Справа № 482/786/25
Номер провадження 1-кс/482/346/2025
УХВАЛА

Іменем України

28 травня 2025 року місто Нова Одеса

Слідчий суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса, Миколаївської області клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000334 від 22.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Новоодеського районного суду Миколаївської області на розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000334 від 22.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна, вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone 11», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету CRI 1252367.

На обґрунтування клопотання вказано, що 20.03.2024 в якості потерпілого допитано ОСОБА_5 , який повідомив, що в 2014 році останній взяв в борг грошові кошти у сумі 10 тисяч Євро та 15 тисяч доларів США у місцевого мешканця м. Миколаєва, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому в період з 2014 по 2020 рік потерпілим повернуто 55600 доларів США ОСОБА_6 , що значно більше ніж сума боргу.

В подальшому приблизно 2024 року ОСОБА_6 зателефонував потерпілому та почав вимагати вже сплачений борг погрожуючи фізичною розправою, вказані погрози потерпілий ОСОБА_5 сприйняв реально, оскільки ОСОБА_6 у 2018 році застосовував до потерпілого фізичну силу.

Крім того, 26.07.2024 в якості потерпілого допитано ОСОБА_7 , який повідомив що починаючи з 2007 року він почав займатися посередництвом у купівлі продажу зернових культур. Вказує наступне, що у 2018 році мій знайомий ОСОБА_8 ( НОМЕР_4 ) відгружає мені 3 фури із соєю та відправляє їх мені з Кіровоградської області, я в свою чергу заключаю усну угоду з ОСОБА_9 (067-512-3223), який в свою чергу дає мені ТТН, після чого автомобілі вигружаються в Херсонському хлібо комбінаті.

В подальшому я отримав накладні відправлення, після чого розрахунок не поступив, причина була різна, то не було реєстру то не було коштів, приблизно через 3 тижні я дізнався, що компанія яка замовляла ці автомобілі вже розрахувалася. Я відразу подзвонив ОСОБА_10 дізнатися де кошти, він захотів зустрітися, ми зустрілися, через деякий з ОСОБА_11 , з ним також був невідомий мені чоловік, та ОСОБА_12 . Я спитав у ОСОБА_10 де грошові кошти, він повідомив, що грошових коштів не має, так як, з ним не розрахувався ОСОБА_13 , при цьому, вказаного чоловіка я не знаю, ОСОБА_14 сказав потрібно почекати, при цьому сума заборгованості була приблизно 35 000 доларів США.

Через два дні я намагався подзвонити ОСОБА_15 , проте телефон у нього не відповідав, при цьому я знав де він живе через що приїхав до нього додому, дома у нього була лише його дружина, остання повідомила, що ОСОБА_14 поїхав у відрядження, проте в ході розмови із нею, я зрозумів, що вона знаю про заборгованість, та повідомила що ОСОБА_14 цих коштів не брав, і хто їх взяв не відомо. Через деякий час, мені все таки вдалося додзвонитися до ОСОБА_16 , який повідомив що чоловік на ім`я ОСОБА_13 , не передав йому гроші кошти за фури, через що він не може розрахуватися.

Приблизно через 1.5 місяці після вказаної ситуації, я почав зі своїх власних коштів віддавати ОСОБА_17 грошові кошти, так як, пройшло багато часу, і я розумів, що цю ситуацію не потрібно залишати. Я почав віддавати частинами грошові кошти із загальних 35 000 доларів США без урахування мого заробітку. В період часу з 2018 по 2021 рік в повернув ОСОБА_18 17000 доларів США, при цьому не має будь яких документів про мою заборгованість та не має жодних документів про мою передачу коштів, так як ці всі домовленості мали усний характер.

У 2022 році після нападу рф на Україну, з роботою почалися проблеми та заробітки впали до мінімуму, у зв`язку із чим, я припинив виплату грошових коштів, при цьому, я весь цей період не ховався, та із зв`язку не зникав, як інші люди які приймали участь у вказаній операції. У період з 2022 року по теперішній час не вдавалося давати грошові кошти, при цьому, вказану ситуацію я пояснював ОСОБА_18 та жодних конфліктів в нас не було.

23.07.2024 мені на мій мобільний телефон ( НОМЕР_5 ) подзвонив невідомий номер ( НОМЕР_6 ) та представився як « ОСОБА_19 » та повідомив, що він є родичом ОСОБА_20 . Він запитав, чи можемо ми зустрітися, я повідомив, що сьогодні точно не вийде зустрітися, а вийде 24.07.2024, « ОСОБА_19 » сказав, що подзвонить. 24.07.2024 з ранку подзвонив « ОСОБА_19 » та наполягав на зустрічі, я сказав, що всі зустрічі тільки з ОСОБА_18 , так як, всі розмови у мене з ним, а нікого з ОСОБА_19 я не знаю, повідомив, що буду спілкуватися, якщо буде на зустрічі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 повідомив, що зараз мене набере ОСОБА_18 .

