Справа № 489/5270/25
Провадження № 1-кп/489/768/25
В И Р О К

іменем України

22 липня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000384 від 04.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Грузія, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із професійною освітою, не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , при невстановлених обставинах, у невстановлені під час досудового розслідуванні місці та часу, у невстановленої особи, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, придбав осколкову ручну гранату М67 із підривачем типу М213, яка відноситься до бойових припасів основного призначення, споряджених, вибуховими речовинами - тротил та гексоген.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння та зберігання бойових припасів, того ж дня, без передбаченого законом дозволу, вищевказаний бойовий припас переніс до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав до моменту його використання.

04.04.2025, близько 03:30, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на балконі квартири АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, висмикнув запобіжне кільце, привівши тим самим вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення - осколкову ручну гранату М67, яка належить до бойових припасів основного призначення у бойову готовність, кинув її з вікна на землю, на територію, прилеглу до вищевказаного будинку, після чого відбувся вибух.

04.04.2025, в період часу з 09:45 до 10:20, під час огляду місця події виявлено та вилучено фрагменти корпусу осколкової ручної гранати М67, важеля підривача М213, який є складовою частиною підривача осколкової ручної гранати М67, також обвинувачений ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції кільце з шплінтом, що є складовою частиною підривача М213 осколкової ручної гранати М67. Вищевказані предмети є залишками вибухового пристрою промислового виготовлення військового призначення - осколкової ручної гранати М67, яка належить до бойових припасів основного призначення, який останній незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

22.07.2025 між прокурором та обвинуваченим, за участю його захисника, укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, не працевлаштований, раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, відсутність потерпілої сторони, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та призначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначив про своє щире каяття, засудив свої дії.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 22.07.2025 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, враховує: особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, його вік та стан здоров`я, повне визнання ним своєї вини та щире каяття у вчиненому, відсутність потерпілої сторони, за місцем проживання характеризується посередньо, на лікуванні у лікарів нарколога та психіатра не перебував.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про встановлення для ОСОБА_4 одного року іспитового строку, що буде достатньо для його виправлення та перевиховання.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати на оплату судових експертиз в сумі 14 842,03 грн.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 22.07.2025 між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 22.07.2025.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 14 842 (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок дві) грн 03 коп.

Речові докази:

- уламки та запобіжник з маркуванням «Fuze M213 CTJ21L 514-001», запобіжне кільце від гранати іноземного походження знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом, а також, що у разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор, в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, має право звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1