Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/9105/25

Провадження № 11-сс/4815/221/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2025 року, якою обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч.1 ст. 229 КК України, у кримінальному провадженні № 0000359,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненської міської суду Рівненської області від 08 липня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , та обрано підозрюваному

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 04 вересня 2025 року.

Заборонено ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово (окрім випадків оголошення «Повітряна тривога» (чи інше) та необхідності слідування та перебування в пунктах укриття ).

Також покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися за межі території Рівненського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкування із потерпілими, свідками у кримінальному провадженні та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , працівниками ТОВ «АгроБіоніка» та ТОВ «Юга Трейдинг» щодо обставин кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить вказане судове рішення скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням розміру застави 165 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На обгрунтування цих вимог зазначено, що слідчим суддею при постановленні даної ухвали не враховано характер вчиненого діяння, ступінь суспільної небезпеки, та ризики а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чинити тиск на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, чи перешкоджати кримінальному іншим чином.

Зокрема не враховано що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, розмір завданої шкоди потерпілим на загальну суму 1 121 500 грн., що враховуючи тяжкість можливого призначеного покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також ОСОБА_5 знаючи місце проживання потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні може чинити на них тиск шляхом умовлянь, або будь-яких іншим чином з метою зміни показань, або відмови від дачі показань, оскільки будуть братися лише ті покази дані під час судового розгляду справи.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить частково скасувати це судове рішення та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час з 22 год. до 07 год за адресою: АДРЕСА_3 , з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК.

На обґрунтування цих вимог зазначила, що стороною обвинувачення не доведено існування наведених у клопотанні ризиків, які свідчили б про необхідність перебування ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом. Звертає увагу що слідчим суддею не враховано, що надані стороною обвинувачення докази можуть обґрунтовувати пред`явлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, проте не доводять наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК.

Просить врахувати, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судимий, немає доступу до речей та документів у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання поданої ним апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , думку підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подану в інтересах підозрюваного апеляційну скаргу та щодо безпідставності апеляційної скарги прокурора ОСОБА_4 , перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

04.07.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч.1 ст. 229 КК України

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Так, у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) дав визначення «обґрунтованій підозрі», згідно з яким цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною лише разом з іншими обставинами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява №9190/03, пп. 56 та 59).

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що прокурором не доведено необхідності обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 більш суворого запобіжного заходу.

Зокрема ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, з моменту набуття статусу підозрюваного має право знайомитися з матеріалами кримінального провадження, в результаті чого йому будуть відомі адреси проживання свідків та потерпілих, а отже існує ризик впливу на них з метою відмови від дачі показань або дачі завідомо неправдивих показань.

На думку прокурора, підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати проведенню кримінального провадження шляхом неявки до слідчого, прокурора та суд, а також продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання прибутку.

Проте прокурором не враховано дані про особу підозрюваного, про що правильно зазначив слідчий суддя та з чим погоджується суд апеляційної інстанції, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, покладені на нього процесуальні обов`язки не порушує, про що підтвердив прокурор, а отже обраний забіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків.

Так, згідно зі ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Водночас суд не погоджується з доводами захисника-адвоката ОСОБА_6 стосовно зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час, оскільки на думку колегії суддів саме цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

Як визначено ч.ч.4, 5 ст. 181 КПК, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

Отже на даному етапі досудового розслідування колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав як для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на арешт в певний період доби.

З урахуванням обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, колегія суддів вважає, що цілодобовий домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів, здатен запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , а тому підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2025 року, якою обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3