Справа № 461/3670/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1272/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження за №0000030 від 11.06.2021 року про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастириська Тернопільської області, громадянина України, раніше несудимого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні сина інваліда війни, перебуває на посаді директора ППФ «Будремсервіс»,

з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 366 КК України у виді двох років позбавлення волі, з позбавленням права протягом двох років обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та зі штрафом у розмірі двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 191 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права протягом трьох років обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Призначити ОСОБА_6 остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вищезазначених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права протягом трьох років обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та зі штрафом у розмірі двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта:

-за проведення судової будівельно-технічної експертизи від 30.11.2022 №3591-Е у розмірі 28 315,50 грн;

-за проведення судової економічної експертизи від 25.01.2023 №15/7 у розмірі 15 101,60 грн;

- за проведення судової почеркознавчої експертизи №Л/18 від 21.02.2023 у розмірі 5018,58 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора ППФ «Будремсервіс», вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України за наступних обставин.

Відповідно до наказу №1 від 01.09.2004, Статуту приватного підприємства фірми «Будремсервіс», затвердженого рішенням учасника ПП Фірма «Будремсервіс» №21-10/1 від 04.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за № 8083, директор товариства, у межах наданих йому повноважень, відповідно п.п.5.2.5.3.5.4 (Далі Статут) керує поточною діяльністю Підприємства, вирішує усі питання лояльності Підприємства, за винятком тих, що входять до виключної компетенції Власника, який може прийняти рішення про передачу частини повноважень, що належать йому, до компетенції Директора, оскільки Директор призначається Власником, підзвітний Власнику і організовує виконання його рішень; директор діє від імені Підприємства в межах, встановлених чинним законодавством України та Статутом підприємства. Повноваження Директора і його відповідальність визначаються цим Статутом та Власником згідно з чинним законодавством України. Керівництво Підприємством може здійснювати сам Власник, який одночасно в цьому випадку є Директором Підприємства; директор без довіреності здійснює дії від імені підприємства, керує поточною діяльністю підприємства, представляє Підприємство у відносинах з державними органами, об`єднаннями громадян і окремими громадянами, а також в суді, Господарському суді і третейському суді, формує програми діяльності Підприємства, здійснює вибір партнерів і контрагентів підприємства та несе відповідальність за виконання вимог, що ставляться до діяльності Підприємства, відповідно до цього Статуту, рішень Власника, законодавства України.

Також, згідно статуту (Далі Статут) до компетенції Директора відноситься: забезпечення виконання планів діяльності Підприємства та рішень Власника; створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв; визначення умов оплати праці службових осіб Підприємства, дочірніх підприємств, філій та представництв; прийняття рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб Підприємства; розпорядження коштами та майном Підприємства в межах повноважень, визначених Власником та цим Статутом; організація бухгалтерського обліку та звітності в Підприємстві; підписання всілякого роду договорів та угод та інших юридичних актів, видача доручень та довіреностей, відкриття в банках розрахункового та інших рахунків, здійснення всіх видів розрахунків по банківських рахунках Підприємства: прийняття на роботу та звільнення працівників, заохочення, накладення стягнень; прийняття рішень з соціально-економічних питань, що стосуються діяльності Підприємства; призначення керівників та спеціалістів підрозділів; визначення форми, системи та розміру оплати праці: затвердження річного балансу, штатного розкладу та посадових окладів працівників Підприємства, розмірів та термінів їх преміювання; встановлення для працівників Підприємства додаткових відпусток, скороченого робочого дня, надання інших пільг; затвердження тарифів, страхових тарифів, визначення контрактних та договірних цін на роботи та послуги у взаємовідносинах Підприємства з юридичними та фізичними особами; забезпечення необхідного рівня комерційної таємниці в діяльності Підприємства, вніс до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей будучи службовою особою, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора ППФ «Будремсервіс», відповідно до наказу №1 від 01.09.2004, Статуту приватного підприємства фірми «Будремсервіс», затвердженого рішенням учасника ПП Фірма «Будремсервіс» №21-10/1 від 04.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за № 8083, шляхом службового підроблення та використання завідомо підроблених документів, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, з метою заволодіння бюджетними коштами, 01.07.2021 (в невстановлений час) підписав акти приймання виконаних будівельних робіт форми Кб-2в №1 за червень 2021року, 04.08.2021 (в невстановлений час) підписав акт приймання виконаних будівельних робіт форми Кб-2в №2 за липень 2021року, 01.09.2021 (в невстановлений час) підписав акти приймання виконаних будівельних робіт форми Кб-2в №3 за серпень 2021року, 02.11.2021 (в невстановлений час) підписав акти приймання виконаних будівельних робіт форми Кб-2в №5 за листопад 2021року, 29.11.2021(в невстановлений час) підписав акти приймання виконаних будівельних робіт форми Кб-2в №6 за листопад 2021року, 22.12.2021 (в невстановлений час) підписав акти приймання виконаних будівельних робіт форми Кб-2в №7 за грудень 2021року, 22.12.2021 (в невстановлений час) підписав акти приймання виконаних будівельних робіт форми Кб-2в №8 за грудень 2021року, 05.07.2022(в невстановлений час) підписав акт приймання виконаних будівельних робіт форми Кб-2в (без номеру), та таким чином видав їх, які в подальшому подавалися генпідрядником ОСОБА_6 до Львівського національного університету ім. І.Франка для проплати, достовірно знаючи, що у вказані офіційні документи внесено завідомо неправдиві відомості, про вартість та обсяги виконаних робіт, що були внесені ним, як генпідрядником ПП Фірма «Будремсервіс» у акти приймання виконаних будівельних робіт, з урахуванням порушень, зазначених щодо виконання ППФ «Будремсервіс» будівельних робіт (ремонту/реконструкції) по об`єкту: «Реставрація головного корпусу Львівського національного університету імені Івана Франка, що по вул. Університетська, 1 в м. Львові» у Висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.11.2022 №3591-Е, висновку судової економічної експертизи №15/7 від 25.01.2023, чим було завдано Державному бюджету України в особі Львівського національного університету ім. Івана Франка матеріальну шкоду (збитки), в сумі 722 291,39 грн.

Як наслідок, на рахунок ППФ «Будремсервіс» надійшло необґрунтовано виплачених грошових коштів на загальну суму 722 291,39 грн, чим спричинено Державному бюджету матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора ППФ «Будремсервіс» на вищезазначених підставах та маючи вищеперелічені посадові обов`язки, будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, будучи таким чином службовою особою, усвідомлюючи свої дії, маючи умисел на заволодіння чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах підприємства, оскільки останній є єдиним власником та директором ППФ «Будремсервіс», є єдиним володільцем 100 ‰ частки статутного капіталу, з корисливих мотивів, умисно, заволодів коштами державного бюджету, шляхом підписання актів приймання виконання будівельних робіт в великих розмірах.

Так, Львівським національним університетом ім. І.Франка, в особі ОСОБА_12 та ППФ «Будремсервіс», в особі ОСОБА_6 були укладені наступні договори від 31.05.2018 року №31/05.2018 «Реставрація головного корпусу Львівського національного університету ім.. І.Франка на вул. Університетська,1 в м. Львові» (45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація); від 28.09.2020 року №28/09-Р «Реставрація головного корпусу Львівського національного університету ім. І.Франка на вул. Університетська,1 в м. Львові» (коригування); від 28.05.2021 року №28/05-2021 «Реставрація головного корпусу Львівського національного університету ім. І.Франка на вул. Університетська,1 в м. Львові». «Реставрація головного корпусу Львівського національного університету ім. І.Франка на вул. Університетська,1 в м. Львові» (ДК 021:2015-4545000-7 капітальний ремонт і реставрація); додаткова угода№1 від 01.06.2021 до договору №28/05.2021 від 28.05.2021«Реставрація головного корпусу Львівського національного університету ім. І.Франка на вул. Університетська,1 в м. Львові», «Реставрація головного корпусу Львівського національного університету ім. І.Франка на вул. Університетська,1 в м. Львові» (ДК 021:2015-4545000-7 капітальний ремонт і реставрація);

Умовами договору №28/05-2021 від 28.05.2021 передбачено наступне:

- п.1.1. замовник доручає, а Підрядник зобов`язується у відповідності до умов цього Договору виконати роботи з «Реставрація головного корпусу Львівського національного університету імені Івана Франка на вул. Університетська, 1 в м. Львові». Коригування Характер робіт- реставрація)» (ДК 021:2015 - 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація), а Замовник зобов`язується прийняти ці роботи та оплатити їх;

- п.1.2. підрядник повинен виконати передбачені Договором роботи, якість яких відповідає умовам ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», державних стандартів, будівельних норм і правил, інших нормативних документів, проектно-кошторисної документації і договору;

- п.1.3. підписання цього договору сторонами свідчить про те, що Замовник надав Підряднику усю необхідну документацію, відповідно до якої Підрядник зобов`язується виконати роботи;

- п.1.4. обсяги робіт можуть бути змінені залежно від реального фінансування видатків бюджету;

- п.1.5. склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт у разі внесення мін до проектної документації у порядку, зазначеному у п.53 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2005 р. №668 (далі - Загальні умови).

- п.2.1.при виконанні робіт Підрядник використовує свої матеріали. У випадку виявлення Замовником фактів використання Підрядником неякісних матеріалів, Підрядник зобов`язаний негайно замінити такі матеріали за свій рахунок, або відшкодувати завдані Замовнику збитки підтверджені належними документами.

- п.2.2. підрядник виконує роботи власними силами та засобами. Залучення субпідрядників для виконання окремих видів робіт по даному Договору допускається лише зі згоди Замовника. При цьому Підрядник несе перед Замовником повну відповідальність за неналежне виконання субпідрядником зобов`язань Підрядника за цим договором.

- п.2.3. підписанням даного договору сторони підтверджують, що Замовник належним чином передав Підряднику майданчик для виконання робіт та всю документацію, необхідну для виконання послуг за цим Договором.

- п.2.4. приймання - передача робіт за цим Договором здійснюється за актом приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2 та довідкою форми КБ-3. Після завершення виконання робіт Підрядник передає Замовнику два примірники Акту приймання - передачі виконаних робіт. Замовник протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання Акту приймання - передачі перевіряє обсяги виконаних робіт, їх якість та відповідність умовам договору та підписує Акт приймання - передачі, після чого повертає один екземпляр Акту Підряднику або надає Підряднику мотивовану письмову відмову від підписання Акту з вказівкою на недоліки, виявлені у виконаних роботах. Вказані недоліки підлягають усуненню Підрядником за його рахунок протягом 3 календарних днів з моменту отримання письмової відмови Замовника. Акт приймання - передачі при цьому підписується негайно після усунення відповідних недоліків Підрядником.

- п.3.1. Підрядник зобов`язаний виконати роботи, визначені цим Договором та додатками до нього відповідно до календарного графіка виконання робіт (Додаток 2 до Договору) не пізніше 31.12.2021.

