ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/349/25 Справа № 702/320/24 Категорія: ч. 2 ст. 78 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Монастирищенського райсуду Черкаської області від 31.01.2025 р.,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою клопотання (подання) начальника Уманського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання, задоволено.

Скасовано іспитовий строк, встановлений вироком Монастирищенського райсуду Черкаської обл. від 25.04.2024 р. за ч. 1 ст. 382 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його направлено для відбування призначеного покарання у виді 1 року позбавлення волі у місця позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням його в місця позбавлення волі скасувати та відмовити у задоволенні клопотання.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала, на його думку, є необґрунтованою та незаконною.

Засуджений ОСОБА_7 вважає висновок місцевого суду про те, що він не довів свого виправлення є невірним, ґрунтується на припущеннях і суперечить встановленим судом даним про його особу.

Так, вчинення адмінправопорушень, які слугували підставою для внесення клопотання сектору пробації, ОСОБА_7 заперечує, оскільки фактично їх не вчиняв. Адміністративні матеріали щодо нього складались формально без встановлення всіх обставин, які б вказували на вчинення ним адмінправопорушень. ОСОБА_7 не допускав, що наявність вказаних постанов, які виносились формально, можуть свідчити про порушення ним обов`язків, покладених органом пробації під час іспитового строку.

Не дивлячись на вчинення ним адмінправопорушень, хоче переконати апеляційний суд, що з часу призначеного покарання за вироком суду в його житті відбулись зміни на краще, що може свідчити про його бажання виправитись саме в період іспитового строку.

Так, зокрема засуджений працевлаштувався на роботу, отримує мінливий дохід та влаштовує своє особисте життя.

Крім того, у нього на утриманні перебуває його мати - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за станом свого здоров`я не може себе обслуговувати, а тому він вимушений купувати продукти харчування та ліки для неї. У зв`язку з тим, що мати проживає в населеному пункті, де відсутні як продуктовий магазин так і аптека, тому виникала необхідність у використанні ним транспортного засобу для поїздки саме до м. Монастирище.

Таким чином, подання органу пробації не доводить винної поведінки ОСОБА_7 , яка виражається у небажанні стати на шлях виправлення та грубого порушення умов іспитового строку. У матеріалах відсутні прямі, достатні та належні докази, які б окремо або у своїй сукупності дали суду впевненість у неможливості його виправлення без реального відбуття покарання, навпаки, його попередня поведінка свідчить про те, що він зрозумів протиправність своєї поведінки, недопустимість злочинної діяльності, а також бажання виправитися. На підтвердження його належної поведінки свідчать факти постійної явки на реєстрацію протягом всього іспитового строку.

Засуджений ОСОБА_7 в судове засідання Черкаського апеляційного суду, призначене на 29.07.2025 р. дистанційно в режимі відеоконференції з Монастирищенським райсудом Черкаської обл., не з`явився, як не з`явився і безпосередньо до приміщення Черкаського апеляційного суду, хоча він отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 17.02.2025 р. (а. пр. 103). Заяви про відкладення розгляду не надав. Справу було розглянуто без участі засудженого тому, що вона стосується виконання вироку. У відповідності до вимог п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, його участь не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 та вважала, що засуджений не довів, що став на шлях виправлення, вивчивши матеріали кримінального провадження та матеріали особової справи засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог закону при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні.

Так, у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно приписів ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком суду.

За приписами абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. встановлено, що згідно ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Монастирищенського райсуду Черкаської обл. від 25.04.2024 р. ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 382, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (т. 1, а. пр. 62-63).

10.06.2024 р. під час постановки на облік засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений з порядком та умовами відбування іспитового строку та був попереджений про відповідальність за скоєння повторних злочинів, адмінправопорушень та невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, про що написав підписку (особова справа засудженого ОСОБА_7 № 17/2024 р. далі особ. спр. № 17/2024 р., а. пр. 14).

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адмінстягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином врахував вказані вимоги закону при постановленні оскаржуваної ухвали та вірно встановив фактичні обставини справи і зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 та направлення його для відбування призначеного покарання.

Місцевим судом обґрунтовано встановлено, що засуджений ОСОБА_7 в період іспитового строку з`являвся на реєстрацію до Монастирищенського РС з питань пробації, без дозволу уповноваженого органу з питань пробації не виїжджав за межі України, інших обов`язків не порушував і з цим висновком погоджується й апеляційний суд (особ. спр. № 17/2024 р., а. пр. 21, 27, 48, 55).

Згідно матеріалів справи під час іспитового строку ОСОБА_7 притягався до адміністративної відповідальності:

- 12.07.2024 р. за ч. 1 ст. 127 КУпАП,

- 09.08.2024 р. за ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП,

- 22.09.2024 р. за ч. 1 ст. 1751, ч. 1 ст. 178 КУпАП,

- 02.09.2024 р. за ч. 1 ст. 127 КУпАП,

- 02.09.2024 р. за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, які вчинив в період іспитового строку (особ. спр. № 17/2024 р., а. пр. 41 - 44, 46, 52 - 53).

