 2015 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

"Суд також має враховувати, що чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч. 1 ст. 75 КК, не є обов`язковим. У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення … за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді … позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні.

/частина 4/

1.2. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 761/13021/19 зробив обов`язковий для врахування висновок про застосування норм права, відповідно до якого

"Перевірка достовірності обставин, які згідно ст. 470 КПК підлягають врахуванню при укладенні угоди про визнання винуватості, є обов`язком прокурора. При цьому, зважаючи на визначені законом наслідки невиконання угоди (процесуального характеру, передбачені ст. 476 КПК, або за наявності для того підстав - ініціювання прокурором кримінального провадження за ст. 389-1 КК) на суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов`язки щодо перевірки можливості її затвердження ніж ті, які прямо передбачені у ст. 474 КПК".

1.3. Стаття 470 Кримінального Процесуального Кодексу України ж передбачає, що

Прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

1)ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2)характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3)наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4)наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

2. З огляду на ці приписи суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. В цьому випадку сторонами узгоджене покарання, яке відповідає санкції частини 2 статті 345 Кримінального Кодексу України.

2.2. Суд відзначає й те, що в цьому випадку

-сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

-сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням

З огляду на це, звільнення ОСОБА_4 від узгодженого сторонами покарання

вимогам частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України не суперечить.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходе до висновку про те, що, визначаючи покарання, сторони скористались наданим їм правом, діяли в межах наданого їм законом розсуду, а підстави для тверджень про очевидну невідповідність узгодженого ними покарання вимогам кримінального закону є відсутніми.

Встановлення тривалості іспитового строку та обсягу додаткових обов`язків, що мають бути покладеними на обвинуваченого в зв`язку із звільненням від покарання.

1. Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку, що має бути встановленим відносно обвинуваченого, суд виходе з приписів частини 4 статті 75 Кримінального Кодексу України та враховує відомості про вчинені обвинуваченим злочини, тривалість призначеного йому строку покарання та відомості про особу обвинуваченого.

З огляду на таке суд враховує, що в цьому випадку обвинуваченим вчинений нетяжкий злочин, а також - що він щиро покаявся у вчиненому.

З огляду на таке суд вважає, що обвинуваченому слід призначити іспитовий строк мінімальної тривалості, тобто - тривалістю в один рік.

2. Відповідно до приписів частини 1 статті 76 Кримінального Кодексу України на обвинуваченого слід покласти обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходе до висновку про те, що обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами покарання та звільнити його від відбуття цього покарання з випробуванням.

Вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку.

1. Тривалість іспитового строку, встановленого цим вироком, слід рахувати з моменту проголошення вироку.

2. До того ж, відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України у строк покарання обвинуваченому слід зарахувати періоди, протягом яких він перебував під вартою під час здійснення цього кримінального провадження, а саме періоди:

-з 23:30 год. 25 квітня 2024 року до 28 квітня 2024 року;

-з 12:30 години 09 жовтня 2024 року до 10 жовтня 2024 року.

Вирішення питання про заходи забезпечення кримінального провадження.

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_9 від 10 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Одночасно слідчим суддею була визначена сума застави у розмірі 60.560 грн., за умови внесення якої ОСОБА_4 підлягав звільненню з-під варти.

2. 10 жовтня 2024 року ОСОБА_10 через АТ КБ «Приватбанк» визначена слідчим суддею сума застави була внесеною, в зв`язку із чим обвинувачений був звільнений з-під варти.

Отже, відносно обвинуваченого наразі застосовується запобіжний захід у вигляді застави.

Оскільки ж наразі судом у справі ухвалюється остаточне рішення, цей запобіжний захід слід скасувати, а внесену за ОСОБА_4 суму застави повернути заставодавцеві.

Речові докази та судові витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов під час здійснення цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 липня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_11 та прокурором.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 345 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі статті 75 Кримінального Кодексу України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання періоди:

-з 23:30 год. 25 квітня 2024 року до 28 квітня 2024 року;

-з 12:30 години 09 жовтня 2024 року до 10 жовтня 2024 року.

Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави - скасувати.

Заставу, внесену за ОСОБА_6 за квитанцією № 8357-0521-4399-8955 від 10 жовтня 2024 року через АТ КБ «Приватбанк» , у сумі 60.560 /шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят/ грн.. на розрахунковий рахунок UA0016294 в Державній Казначейській службі України /отримувач ТУ ДСА України в Миколаївській області; код отримувача 26299835/ - повернути заставодавцеві ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_13 =

10.07.2025