- п.4.1. вартість робіт згідно договору становить 57 700 000 грн.

При цьому ОСОБА_6 будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, з метою заволодіння бюджетними коштами Львівського національного університету ім. І.Франка, діючи умисно, в інтересах товариства, зловживаючи своїм службовим становищем, в недотримання п.п.6.4.3. та 6.4.7. «правил визначення вартості будівництва» ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013, заволодів коштами державного бюджету, шляхом підписання актів приймання виконаних будівельних робіт форми Кб-2в 01.07.2021 (в невстановлений час) №1 за червень 2021 року, 04.08.2021 (в невстановлений час) №2 за липень 2021року, 01.09.2021 (в невстановлений час) №3 за серпень 2021року, 02.11.2021 (в невстановлений час) №5 за листопад 2021року, 29.11.2021(в невстановлений час) №6 за листопад 2021року, 22.12.2021 (в невстановлений час) №7 за грудень 2021року, 22.12.2021 (в невстановлений час) №8 за грудень 2021року, 05.07.2022(в невстановлений час) Акт (без номеру) за липень 2022 року, який подавався генпідрядником ОСОБА_6 до Львівського національного університету ім. І.Франка, достовірно знаючи про зазначені недоліки, в яких не виконано роботи по об`єкту: розділу внутрішній дворик В10-34-3 "Розчищення поверхні балконів" в кількості 48,9 м. кв., РН7-18-1 "Улаштування першого шару обклеювальної гідроізоляції рулонним матеріалом на мастиці" в кількості 50,05 м. кв., В7- 12-2 "Розчищення металевої поверхні огородження балконів від забруднень та пофарбувань" в кількості 37,9 м. кв., В7-7-8 "Реставрація металевих грат, огорож, воріт і хвірток середньої складності, додавання нового матеріалу більше 50%" в кількості 37,1 м. кв., В 10-11-5 "Пофарбування металевих огорож" в кількості 37,2 м. кв., В8-8-1 "Реставрація поверхні балкону" в кількості 48,9 м. кв.; РН7-18-1 "Улаштування першого шару обклеювальної гідроізоляції рулонним матеріалом на мастиці" в кількості 8,2 м. кв.; Роботи по розділу Балкони вул. Листопадового Чину, № 5 та № 5а РН7-18-1 "Улаштування першого шару обклеювальної гідроізоляції" в кількості 18,9 м. кв.; РН4-2-1 "Розбирання монолітних сходів" в кількості 1,726 м. куб. та РН6-1-10 "Улаштування фундаментних сходів" в кількості 2,2 м. куб.; РН7-18-1 "Улаштування першого шару обклеювальної гідроізоляції" в кількості 22,3 м. кв.; В4-15-2 "Реставрація і відтворення мощення та сходинок з каменю вапняку (головний вхід) в кількості 19,2 м. кв. та ЕН11-33-8 "Улаштування покриття плитами із пісковику (головний вхід) в кількості 12,1 м. кв., РН7-27-6 "Улаштування мозаїчних покриттів (головний вхід) в кількості 28,1 м. кв.; Роботи по розділу Корпуса Університету - СІ 11-97-1 "Бляха цинк-титан товщиною 0,6 мм на улаштування металевих фартухів, підвіконників, сандриків, карнизів, тяг тощо" в кількості 8,01 т використано частково в кількості 7,342 т та використано бляху товщиною 0,55 мм.; В6-8-19 "Зміна покриттів настінних жолобів із міді" в кількості 60 м та В6-10-23 "Зміна фігурних елементів водостічних труб із міді діаметром 14 см" в кількості 40 м.; В7-7-4"Реставрація віконних та дверних решіток" в кількості 49,9 м. кв. виконані частково в кількості 12,6 м. кв.; Роботи по розділу внутрішній дворик В4-49-1 "Реставрація поверхні цоколя, РН11-51-1 "Очищення гладкої поверхні цоколю піскоструменевим апаратом", РН19-34-4 "Флюатування стін кислотою кренофтористою" в кількості 605 м. кв., виконані частково в кількості 556,5 м. кв., не відповідають фактам виконання, що закладені в актах приймання виконаних будівельних робіт на об`єкті: «Реставрація головного корпусу Львівського національного університету імені Івана Франка, що по вул. Університетська, 1 в м. Львові».

Вартість невиконаних будівельних робіт на об`єкті: «Реставрація головного корпусу Львівського національного університету імені Івана Франка, що по вул. Університетська, 1 в м. Львові», що закладені в актах виконаних робіт №1,2,3,5,ю6,7,8, б/н становить 722291,39 (сімсот двадцять дві тисячі двісті дев`яносто одна грн. 39 коп.) гривень та підтверджується висновками судової будівельно-технічної експертизи від 30.11.2022 № 3591-Е, судової економічної експертизи №15/7 від 25.01.2023.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 на рахунок ППФ «Будремсервіс», надійшло необґрунтовано виплачених грошових коштів на загальну суму 722291,39 грн., чим спричинено Державному бюджету матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму, що є великим розміром.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок та закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, та ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, з підстав не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливостей їх отримати.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що вважає оскаржуваний вирок суду необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів допустив цілу низку порушень процесуального Закону, серед яких, не в повній мірі дослідив обставини виконання робіт згідно договору, зробив висновки, які суперечать матеріалам справи та фактично встановленим обставинам в ході судового розгляду справи.

Наведене призвело до того, що Галицький районний суд м. Львова, при наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України для постановлення виправдувального вироку у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, тобто через невстановлення достатніх доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпання можливості їх отримати відповідного судового рішення не ухвалив, натомість засудив вказану особу.

Апелянт зазначає, що у вироку не зазначено жодного доказу на підтвердження цих обставин що ОСОБА_6 скористався ще якимось службовим підробленням і використав завідомо підроблені документи, щоб вчинити злочин, передбачений ч. 2 ст. 366 КК України.

У вироку також не зазначено:

- зміст неправдивих відомостей, які нібито вніс ОСОБА_13 до актів приймання виконаних будівельних робіт. Тобто, яка ж вартість та обсяг виконаних будівельних робіт в кожному із зазначених актів є недостовірною.

- чим підтверджується, що відомості вносив ОСОБА_6 , а не інша особа.

- мотиви неврахування показань ОСОБА_13 щодо того, що не він вносив відомості в акти приймання виконаних будівельних робіт, а їх збирав та передавав у відділ технічно-проектної документації та технічного нагляду університету виконроб ПП Фірма «Будремсервіс» і університеті друкували ці акти, після чого їх підписував він, представник підрядника, як проректор університету, як представник замовника, та інженер технагляду.

- форма вини ОСОБА_6 щодо злочину за ч. 2 ст. 366 КК України.

Щодо факту умисного заволодіння ОСОБА_6 грошовими коштами Державного бюджету України, тобто можливого вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України захисники зазначає наступне.

Зазначає, що служба ОСОБА_6 - це робота на посаді директора ППФ «Будремсервіс». Службовий злочин він міг би вчинити, якщо б використав своє службове становище - посаду директора всупереч інтересам ППФ «Будремсервіс». Тому ОСОБА_6 не с суб`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, адже не використовував своє службове становище всупереч інтересам служби. Також ОСОБА_6 не суб`єктом злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, оскільки не був наділений організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями стосовно чужого майна - грошових коштів, які зазначені предметом злочину.

Апелянт звертає увагу, що ППФ «Будремсервіс» як суб`єкт господарської діяльності мав господарські відносини з ЛНУ ім. І.Франка. Компетенція та повноваження ОСОБА_6 як директора ППФ «Будремсервіс» не поширювалася ні на кошти ЛНУ ім.І. Франка, ні на кошти Державного бюджету України. У вироку на зазначено, коли було перераховано кошти на користь ППФ «Будремсервіс», хто здійснив перерахунок коштів, не наведено доказів такого перерахування і таким чином не доведено факту заволодіння чужим майном - коштами.

Зазначає, що суд першої інстанції не розібрався в тому, що зауваження Держаудитслужби стосувались робіт, які зазначені в актах приймання виконаних робіт за червень-грудень 2021 року №1, №2, №3, №5, №6, №7 і № 8, де загальна сума ніби-то зайво сплачених коштів становить 877.508,06 грив. В акті без номера від 05.07.2022 року зазначені роботи, які були виконані ПП «Будремсервіс» на безоплатній основі для відшкодування шкоди, і вартість робіт, зазначених в акті від 05.07.2022 року дорівнює загальній вартості робіт, зазначених в актах форми Кб-2в №1, №2, №3, №5, №6, №7 і № 8 за 2021 рік. Увага суду на це зверталася. Однак, зазначену помилку суд з обвинувального акту бездумно переніс у вирок.

Звертає увагу, що в суді першої інстанції ОСОБА_6 пояснив, що він відповідно до статуту «Будремсервісу» здійснював загальне керівництво підприємством і на об`єкті «Головний корпус ЛНУ ім. І.Франка» бував нечасто. Роботами протягом 2021-2022 років відповідно до трудових обов`язків керував виконроб ОСОБА_14 , який подавав дані про виконані роботи у відділ технічно-проектної документації та технічного нагляду університету. Там дані перевірялись, потім в університеті друкувались ці акти, після чого ці акти підприсував я, проректор ЛНУ ім.І.Франка Курляк і інженер технагляду ОСОБА_15 .

Наголошує, що в суді не було досліджено цього питання, не допитано виконроба ОСОБА_16 не допитали ні одного з 19 працівників «Будремсервісу», які працювали на об`єкті, це - бухгалтер, плиточникн. маляри-штукатурники, архітектор, реставратори, покрівельники, маляри, муляри (список працівників підприємства за клопотанням сторони захисту долучений до матеріалів кримінального провадження в суді). Не допитані також близько 20 працівників субпідрядних організацій, архітектори і проектанти, які склали робочі завдання. Всі ці особи могли пояснити порядок організації, виконання, оплати окремих робіт на об`єкті, відповідність виконаних робіт робочому завданню, причини претензій замовника щодо окремих робіт, а також порядок використання коштів, які надходили на рахунок «Будремсервіса» від університету.

Окремо наголошує, що інженер з технічного нагляду ОСОБА_15 вироком Галицького районного суду м.Львова від 23.05.2024 року у кримінальному провадженні № 0000477, що постановою прокурора виділено з даного кримінального провадження, визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення та виправданий.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок та закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 191 КК України, та ч. 2 ст. 366 КК України, та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що вважає вирок незаконним, необґрунтованим і несправедливим, ухваленим з суттєвими порушеннями норм матеріального і процесуального права та порушенням завдань кримінального провадження, а також такими фундаментальними загальними засадами кримінального судочинства, верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення

Зазначає, що ОСОБА_6 як фізична особа не мав з Львівським національним університетом ім.І.Франка (в подальшому - ДНУ) ніяких відносин: ні господарських, ні цивільних, ні трудових, ні адміністративних. Це доведено в суді. Відповідно він не брав на себе ніяких зобов`язань по відношенню до ЛНУ і не може нести перед цим вищим навчальним закладом ніякої відповідальності. Обвинувачений не зареєстрований як фізична особа-підприємець і не мав як фізична особа-підприємець з ЛНУ ніяких відносин.

Зазначає, що порушення «Будремсервісом» господарського зобов`язання, що виникло при виконані господарського договору між суб`ктами господарської діяльності (ЛНУ і «Будремсервісом») могло бути предметом розгляду і вирішення господарським судом, до компетенції якого відноситься застосування до правопорушника у сфері господарювання господарських санкцій, передбачених ГК України.

Зазначає, що суд першої інстанції не розібрався в тому, що зауваження Держаудитслужби стосувались робіт, які зазначені в актах приймання виконаних робіт за червень-грудень 2021 року №1, №2, №3, №5, №6, №7 і № 8, де загальна сума ніби-то зайво сплачених коштів становить 877.508,06 грив. В акті без номера від 05.07.2022 року зазначені роботи, які були виконані ПП «Будремсервіс» на безоплатній основі для відшкодування шкоди, і вартість робіт, зазначених в акті від 05.07.2022 року дорівнює загальній вартості робіт, зазначених в актах форми Кб-2в №1, №2, №3, №5, №6, №7 і № 8 за 2021 рік. Ми звертали на це увагу суду, однак, суд переніс зазначену помилку з обвинувального акту у вирок.

Звертає увагу, що «Будремсервіс» як юридична особа відповів за допущені порушення господарських зобов`язань своїм майном (грошовими коштами): за свій рахунок усунув недоліки у ремонтних (реставраційних) роботах і повернув зайво сплачені грошові кошти. Університет претензій до «Будремсервіса» не має, спору немає, підстав для звернення до господарського суду немає. Відшкодування здійснені повністю і добровільно до закінчення ревізії, тому відсутні підстави для судового врегулювання спору і накладання господарських санкцій.

Вважає, що суду не надано ніяких доказів про те, що уповноважена особа «Будремсервісу», в тому числі його директор ОСОБА_6 , від імені цього підприємства і в його інтересах вчинив будь-яке кримінальне правопорушення, що містяться у переліку ст.96-3 КК України. Суду не надано ніяких доказів, що обвинувачений порушив покладені на нього обов`язки щодо вжиття заходів із запобігання корупції, що призвело до вчинення будь-якого із кримінальних правопорушень, отримання неправомірної вигоди і створення умов для отримання такої вигоди, що ОСОБА_6 мав намір ухилитись від передбаченої законом відповідальності. Йому інкриміновані інші злочини.

Таким чином, відсутні передбачені законом підстави для застосування до «Будремсервісу» заходів кримінально-правового характеру.

Звертає увагу, що крім ОСОБА_6 , акти приймання виконаних робіт, в тому числі ті, шо фігурують в обвинувальному акті і у вироку, підписали також проректор ЛНУ ОСОБА_17 і інженер технагляду ОСОБА_15 . Ці особи відповідальні за правильність цих офіційних документів в такій самій мірі як ОСОБА_6 , однак, ніякої юридичної оцінки діям ОСОБА_17 не надано, ніякого процесуального рішення щодо нього не прийнято. ОСОБА_15 вироком Галицького районного суду м.Львова від 23.05.2024 року у кримінальному провадженні № 0000477, що постановою прокурора виділено з кримінального провадження № 0000030, визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення та виправданий. Вирок не набув законної сили.

Зазначає, що твердження прокурора, що в акти приймання виконаних робіт форми Кб-2в №1 за червень 2021 року, №2 за липень 2021 року, №3 за серпень 2021 року, №5 за листопад 2021 року, №6 за листопад 2021 року, №7 за грудень 2021 року, №8 за грудень 2021 року і акт без номера за липень 2022 року ОСОБА_6 ніби-то внесені завідомо неправдиві відомості є припущенням і не підтверджені ніякими доказами. ОСОБА_6 зазначені акти приймання-виконання робіт не складав, тому не міг внести в них неправдиві відомості, і нічого в цих документах не виправляв. Коли він підписував акти, він був переконаний, що ці документи складені правильно і їх зміст відповідає фактично виконаним роботам.

Вважає, що у вироку суду безпідставно зазначено також, що суд врахував, що ОСОБА_18 ніби-то відшкодував шкоду, що є не відповідає обставинам справи, адже мій підзахисний ніяких відшкодувань не здійснював, шкоду відшкодував «Будремсервіс». Така помилка свідчить про нерозуміння різниці між господарською відповідальністю юридичної особи і кримінальною відповідальністю фізичної особи.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Галицького районного суду м.Львова від 20 листопада 2024 року у справі № 461 /3670/23 та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в моїх діях складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що вирок суду ґрунтується на припущеннях і нерозумінні досліджених в суді обставин справи, ухвалений з неправильним застосуванням закону. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не проаналізував кожний доказ окремо і всі докази в їх сукупності, просто перерахував досліджені в суді докази в мотивувальній частині вироку; суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність. Суд фактично переписав обвинувальний акт.

Звертає увагу, що після оголошення вироку в нього різко погіршився стан здоров`я, і я був госпіталізований. Він та його сім`я тяжко переживає.

