ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харкові, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх і непрацездатних осіб не маючого, фактично проживаючого будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого:

30.09.2005 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

07.02.2007 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Звільнений 28.10.2009 умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 3місяці 18 днів;

06.07.2011 Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці;

09.12.2011 Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки 1 місяць. Звільнився 02.09.2014 по відбуттю строку покарання;

10.02.2015 Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим на строк 3 роки;

22.04.2015 Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. Звільнився 28.12.2019 по відбуттю покарання;

10.12.2020 Краснолиманівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. Звільнився 23.04.2021 по відбуттю покарання;

13.03.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням стром на 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_9 до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2024, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.09.2024 близько 20:00 години ОСОБА_9 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та раніше знайомим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно вживали алкогольні напої, перебуваючи на кухні будинку АДРЕСА_1 .

Так, під час спільного розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 через ревнощі ОСОБА_9 до своєї співмешканки ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Далі, 21.09.2024 близько 20:05 ОСОБА_11 закінчив словесний конфлікт та пішов спати до гостьової спальної кімнати вищевказаного будинку, в свою чергу ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 пішли до іншої спальної кімнати.

Так, 21.09.2024 близько 20:06 ОСОБА_12 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , перебуваючи у спальній кімнаті разом з ОСОБА_10 вирішив зачекати поки ОСОБА_11 засне, внаслідок чого не зможе чинити опору.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , знаходячись у тому ж місці, в той же день, близько 21:05, дочекавшись, поки ОСОБА_11 заснув на ліжку в гостьовій спальній кімнаті, з метою заподіяння смерті останньому, пішов на кухню, де зі столу взяв до рук ніж, після чого пішов до спальної кімнати, де відпочивав ОСОБА_11 та підійшов з правої сторони до ліжка на якому на спині обличчям догори спав ОСОБА_11 , та своєю правою рукою, в якій тримав ніж, наніс останньому один удар ножем зверху в низ в область грудної клітини зліва, чим ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням м?яких тканин та легені, з кровотечею у ліву плевральну порожнину.

Однак, довести свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 до кінця, ОСОБА_9 не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як після нанесеного удару ножем, ОСОБА_11 прокинувся та вибіг з будинку АДРЕСА_1 на вулицю, де останньому було своєчасно надано медичну допомогу.

В результаті вищезазначених умисних дій, ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 22.11.2024, спричинив потерпілому ОСОБА_11 колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням м?яких тканин та легені, з кровотечею у ліву плевральну порожнину, згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.), п. 2.1.3.й, вони є ТЯЖКИМИ за ознакою небезпеки для життя.

Дії ОСОБА_9 , кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не доведеному до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Обвинувачений ОСОБА_13 в апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини справи, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність вини у вчиненому злочину, кваліфікації своїх дій вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Просить вирок в частині призначеного покарання змінити, зменшити строк відбування покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.

На думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано призначив йому покарання занадто суворе та не врахував обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу просив задовольнити з підстав то мотивів викладених в ній.

Прокурор апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджені зібраними та дослідженими доказами які правильно оцінені судом та обґрунтовано покладені в основу вироку, і в скарзі, як і кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України обвинуваченим не оспорюються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 КПК України, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги кримінально процесуального законодавства України, під час судового розгляду, були виконані судом першої інстанції у повному обсязі.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування судових рішень, у справі не встановлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання.

Згідно до ч. 1 цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті( санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як особливо тяжкий злочин, характер і конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_9 , який характеризується опосередковано, суспільно корисною діяльністю не займається, має вісім не знятих та непогашених судимостей, скоїв злочин проти життя людини, яке згідно зі ст. 3 Конституції України, є найвищою цінністю.

Обставини, що обтяжують покарання, а саме рецидив злочинів. Відсутність обставин які пом`якшують покарання, оскільки каяття обвинуваченого і сприяння розкриттю злочину висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване лише бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне.

Належно врахував суд першої інстанції і конкретні обставини вчинення злочину, а саме вчинення злочину на ґрунті зловживання спиртними напоями, з нікчемного мотиву ревнощів, в період іспитового терміну.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, оскільки призначене обвинуваченому покарання може бути визнано надмірно суворим, якщо конкретні обставини справи у своєї сукупності знижують суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку, або дані, що свідчать про суворість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.

Враховуючи, що при постановленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону, та ОСОБА_9 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, з урахуванням обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, колегія суддів вважає що призначене покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, оскільки порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах справи не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК Українивідносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженому який тримається під вартою - в той самий строк, з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4