ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1163/25 Справа № 212/5452/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 на увалу слідчого судді Покровського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0001689 від 21.10.2024 року щодо підозрюваної

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, розлученої, маючої на утриманні неповнолітнього сина, 2009 року народження, інвалідності не маючої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючої до моменту затримання за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 317 КК України, -

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Покровського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року клопотання прокурора про продовження раніше обраного щодо підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу задоволено частково.

Змінено обраний запобіжний захід та застосовано до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 19 липня 2025 року, звільнивши її з-під варти.

Заборонено підозрюваній ОСОБА_9 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , протягом усього часу домашнього арешту строком до 19 липня 2025 року включно.

Покладено на підозрювану ОСОБА_9 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними та експертами у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що встановив доведеним наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваної з її неповнолітнім сином та врахував також позицію Європейського суду з прав людини, викладену в справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (Buzadji v. theRepublicofMoldova) (заява № 23755/07, п. 112-114) в частині того, що тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт є за своїм змістом ідентичними запобіжними заходами.

Тому вважав за необхідне змінити тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт з електронним засобом контролю. Зазначив, що цей захід є достатнім для запобігання ризикам, встановленим судом. Більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані, оскільки ризики за ст. 177 КПК України встановлені судом, і необхідно до певної міри обмежити свободу пересування підозрюваної.

Із вказаним рішенням слідчого судді не погодився прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 задовольнити.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_9 підозрюється у вчинені умисних злочинів, які караються позбавленням волі на строк понад десяти років. Також підтверджуються ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_9 може переховуватися шляхом залишення місця свого проживання, маючи при цьому всі можливі засоби в тому числі виїзду за кордон з урахуванням можливості легального перебування на території ЄС для біженців з України.

Наголошує, що підозрювана приймала участь у злочинній організації, пов`язаної із вчиненням тяжких та особливо тяжких злочинів, у тому числі збуту психотропних речовин, яке здійснювалось виключно особами, до яких є довіра, а тому може впливати на осіб, яким здійснювала збут та вплинути на інших підозрюваних.

Вказує, що підозрювана частково ознайомлена з матеріалами кримінального провадження, які є додатками до клопотання, в тому числі НСРД, в яких зазначені телефони свідків, та висновки експертів, отже може мати реальну можливість впливу на них.

Звертає увагу, що підозрювана ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників кримінального провадження, створення іншим умов та обставин з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Крим того, може умисно здійснити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього документи або іншим чином ввести в оману, щоб не перебувати в ізоляції.

Зазначає, що підозрювана не працює, не має джерела доходу, враховуючи її спосіб життя та соціальний стан може вчинити інше кримінальне правопорушення, перебуваючи за місцем мешкання може вчинювати аналогічні кримінальні правопорушення, за які підозрюється.

Стверджує, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про міцність соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_9 значний час не мешкає зі своїм неповнолітнім сином, майже з початку повномасштабного вторгнення її син перебуває за межами Дніпропетровської області разом із родичами. Отже, підозрювана не приймає участі у вихованні сина, а навпаки підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, пов`язаних із збутом наркотичних засобів, психотропних речовин у складі злочинної організації.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 , які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду без змін, підозрювану ОСОБА_9 , яка просила залишити їй запобіжний захід у виді домашнього арешту, дослідивши матеріали судового провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею в повній мірі з`ясовані всі обставини, які передбачають підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 підозрюється в участі у діяльності злочинної організації, створеної особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з метою незаконного придбання, зберігання, виготовлення, перевезення, пересилання з метою збуту, незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено, метамфетаміну, та особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, наркотичного засобу, обіг якого обмежений - метадон (фенадон), та сильнодіючого лікарського засобу - дифенгідрамін (димедрол). ОСОБА_11 розробив план з метою організації незаконного збуту психотропних речовин, сильнодіючих лікарських засобів та наркотичних засобів, отримання прибутку від вказаної злочинної діяльності, який передбачав чіткий механізм та схему здійснення злочинної діяльності; залучив до діяльності ОСОБА_12 , який, в свою чергу, залучив інших осіб, серед яких - ОСОБА_9 .

25.02.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України (участь у злочинній організації), ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (за ознаками незаконного виробництва, придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини, вчинені у складі злочинної організації), ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 317 КК України. 28.03.2025 їй повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

27.02.2025 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг обрано щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 25.04.2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою до 25.05.2025.

