справа № 631/380/25
провадження № 1-кп/631/131/25
У Х В А Л А

за результатами розгляду клопотання

про повернення обвинувального акту прокурору

06 травня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області клопотання сторони захисту про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2025 року під № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 в порядку, передбаченому статтями 283, 291 та 293 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з обвинувальним актом та доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 квітня 2025 року призначено підготовче судове засідання по справі.

Під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до суду з письмовим клопотання, що було зареєстроване за вхідним № 2500/25-вх. від 06 травня 2025 року, відповідно до якого просив повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України, прокурору з підстав його не відповідності вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, що, на його думку, унеможливлює розгляд справи у суді.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подане клопотання підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

В обґрунтування заявленого клопотання сторона захисту зазначила, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 в порушення приписів пункту 5 частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. На думку сторони захисту, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовується висновками експерта № СЕ-19/121-25/3587-БД від 19 березня 2025 року, № СЕ-19/121-25/1938-БД від 18 березня 2025 року, № СЕ-19/121-25/3588-БД від 19 березня 2025 року, № СЕ-19/121-25/3586-БД від 19 березня 2025 року, № СЕ-19/121-25/3585-БД від 19 березня 2025 року, № СЕ-19/121-25/3589-БД від 19 березня 2025 року.

Крім того, як зазначив захисник обвинуваченого, на даний час до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесенні відомості за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 383 Кримінального кодексу України, з боку ОСОБА_4 , за якими триває досудове розслідування, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000063 від 21 січня 2025 року. Зазначені обставини та порушення, за твердженнями сторони захисту, є істотними та таким, що перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, а отже є необхідність повернення обвинувального акту прокурору для можливої зміни обвинувачення та притягнення до відповідальності іншого учасника злочину.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , заперечуючи проти заявленого захисником та обвинуваченими клопотання, просив відмовити в його задоволенні. При цьому зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам, що визначені у статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які саме прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та до обвинувального акта додані визначені процесуальним законодавством додатки, а недоліки, на які посилається сторона захисту, є необґрунтованими. На думку прокурора, досліджувати будь-які докази, у тому числі висновки експертів, під час підготовчого судового засідання, суд не має право, оскільки оцінка доводів сторони захисту на стадії підготовчого судового засідання неможлива.

Потерпіла ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримали думку прокурора та просили відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору через його безпідставність та необґрунтованість.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання з приводу заявленого клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, дослідивши обвинувальний акт разом із реєстром матеріалів досудового розслідування, дійшов наступного висновку.

Так, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, що складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (стаття 1 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, підготовче провадження у суді першої інстанції здійснюється відповідно до приписів глави 27 розділу ІV кримінального процесуального кодифікованого закону України, якою визначено, що завданням стадії підготовчого судового провадження є, зокрема, перевірка матеріалів досудового розслідування, оцінка змісту і форми обвинувального акту, з метою успішного проведення судового розгляду.

Положеннями пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт, як встановлено частиною 4 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому, обвинувачення є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (пункт 13 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України).

При розгляді клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд акцентує увагу на тому, що в силу положень чинного кримінального процесуального законодавства України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору тільки у разі, коли він не відповідає вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, яка містить імперативні приписи та містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

В свою чергу, вказана стаття зазначеного Кодексу, станом на день складання та затвердження обвинувального акта, передбачала, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 31) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 81) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Крім того до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 2971 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється (частина 4 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України).

Отже, до суду повинен надійти обвинувальний акт, в якому мають міститися обов`язкові відомості, які зазначені у частині 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, та бути доданий перелік документів, який визначений у частині 4 статті 291 наведеного вище кодифікованого закону України.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у підпункті 3 пункту 2 Інформаційного листа від 03 жовтня 2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» роз`яснив, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статтей 291 та 292 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Тобто, виходячи з наведених роз`яснень, підставою для повернення обвинувального акту прокурору, в порядку пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, є невідповідність його вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2025 року під № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України, він фактично відповідає вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону, а тому посилання захисника обвинуваченого на невідповідність обвинувального акту вимогам пункту 5 частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, є безпідставними.

На думку суду, саме обвинувачення сформульоване відносно обвинуваченого із зазначенням правової кваліфікації, яка містить в собі не тільки посилання на окремі статті (частини статті) кримінального закону, але й формулювання об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення, даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, тощо.

У обвинувальному акті наявний короткий виклад тексту диспозиції кримінально правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Відносно посилання сторони захисту на неповноту встановлення фактичних обставин даного кримінального правопорушення, а також неповного викладу цих обставин в обвинувальному акті, суд вважає за необхідне зазначити, що дані обставини є предметом судового розгляду.

Оцінка фактичних обставин кримінального провадження, на які посилається захисник щодо не встановлення, на його думку, обставин вчинення кримінального правопорушення, на переконання суду, не є підставами, у розумінні статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, для повернення обвинувального акту прокурору. Ці обставини мають бути предметом перевірки під час розгляду справи по суті судом, оскільки для з`ясування фактичних обставин кримінального провадження, правильності правової кваліфікації та доведеності/недоведеності вини обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні необхідне провести судовий розгляд.

При цьому, будь-яка оцінка судом пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту, з урахуванням стадії судового розгляду підготовче судове засідання, є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

Щодо викладу правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність, то суд вважає, що Кримінальний процесуальний кодекс України не дозволяє прокурору зазначати цю кваліфікацію на власний розсуд, прокурор має робити це з врахуванням того, що зібрані під час досудового розслідування докази визнані ним достатніми для складання обвинувального акта та того, що обов`язок доказування відповідно до статті 92 Кримінального процесуального кодексу Украйни лежить саме на прокуророві. В обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого за частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України, тобто стороною обвинувачення визначено норми кримінального закону, які підлягають застосуванню для означення кримінальної відповідальності обвинуваченого. Чи містять діяння, які інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_6 , склад кримінального правопорушення суд може вирішити тільки за наслідками судового розгляду при ухваленні вироку.

При цьому судом враховується висновок Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Розглядаючи питання неконкретності пред`явленого обвинувачення, внаслідок чого порушуються право обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, та відсутність посилань на докази, то суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, відповідно якої стаття 6 § 3 а) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього, і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію фактів (пункт 59 рішення у справі «Mattoccia проти Італії», пункти 33 і 42 рішення у справі «Penev проти Болгарії»), а також те, що така інформація не обов`язково має наводити докази, на яких ґрунтується обвинувачення, тому в даному конкретному випадку суд вважає, що зміст обвинувального акта в достатній мірі інформує обвинуваченого як про причину обвинувачення, так і про його характер.

Проаналізувавши обвинувальний акт на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, суд не вбачає у викладенні формулювання обвинувачення таких недоліків, які б свідчили про його явну неконкретність та, у зв`язку з цим, перешкоджали б призначенню справи до судового розгляду.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 5 частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, в обвинувальному акті зазначаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, при цьому цим Кодексом не передбачено повноваження суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

Окрім цього, прокурор, відповідно до статтей 338 та 340 Кримінального процесуального кодексу Украйни, не позбавлений процесуальної можливості, якщо під час судового розгляду будуть вставлені нові фактичні обставини, змінити обвинувачення або відмовитися від його підтримання.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (частина 5 статті 40 Кримінального процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи щодо повноважень прокурора містяться у частині 1 статті 36 Кримінального процесуального кодексу України, яка визначає, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

А тому, говорити про доцільність повернення цього обвинувального акту для того, аби зобов`язати слідчого та прокурора указати у ньому ті відомості, які має бажання бачити там сторона захисту передумов немає.

Не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору й та обставина, що на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному правопорушенні за заявою обвинуваченого ОСОБА_6 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000063 від 21 січня 2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 383 Кримінального кодексу України, оскільки наявність іншого кримінального провадження не свідчить про порушення прокурором вимог статті 291 Кримінального процесуального кодексу України.

Суд наголошує на тому, що в пункті 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акта підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

В даному випадку обвинувальний акт у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2025 року під № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України, в цілому відповідає вимогам чинного Кримінального процесуального кодексу України, суттєвих порушень, за яких суд має повернути його прокурору, судом не встановлено, а тому підстав для його повернення прокурору суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 1, пунктом 13 частини 1 статті 3, статтями 7, 8, 9, 27, частинами 1 та 11 статті 31, частиною 2 статті 35, статтею 91, частиною 2 статті 109, частиною 2 статті 110, статтями 134 138, 291, 293, 314 316, 369, 372, частиною 2 статті 392, частиною 5 статті 532, статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання сторони захисту про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2025 року під № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачені частиною 1 статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1