Зазначає, що акт ревізії фінансово- господарської діяльності ЛНУ ім.І.Франка за період з 01.03.2020 року по 31.05.2022 року підписаний ректором ЛНУ ім.І.Франка і начальником відділу контролю у галузі освіти та науки Західного офісу Держаудитслужби, в цьому акті ревізії містяться зауваження лише стосовно актів приймання-виконаня робіт форми Кб-2в №1 за червень 2021 року, №2 за липень 2021 року, №3 за серпень 2021 року, №5 за листопад 2021 року, №6 за листопад 2021 року, за грудень 2021 року, №8 за грудень 2021 року. В графі «Спосіб усунення порушення, № та дата документа, що підтверджує усунення порушення» зазначено, що виявлені порушення усунуті актом виконання робіт за червень 2022 року на суму 877508,06 гри. та платіжним дорученням від 01.07.2022 року № 1501 на суму 250851,11 гри., тобто всі виявлені порушення були усунені до закінчення ревізії.

Звертає увагу, що у листі ректора ЛНУ ім. І.Франка від 15.03.2023 року зазначено, що шкода відшкодована повністю, ГІН «Фірма «Будремсервіс» повернула на рахунок університета 250851,11 гри. і за свій рахунок виправила недоліки у виконаних роботах на суму 877508,06 гри. до закінчення ревізії. ЛНУ ім.1.Франка не має до ГІН «Фірми «Будремсервіс ніяких претензій.

Вважає, що оскільки у висновках будівельно-технічної експертизи № 3591-Е від 30.11.2022 року і економічної експертизи № 15/7 від 25.01.2023 року не зазначено, що на момент завершення ревізії виявлені під час перевірки недоліки усунені і шкода повністю відшкодована, ці висновки не можна вважати належними і допустимими доказами. Крім того, експерт ОСОБА_19 при підготовці висновків будівельно-технічної експертизи проводив дослідження (огляд) будівлі головного корпусу ЛНУ в листопаді 2022 року, тобто після усунення виявлених в ході ревізії недоліків, коли об`єкт експертного дослідження зазнав суттєвих змін.

Зазначає, що в суді він пояснив, що він відповідно до статуту ПП «Фірми «Будремсервіс» здійснював загальне керівництво підприємством і на об`єкті «Головний корпус ЛНУ ім.І.Франка» бував нечасто. Роботами протягом 2021-2022 років відповідно до трудових обов`язків керував виконроб ОСОБА_14 , який подавав дані про виконані роботи у відділ технічно-проектної документації та технічного нагляду університету. Там дані перевірялись, потім в університеті друкувались ці акти, після чого ці акти підприсував я, проректор ОСОБА_20 .Франка ОСОБА_17 і інженер технагляду ОСОБА_15 .

Вважає, що слідчий і прокурор не дослідили ці питання, не допитали виконробів, не допитали ні одного з 19 працівників «Будремсервісу», які працювали на об`єкті, це - бухгалтер, плиточники, маляри-штукатурники, архітектор, реставратори, покрівельники, маляри, муляри (список працівників підприємства за моїм копотанням долучений до матеріалів кримінального провадження в суді). Не допитані також близько 20 працівників субпідрядних організацій, архітектори і проектанти, які склали робочі завдання. Всі ці особи могли пояснити порядок організації, виконання, оплати окремих робіт на об`єкті, відповідність виконаних робіт робочому завданню, причини претензій замовника щодо окремих робіт, а також порядок використання коштів, які надходили на рахунок «Будремсервіса» від університету.

Прокурором ОСОБА_21 на апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 було подано заперечення у яких прокурор просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг, вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Зазначає, що вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційних скарг, виступи присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, приходить до таких висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Положеннями ст. 411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Вирок підлягає скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однак, суд першої інстанції, в порушення закладених у зазначеній нормі закону завдань, вимог кримінального процесуального законодавства України не дотримався, належної оцінки позиції сторони захисту і показам обвинуваченого не надав.

Суд першої інстанції у своєму вироку вказує, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують умисел обвинуваченого на заволодіння чужим майном шляхом у великих розмірах, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а також у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки.

Однак з рішення суду першої інстанції незрозуміло, якими саме фактичними даними, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні підтверджується саме умисел ОСОБА_6 на заволодіння чужим майном та умисел ОСОБА_6 на внесення до офіційного документу неправдивих відомостей, неправдивий характер яких ОСОБА_6 завідомо усвідомлював.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ПОРЯДОКУ ВИКОНАННЯ ТА ПРИЙМАННЯ-ПЕРЕДАЧІ ВИКОНАНИХ РОБІТ, визначеного в договорі №28/05-2021 від 28.05.2021 Після завершення виконання робіт, підрядник передає замовнику два примірники акту приймання передачі виконання робіт. Замовник протягом п`яти робочих днів з моменту отримання акту приймання передачі, перевіряє обсяги виконаних робіт, їх якість та відповідність умовам договору, підписує акт приймання передачі, після чого провертає один екземпляр підряднику, або надає підряднику мотивувальну письмову відмову від підписання акту з вказівкою на недоліки, виявлені у виконаних роботах. Вказані недоліки підлягають усуненню підрядником за його рахунок протягом трьох календарних днів з моменту отримання письмової відмови замовника. Акт приймання-передачі підписується негайно після усунення відповідних недоліків підрядником.

Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка інженер технічного нагляду ОСОБА_15 вказав, що на вказаному об`єкті слідкував за виконанням робіт відповідно до проекту. Якщо були порушення то записував в журнал виконаних робіт або звертав увагу. В обов`язки входило переглядати і звіряти роботи чи відповідають акту. Також роботи переглядав будівельний відділ кошторис і передавали на підпис акти університету. З боку університету до підрядника зауважень не було, як технічний нагляд, в процесі виконання робіт робив зауваження, грубих порушень не було, роботи виправлялись на місці. Усі роботи підрядником були виконанні, збитків не має. На актах виконаних робіт ставив свій підпис.

Допитані в судовому засіданні представники потерпілого, зазначили, що відносини, які склалися між ОСОБА_6 та ЛНУ ім. І.Франка є господарськими та регулюються нормами господарського кодексу, виконані роботи генпідрядником передавались актами виконаних робіт, самі акти підписував технічний нагляд, який здійснював ОСОБА_15 . Всі недоліки, які були в роботі вирішувались в робочому порядку.

Так як вбачається з журналу судового засідання від 07.08.2023 року та звукозапису, ОСОБА_6 пояснив, що ніякої корисливої мети при укладанні і виконанні договорів з університетом він не мав, за рахунок коштів, які ПП «Будремсервіс» отримав за виконані роботи, він незаконно не збагатився. Пояснив, що він як керівник підприємства-підрядника здійснював загальне керівництво. Він як директор здійснював загальне керівництво всією господарською діяльністю на всіх виробничих майданчиках, контролював фінансову діяльність свого підприємства. Обов`язок організації та ведення робіт на об`єкті «Головний корпус ЛНУ» було покладено на старшого виконроба ОСОБА_22 . Саме Кунинець розподіляв між працівниками підприємства роботи, ставив їм завдання, контролював виконання робіт, перевіряв їх якість, брав участь у вирішенні питань щодо доставки і використання матеріалів, обладнання, робочого інвентаря тощо. Виконроб доповідав йому про хід виконання робіт. Саме ОСОБА_23 подавав дані про найменування робіт і витрат, про поточні ціни одиниці виміру конкретної роботи, в тому числі витрат на заробітну плату, оплату за експлуатацію машин та механізмів та інші необхідні дані, що вносились в акти приймання-виконання будівельних робіт. Він не повинний був і фізично не міг перевірити всі такі дані.

Враховуючи вищенаведене, вбачається ціла процедура приймання-передачі виконаних робіт, яка після підписання підрядником включає обов`язкову перевірку актів-приймання передачі замовником та інженером технічного нагляду, які також підписують акт приймання-передачі. Всі без винятку суб`єкти, які були залучені до цього процесу вказують про наявність між ними господарських відносин, зазначають і про наявність недоліків, які вони в ході цього робочого процесу вирішували, та стверджують про відсутність будь-яких претензій один до одного. З аналізу вищенаведених фактичних даних, які досліджував суд першої інстанції, не вбачається умислу ОСОБА_6 на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем, навпаки вбачається, що між сторонами договору були господарські відносини, предметом яких було виконання будівельних робіт та до виконання і керівництва якими була залучена велика кількість людей. Вбачається, що ОСОБА_6 дійсно здійснював загальне керівництво вказаними роботами, однак стверджувати про умисел ОСОБА_6 на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем, на основі аналізу вказаних фактичних даних не видається можливим. Крім того, з аналізу досліджених судом фактичних даних не вбачається умислу на внесення ОСОБА_6 неправдивих відомостей в офіційні документи, які вони за встановленою процедурою після того перевіряли та разом підписували. Суд першої інстанції в своєму вироку даним обставинм жодної оцінки не надав, тим самим оцінив їх неповно. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до звукозапису судового засідання від 07.08.2023 ОСОБА_6 вказував, що роботами протягом 2021-2022 років відповідно до трудових обов`язків керував виконроб ОСОБА_14 , який подавав дані про виконані роботи у відділ технічно-проектної документації та технічного нагляду університету. Там дані перевірялись, потім в університеті друкувались ці акти, після чого ці офіційні документи підписував ОСОБА_6 , проректор ЛНУ ім.І.Франка ОСОБА_17 і інженер технагляду ОСОБА_15 . Даних обставин суд першої інстанції жодним чином не оцінив, не відобразив вказаних показань ОСОБА_6 у своєму вироку, тим самим, підійшов до оцінки показань ОСОБА_6 поверхнево.

В своєму вироку суд першої інстанції кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 191 КК України і вказує, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують умисел обвинуваченого на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у великих розмірах, вказуючи про те, що генпідрядною організацією ППФ «Будремсервіс» в особі ОСОБА_6 , подавалися до Львівського національного університету ім. І.Франка документи для проплати, достовірно знаючи, що у вказані офіційні документи внесено завідомо неправдиві відомості, про вартість та обсяги виконаних робіт. Однак, суд дійшов до вказаного висновку, не спростувавши та не надавши жодної оцінки показанням ОСОБА_6 , представників потрепілого, ОСОБА_15 , положенням, які містить договір № 28/05-2021 від 28.05.2021. Суд першої інстанції не вказав у своєму вироку чим саме підтверджується умисел ОСОБА_6 на заволодіння чужим майном та не зазначив, що підтверджує факт, що ОСОБА_6 достовірно знав про внесення неправдивих відомостей в акти приймання-передачі виконаних робіт.

Кримінальне правопорушення передбачене ст. 191 КК України характеризується прямим умислом з встановленням корисливого мотиву та мети, однак в даному випадку, суд першої інстанції не надав належної оцінки всім зібраним доказам у провадженні доказам з огляду на їх сукупність та взаємозв`язок, окремі з них взагалі залишив без оцінки, керувався оцінкою окремих доказів, без належної та повної оцінки усіх доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції в їх сукупності, та на основі цього прийшов до передчасних висновків.