Внаслідок складності провадження керівником Криворізької північної окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до 25.05.2025. Ухвалою слідчого судді продовжено строк запобіжного заходу до 25.05.2025.

Ухвалою слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженнідо 25.08.2025 включно.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання документами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14.03.2025, який засвідчив, що неодноразово перетинався з підозрюваною, коли треба було везти її разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 з домоволодіння на вул. Симбірцева в м. Кривий Ріг (яке, як свідчать інші матеріали клопотання, може бути «лабораторією» для виготовлення заборонених речовин), бачив її також на території зазначеного домоволодіння, коли вона перебувала в компанії осіб, які підозрюються у цьому кримінальному провадженні (зокрема, ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; протоколом аудіо-відеоконтролю особи від 18.02.2025, в ході якого велося спостереження за ОСОБА_18 за адресою Симбірцева, 35, та який вказує на неодноразове перебування підозрюваної ОСОБА_9 разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в цьому домоволодінні під час виготовлення речовин, які можуть бути забороненими, тісне спілкування та можливу її участь у такому виготовленні; протоколами негласного отримання зразків за адресою Симбірцева, 35 та послідуючими висновками експертиз речовин, вилучених в процесі негласного відібрання зразків, якими підтверджується наявність метамфетаміну, прекурсорів.

Слідчим суддею не спростовані заявлені прокурором ризики передбачені п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, однак зазначив, що сторона обвинувачення не довела обставини, передбаченої пунктом 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із вказаним висновком погоджується колегія суддів.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, як у цьому переконаний захисник, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Разом з цим, як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, що сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину не може бути підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В своїх рішеннях ЄСПЛ суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…» (справи «Харченко проти України»,«Шалімов проти України»).

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розумінні ст. 9 Конституції України- Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ - є частиною національного законодавства.

Окрім того, як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05 від 11.07.2006р.) одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою. Аналогічні висновки зроблено Європейським судом з прав людини в справах «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови».

В рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 р.) вказано підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

В п. 51 Рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991 р.) попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи.

На основі своїх висновків у справі «Бузаджи проти Республіки Молдова» (Buzadji v. theRepublicofMoldova) (заява № 23755/07, пп. 112-114), ЄСПЛ зауважив, що в контексті права на свободу, гарантованого статтею 5 Конвенції, тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт є за своїм змістом ідентичними запобіжними заходами. Отже, оцінювання обґрунтованості всього періоду позбавлення свободи має здійснюватися на основі одних і тих самих критеріїв, незалежно від місця позбавлення заявника свободи, тобто, його перебування в установі попереднього ув`язнення або ж удома під домашнім арештом.

Перевіряючи доводи прокурора та мотиви слідчого судді, колегія суддів враховує дані про особу підозрюваної, яка не працює, розлучена, має на утриманні неповнолітнього сина 2009 року народження, раніше не судима. Зі слів підозрюваної, отримує аліменти на сина, окрім цього їй допомагають батьки.

Посилання прокурора, що з моменту повномасштабного вторгнення, дитина ОСОБА_9 , мешкає разом із її батьками, не є безумовною підставою для застосування щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки міцність соціальних зв`язків не спростована, остання не позбавлена батьківських прав та проживання деякий час дитини окремо, не вказує на невиконання ОСОБА_9 батьківських обов`язків.

Корім того, колегією суддів приймається до уваги, що станом на час апеляційного розгляду підозрювана перебуває під домашнім арештом майже місяць та стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до неї запобіжний захід виявися недостатньо дієвим. Отже, ОСОБА_9 виконує покладені на неї процесуальні обов`язки.

На підставі аналізу доводів апеляційної скарги, обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваної ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що цілодобовий домашній арешт з електронним засобом контролю, в даному випадку, є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, підстав застосування більш тяжкого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційний суд не вбачає та матеріали провадження не містять.

Усі наведені прокурором доводи, враховані слідчим суддею та обґрунтовано

прийнято рішення про можливість змінити раніше обраний запобіжний захід та застосувати до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 183, 405, 407, 419 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Покровського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0001689 від 21.10.2024 року щодо підозрюваної ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 317 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді