Справа № 373/1088/25
Номер провадження 1-кп/373/162/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Переяслав кримінальне провадження № 0000101 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працює оператором котельні в ТОВ «ВЕСТНОРД ГРУП»,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 436-2, ч. 3 ст.436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022, у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

У громадянина України ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 23.09.2023, виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у поширенні матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників іррегулярних незаконних збройних формувань створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією.

На виконання свого умислу ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за місцем свого проживання, зареєстрував обліковий запис у соціальній мережі «Вконтакте» під назвою « ОСОБА_6 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , який налічує 128 друзів.

У подальшому, діючи умисно, перебуваючи за місцем свого проживання, на своїй персональній відкритій сторінці соціальної мережі «Вконтакте» під назвою « ОСОБА_6 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,23.09.2023 протягом доби, в невстановлений розслідуванням більш точний час, здійснив репост відео та тексту під ним тривалістю 27 хв. 58 с за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим надав можливість ознайомитись із ним необмеженій кількості осіб.

Згідно висновку експерта № 349 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення від 06.03.2025, встановлено, що у вказаній публікації містяться висловлювання, виражені у формі заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників іррегулярних незаконних збройних формувань створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у поширенні матеріалів, в яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників іррегулярних незаконних збройних формувань створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Крім цього у громадянина України ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 29.09.2023, виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у повторному поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників іррегулярних незаконних збройних формувань, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією.

Так, діючи умисно, повторно ОСОБА_4 29.09.2023 протягом доби у невстановлений досудовим розслідуванням більш точний час, перебуваючи за місцем свого проживання, на своїй персональній відкритій сторінці соціальної мережі «Вконтакте» під назвою « ОСОБА_6 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив репост відео з назвою «СВОДКИ С ФРОНТА. КЛЕЩЕЕВКА» тривалістю 04 хв. 58 с. за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 _280, чим надав можливість ознайомитись із ним необмеженій кількості осіб.

У подальшому, діючи умисно, повторно ОСОБА_4 27.07.2024 протягом доби у невстановлений досудовим розслідуванням більш точний час, за місцем свого проживання, на своїй персональній відкритій сторінці соціальної мережі «Вконтакте» під. назвою « ОСОБА_6 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив репост відео тривалістю 14 хв. 34 с. за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим надав можливість ознайомитись із ним необмеженій кількості осіб.

Згідно висновку експерта № 349 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення від 06.03.2025, встановлено, що у вказаних публікаціях містяться висловлювання, виражені у формі виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників іррегулярних незаконних збройних формувань, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у повторному поширенні матеріалів, в яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників іррегулярних незаконних збройних формувань, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 436-2 КК України.

08 травня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської міської прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні відзначив, що угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону про кримінальну відповідальність, просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просив укладену з прокурором угоду затвердити, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч.3 ст. 436-2 КК України, не оспорював та визнав всі обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті; також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник, вважаючи укладену угоду такою, що відповідає вимогам процесуального закону, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому обумовлене в ній остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, із встановленням іспитового строку.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з даною угодою, обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений в повному обсязі, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних злочинів в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Вказаною угодою сторони кримінального провадження узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинені кримінальні правопорушення, а саме про призначення покарання за ч. 2 ст.463-2 КК України у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна та за ч.3 ст.436-2 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та визначили остаточне покарання на підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі. З урахуванням ступеню і характеру сприяння ОСОБА_4 при розслідуванні кримінальних правопорушень, наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, тяжкість та характер злочинів, на підставі ст. 75 КК України сторони узгодили звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. 468, п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, що встановлені ст.ст. 50, 65 КК України.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винними, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Підстави для відмови в затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди.

Долю судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів судом не вирішується, оскільки прокурором в судовому засіданні процесуальні рішення щодо визнання речовими доказами не надавались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369, 371, 373, 374, 468, 473, 475 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 травня 2025 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської міської прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.436-2 та ч.3 ст. 436-2 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 2 ст.436-2 КК України у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за ч. 3 ст.436-2 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку - один рік, поклавши на нього виконання обов`язків передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 12722 грн. 40 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1