30.09.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_7 було винесено попередження про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли адмінстягнення відносно нього може бути надіслано матеріали щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням його для відбування призначеного судом покарання (особ. спр. № 17/2024 р., а. пр. 46).

Проте, незважаючи на винесене попередження, ОСОБА_7 належних висновків не зробив, продовжив вчиняти адмінправопорушення, за що відносно нього винесено постанови про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП за те, що він 8.11.2024 р. повторно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортним засобом (особ. спр. № 17/2024 р., а. пр. 65, 75-76).

Вказані порушення ОСОБА_7 були вчинені після 10.06.2024 р. дати ознайомлення засудженого ОСОБА_7 з умовами перебування на обліку у відділі пробації, а також ознайомлення про наслідки порушення обов`язків покладених на нього судом.

Апеляційний суд зазначає, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не буде вчиняти правопорушення, що потягли за собою адмінстягнення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адмін стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_7 був ознайомлений з порядком та умовами відбування іспитового строку та був попереджений про відповідальність за скоєння повторних злочинів, адміністративних правопорушень та невиконання обов`язків, йому виносилося письмове попередження, з ним проводилась профілактична робота, щодо недопущення останнім правопорушень, однак останній продовжив систематично вчиняти правопорушення, що потягли за собою адмінстягнення, апеляційний суд дійшов висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 мав реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, а факт систематичного вчинення ним правопорушень свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_7 у судовому засіданні місцевого суду заперечував вчинення адмінправопорушень, вчинених у сфері громадського порядку та громадської безпеки, разом з тим, місцевий суд обґрунтовано оцінив такі заперечення критично, оскільки дійсно будь-яких дій, спрямованих на оскарження даних постанов ОСОБА_7 не вчинив, а відповідно до письмових пояснень від 30.03.2024 р. визнав свою вину у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 1751, ч. 1 ст. 178 КУпАП, обіцяв більше не вчиняти адмінправопорушень (особ. спр. № 17/2024 р., а. пр. 45).

Суд апеляційної інстанції враховує, що засуджений ОСОБА_7 під час іспитового строку вчинив значну кількість адмінправопорушень та ці його дії беззаперечно свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а тому суд першої інстанції дійшов цілком законного висновку, що така поведінка засудженого ОСОБА_7 , з урахуванням як історії правопорушень, так і продовження ігнорування рішення суду про позбавлення його права керування транспортним засобом, так і вчинення даних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння, свідчать про підвищену суспільну небезпеку засудженого та про умисне ухилення від відбування покарання з випробуванням, засуджений попереджався про скасування іспитового строку, проте належних висновків не зробив, незважаючи на винесення письмового попередження, продовжив вчиняти адмінправопорушення як у сфері громадського порядку, так і правопорушення на транспорті (фактично за які його було засуджено), що свідчить про те, що він не став і не бажає стати на шлях виправлення, не виправдав довіри суду, і свідчить про неможливість його виправлення без відбування покарання, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що наявні безумовні підстави для задоволення подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, висновок місцевого суду про те, що він не заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення, не довів свого виправлення є невірним, ґрунтується на припущеннях і суперечить встановленим судом даним про його особу, є безпідставними та до задоволення не підлягають, оскільки в матеріалах даного провадження зібрано достатню кількість доказів, які і кожен окремо і, особливо, в своїй сукупності підтверджують про небажання засудженого стати на шлях виправлення, проте, що належних висновків засуджений не зробив, продовжив вчиняти адмінправопорушення як у сфері громадського порядку, так і правопорушення на транспорті, що свідчить про те, що він не став і не бажає стати на шлях виправлення, не виправдав довіри суду, і свідчить про неможливість його виправлення без відбування покарання.

Так, вчинення адмінправопорушень, які слугували підставою для внесення клопотання сектору пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням його для відбування призначеного покарання, ОСОБА_7 заперечує, оскільки фактично їх не вчиняв. Адміністративні матеріали щодо нього складались формально без встановлення всіх обставин, які б вказували на вчинення ним адміністративних правопорушень. ОСОБА_7 не допускав, що наявність вказаних постанов, які виносились формально можуть свідчити про порушення ним обов`язків, покладених органом пробації під час іспитового строку.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що з часу призначеного покарання за вироком суду в житті засудженого все-таки відбулись зміни на краще, що може свідчити про бажання ОСОБА_7 виправитись саме в період іспитового строку, що зокрема засуджений працевлаштувався на роботу, отримує мінливий дохід та влаштовує своє особисте життя не підлягають до задоволення та не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги, оскільки ОСОБА_7 систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адмінстягнення, що є визначеною підставою згідно із ст. 166 КВК України для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Враховуючи наведене, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Монастирищенського райсуду Черкаської обл. від 31.01.2025 р., якою задоволене клопотання (подання) нач. Уманського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, скасовано іспитовий строк встановлений вироком Монастирищенського райсуду Черкаської обл. від 25.04.2024 р. за ч. 1 ст. 382 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлено засудженого для відбування призначеного покарання за цим вироком залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді