ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7496/25

Провадження № 11-кп/820/462/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 травня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 травня 2025 року призначено наступне судове засідання по розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.28 ч.2, ст.369-2 ч.2 КК Україн, на 19 травня 2025 року о 15 год. 30 хв. А також ухвалено доручити Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення захисту ОСОБА_2 , за призначенням та забезпечити його прибуття у судове засідання на вказану дату та час.

Обвинувачений ОСОБА_2 не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 травня 2025 року, оскільки він не подавав до суду клопотання про залучення захисника за рахунок держави.

Дослідивши матеріали провадження, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою з наступних підстав.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження суддя-доповідач окрім додержання апелянтом вимог, передбачених ст.ст.395, 396 КПК України, перевіряє наявність правових підстав щодо фактичної можливості перегляду в апеляційному порядку ухвали суду, передбачених ст.392 КПК України, практики Європейського суду з прав людини і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих йому Конституцією або законом (ст. 8).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду: (п. 8 ст. 129 Конституції України).

Згідно ст.14 Закону України Про судоустрій і статус суддів учасники справи, яка є предметом судового розгляду,та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора і слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яку він викладає у своїх рішеннях. Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення. Так, у справі Delcourt v. Belgium ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак ЄСПЛ повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою ( Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно зі ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства - є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Системний аналіз правових норм, що містяться у ст.392 КПК України, дозволяє зробити висновок та тлумачити їх таким чином, що в апеляційному порядку судові рішення, які ухвалені під час судового провадження і не є остаточними, тобто не вирішують справу по суті, можуть бути оскаржені лише ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою (ч.4 ст.392, ч.4 ст.331 КПК України).

І перелік таких рішень є вичерпним.

Як вбачається з апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та наданих до неї матеріалів, апелянтом оскаржується ухвала про призначення йому безоплатного захисника з центру надання безоплатної правової допомоги, з якою обвинувачений не згоден. З наведених підстав оскарження таких процесуальних рішень суду під час судового розгляду провадження КПК України не передбачено. Обрання обвинуваченим захисника та призначення захисника судом окремо регулюються процесуальним законом, рішення суду з цього приводу під час судового розгляду в апеляційному порядку не оскаржуюються.

Відповідно до ст.399 ч.4 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим.

Враховуючи, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_2 подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, то у відкритті апеляційного провадження сдіж відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 399 ч.4 КПК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 09 травня 2025 року.

Копію ухвали, апеляційну скаргу та додані до неї матеріали надіслати апелянту.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду ОСОБА_4