Крім того, слід звернути увагу, що дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 366 КК України, тобто як внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення є причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідками. Суд першої інстанції в своєму рішення не зазначив, якими саме фактичними даними підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між внесенням до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та тяжкими наслідками.

Суд на підтвердження вини ОСОБА_6 посилався зокрема на данні, як інформацію на підтвердження руху коштів по оплаті за виконання робіт ПП «Будремсервіс» та відповіддю з ЛНУ ім. І.Франка щодо коштів залучених з державного бюджету по реставрації об`єкту. Проте, вказані дані не отримали належної оцінки, окрім того, у вироку суду першої інстанції відсутні конкретні дані щодо фактичного перерахування коштів: не вказано, коли було перераховано кошти на користь ППФ «Будремсервіс», хто здійснив перерахунок коштів, не наведено доказів такого перерахування.

Відтак, суд першої інстанції не встановив фактичного перерахування коштів та обставини руху коштів, а також не дослідив наявність чи відсутність умислу ОСОБА_6 .

Статті 7 та 22 КПК встановлюють принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Даний принцип передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст.84 КПК доказами в кримінальному провадженні, до яких відноситься і допит свідка, є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Крім того, ОСОБА_6 в суді першої інстанції пояснив, що він відповідно до статуту «Будремсервісу» здійснював загальне керівництво підприємством і на об`єкті «Головний корпус ЛНУ ім.І.Франка» бував нечасто. Роботами протягом 2021-2022 років відповідно до трудових обов`язків керував виконроб ОСОБА_14 , який подавав дані про виконані роботи у відділ технічно-проектної документації та технічного нагляду університету. Там дані перевірялись, потім в університеті друкувались ці акти, після чого ці акти підписував він, проректор ЛНУ ім.І.Франка Курляк і інженер технагляду ОСОБА_15 .

Відтак судом першої інстанції, не було досліджено цього питання, не допитано виконроба ОСОБА_16 , не допитано працівників «Будремсервісу», які працювали на об`єкті, працівників субпідрядних організацій, архітектори і проектанти, які склали робочі завдання. Всі ці особи могли пояснити порядок організації, виконання, оплати окремих робіт на об`єкті, відповідність виконаних робіт робочому завданню, причини претензій замовника щодо окремих робіт, а також порядок використання коштів, які надходили на рахунок «Будремсервіса» від університету, що суд першої інстанції повинен був створити умови для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Також як убачається з матеріалів провадження, в судовому засіданні адвокат ОСОБА_9 заявляв клопотання про допит експертів Українського науково-дослідницького інститут спеціальної техніки та судових експертиз СБУ ОСОБА_24 і ОСОБА_25 з метою усунення сумнівів, протиріч та з`ясування ряду питань щодо належності та допустимості доказів, а саме у зв`язку з наявністю суттєвих розбіжностей висновком економічної експертизи №15/7 від 25.01.2023 року, висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.11.2022 №3591Е, матеріальна шкода (збитки) завдана Державному бюджету України в особі ЛНУ ім. І.Франка документально підтверджується в сумі 722 291,39 грн. та акті ревізії від 11.07.2022 №131303-21/04 Західного офісу Держаудитслужби та факт невиконання яких підтверджено, становить 722291,39 (сімсот двадцять дві тисячі двісті дев`яносто одна грн. 39 коп.) грн., зокрема щодо визначеної суми збитків. Проте, у порушення вимог ч.6 ст.22 КПК, місцевий суд відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту, позбавивши її тим самим у змагальному порядку можливості реалізувати свої процесуальні права та довести перед судом належність і допустимість наданих доказів, які оспорювалися стороною захисту.

Додаткова експертиза судом призначена не була, а надані захистом аргументи щодо необхідності допиту експерта залишені без належної оцінки.

Апеляційний суд зазначає, що згідно ст.91 КПК, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно вимог, передбачених п.2 ч.3 ст.374 КПК, мотивувальна частина обвинувального вироку, серед іншого, повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням доказів на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29 червня 1990 року, при обґрунтуванні висновків суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, потерпілого або назви проведеної експертизи тощо. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

За змістом цих норм закону суд має викласти у мотивувальній частині обвинувального вироку результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, зазначити джерело доказу, фактичні данні, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дає з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності й достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні викладені в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви в їх достовірності.

Суд першої інстанції мав надати можливість учасникам судового розгляду допитати експертів, про допит яких наполягав захисник, повно і всебічно дослідити та перевірити показання таких експертів і встановити наявність або відсутність обставин, які для даного кримінального провадження мають істотне значення.

Зазначені обставини свідчать про неповноту судового розгляду, що на думку колегії суддів, має істотне значення, оскільки під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, передбачені статтею 91 КПК України, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути вищезазначені недоліки, допущені судом першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду сторона захисту не заявила клопотання про дослідження доказів, а тому у відповідності до положень статті 404 КПК України, зважаючи на встановлену під час апеляційного розгляду неповноту судового розгляду, належить скасувати оскаржуване судове рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Неповнота судового розгляду не відноситься до передбаченого в частині 1 статті 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог частини 6 статті 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені пункти 2, 10, 15,16, частини 1 статті 7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, вважає, що справа має бути призначена до нового розгляду в суді першої інстанції.

Відтак, колегія суддів не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно усунути зазначене порушення кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційної скарги та постановити законне, обґрунтоване і належним чином мотивоване рішення.

Керуючись 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити справу до нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3