Приблизно через 5 хвилин мені подзвонив ОСОБА_18 та повідомив, що цей чоловік ОСОБА_19 його знайомий, і він розрахувався за борг, і тепер йому потрібно повертати кошти. Я повідомив ОСОБА_18 , що так справи не робляться, він повідомив, що пройшло багато часу, і кошти не повернути і він не може більше чекати, в свою чергу я сказав, що з цим чоловіком контактувати не буду, так як його не знаю, а по можливості буду віддавати гроші тобі, на що ОСОБА_18 погодився, сказав, що головне, щоб вдавалося віддавати як раніше, частинами. При цьому в ході діалогу, з ОСОБА_19 , він розмовляв зі мною агресивно, погрожував, що приїде до мене додому, знає де я живу і все такого характеру.

Також, 09.09.2024 та 24.09.2024 в якості потерпілого допитано ОСОБА_21 , який повідомив, що в лютому 2023 року він перебував в смт. Криве Озеро в Миколаївській області на м`ясопереробному підприємстві, що розташоване в Первомайському районі Миколаївської області, привізши продукти, ОСОБА_21 розрахувався з ОСОБА_22 , з яким співпрацював. В червні 2024 року ОСОБА_21 зателефонував невідомий йому чоловік який представився як ОСОБА_19 та почав погрожувати потерпілому та вимагати грошові кошти у сумі 250 000 гривень, які я начебто винен ОСОБА_22 .. В ході розмови ОСОБА_19 повідомив, що він діє від ОСОБА_22 .

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході спілкування із потерпілими у кримінальному провадженні використовує заздалегідь вигадане ім`я « ОСОБА_19 », оскільки усвідомлює протиправність вимог висунутих та неодноразово повторених в бік потерпілих, ці дії здійснюються з метою конспірації протиправної діяльності ОСОБА_6 .

Факт причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, зокрема протоколами негласних слідчих розшукових дій, з яких знято грифи секретності, висновками лінгвістичних експертиз, відповідями на доручення слідчого, допитами потерпілих.

10 березня 2025 року слідчим суддею Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 .

10.04.2025 слідчим у кримінальному провадженні було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 .

На час проведення обшуку в вищевказаному помешканні перебував ОСОБА_4 .

В ході проведення обшуку було виявлено та в подальшому вилучено:

-мобільний телефон марки «iPhone 11», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету CRI 1252367.

Постановою слідчого від 11.04.2025: мобільний телефон марки «iPhone 11», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету CRI 1252367, визнано речовими доказами.

Вилучені речі та документи, відповідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, вилучене в ході обшуку за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Перемоги, буд. 128, майно є речовими доказами, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України - є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду, призначення криміналістичних експертиз та має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Відповідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що вищезазначені речові докази мають суттєве значення для встановлення важливих обставин кримінальному проваджені, незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на вказане майно з метою його збереження, запобігання його втраті або пошкодженню, що може позбавити можливості використати його, як доказ у кримінальному провадженні, перешкодити швидкому, повному та неупередженому розслідуванню, необхідністю проведення відповідних експертиз.

В судове засідання прокурор не з`явився.

Володілець майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, матеріалами клопотання підтверджується наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відомості за даним фактом 22.03.2024 внесені до ЄРДР за № 0000334 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

10.04.2025 на підставі ухвали Новоодеського районного суду Миколаївської області, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки «iPhone 11», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету CRI 1252367.

Вилучене 10.04.2025 року майно, відповідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вважається тимчасово вилученим майном.

Таким чином, вилучене у ході обшуку за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Перемоги, буд. 128, майно є речовими доказами, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України - є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного. Подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України. Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого. Відповідно до ч.1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Пункт 1 ч.2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вимоги пп.1, 2, 5 ч.2 ст.173 КПК України. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучене в ході обшуку місця проживання ОСОБА_4 10.04.2025, є забезпечення збереження речових доказів, для запобігання зникненню майна, його втрати або пошкодження, що може позбавити можливості використати його як доказ у кримінальному провадженні та розпорядження майном з боку його власників та інших третіх осіб, які заявлять право вимоги на нього, зокрема відчуження, зміни, спотворення, знищення майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме на:

- мобільний телефон марки «iPhone 11», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету CRI 1252367.

Доказів негативних наслідків від застосування такого максимального заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати, що тимчасово вилучене під час обшуку місця проживання ОСОБА_4 майно є доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. .2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме на:

-мобільний телефон марки «iPhone 11», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету CRI 1252367.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1