ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/308/25 Справа № 694/1303/25 Категорія: ст. 303 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 рокуЧеркаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря учасники справи прокурор скаржник ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 травня 2025 року на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив зобов`язати уповноважену особу Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 28.04.2025 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 200 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що 28.04.2025 року засобами поштового зв`язку він направив на адресу Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Вказував, що вищевказану заяву, відповідно до трекінгу поштових відправлень, було отримано Звенигородським РВП 29.04.2025 року, проте відомості, що містились в заяві, не були внесені уповноваженими особами до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим порушено положення ст.214 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 травня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заява ОСОБА_7 від 28.04.2025 року не містить відомостей про конкретну подію злочинів, передбачених ст. ст. 190, 200 КК України, та обставини їх вчинення, відносно яких необхідно було б здійснити реєстрацію в ЄРДР.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, під час її ухвалення слідчим суддею було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, невірне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

А також слідчим суддею були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, тобто такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вважає, що слідчий суддя не врахував ч. 1 ст. 214 КПК України, якою передбачено обов`язок органу досудового розслідування на внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у випадку надходження заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Законом не передбачено можливості оцінки на етапі внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, обґрунтованості викладених у заяві обставин, підтвердження викладених у заяві фактів.

Слідчий суддя безпідставно послався на висновки Верховного Суду, які викладені в постанові від 16.05.2019 року, та які були зроблені при інших обставинах в іншому кримінальному провадженні.

Також скаржник просить апеляційний суд поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, який пропущений з поважних причин, оскільки 19.05.2025 року слідчий суддя оголосив повний текст ухвали від 16.05.2025 року, а для належного обґрунтування апеляційної скарги необхідно знати мотиви прийнятого рішення.

Що стосується поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 3 ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, зокрема, ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений строк із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Матеріалами справи підтверджуються доводи скаржника щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження, а саме 19.05.2025 року був проголошений повний текст ухвали слідчого судді від 16.05.2025 року та вручений скаржнику. Колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2025 року ОСОБА_7 через засоби поштового зв`язку направив на адресу Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 200 КК України. В своїй заяві вказав, що з метою покращення свого фінансового стану надав ОСОБА_8 пароль доступу до відкритих на його ім`я банківських рахунків для користування ними, за що отримував певну плату. Однак, на його думку, ОСОБА_9 може бути причетним до доступу відкритих на його ім`я банківських рахунків, невідомих йому оборотів коштів по цих банківських рахунках, що спричинило негативні наслідки відносно скаржника, оскільки наразі на нього податкова служба покладає обов`язок сплати податкового боргу, який фактично йому не належить.

Ч. 1 ст. 190 КК України передбачає кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Ч. 1 ст. 200 КК України передбачає відповідальність за підробку документів на переказ, платіжних карток чи інших засобів доступу до банківських рахунків, електронних грошей, а так само придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту підроблених документів на переказ, платіжних карток або їх використання чи збут, а також неправомірний випуск або використання електронних грошей.

Як вбачається із заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, останній зазначив, що після добровільного надання доступу до банківських рахунків він отримав повідомлення від податкових органів про необхідність сплати податків. При цьому скаржник підтверджує, що добровільно надав своєму знайомому ОСОБА_10 доступ до банківських рахунків, за що отримував від нього грошові кошти. Також вказав на те, що жодних збитків ОСОБА_11 йому не завдав та не заволодів його майном.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді, що заява ОСОБА_7 від 28.04.2025 року не містить відомостей про конкретну подію злочинів, передбачених ст.ст. 190, 200 КК України, та обставини їх вчинення, відносно яких необхідно було б здійснити реєстрацію в ЄРДР.

Надаючи відповідну оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить із того, що за змістом ст. 214 КПК України реєстрації в ЄРДР підлягають із подальшим здійсненням досудового розслідування не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг із ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК України).

При цьому відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, котрі можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298).

Тобто, згідно з вимогами ч. 1 ст. 214 КПК до ЄРДР вносяться відомості про вчинення кримінального правопорушення лише за наявності інформації про існування обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (реальність конкретної події: часу, місця, способу та інших фактів), а не будь-яких даних, повідомлених заявником. Аналогічний підхід щодо застосування відповідної норми було наведено судовою палатою у кримінальних справах Верховного Суду України 01.07.2013 у висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, згідно з яким положення ч. 1 ст. 214 КПК зобов`язують слідчого внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки за заявою або повідомленням, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

Якщо обставини, зазначені в заяві або повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, не містять відомостей про вчинення будь-яких дій чи бездіяльності, які можна хоча б попередньо кваліфікувати як кримінальне правопорушення, інформація щодо них не має вноситися до ЄРДР і досудове розслідування стосовно таких подій не повинно проводитися. Зазначений підхід відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 30.09.2021 у справі № 556/450/18, та оцінюючи обставини, вказані в заяві/повідомленні, слідчий, дізнавач або прокурор має враховувати положення Кримінального кодексу України, які визначають, що вважається кримінальним правопорушенням.

Отже, при вирішенні справи за скаргою ОСОБА_7 , слідчим суддею надано правильне тлумачення змісту ст. 214 КПК.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, оскаржувану ухвалу постановлено з дотриманням норм кримінального процесуального закону, й неповноти судового розгляду чи невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не встановлено.

За таких обставин колегія судів апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишає без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 травня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: