Справа № 496/6218/22
Провадження № 1-кп/496/274/25
У Х В А Л А

повний текст

04 вересня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

Судді ОСОБА_1 ,

заучастю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Біляївського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

05 вересня 2025 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Прокурором до суду було подано клопотання про продовження тримання під вартою відносно обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив його задовольнити, так як ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які на цей час не відпали, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, також перебуваючи поза межами слідчого ізолятора, обвинувачений може вчинити тиски на свідків, з метою зміни ними показань. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі ухвалення обвинувального вироку, а також відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, гідної репутації, а також враховуючи характер вчиненого злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , є підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості призначення більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений, не заперечував проти розгляду вказаного клопотання за відсутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , яка подала заяву про слухання судового засідання, призначеного на 04.09.2025 року без її участі, оскільки вона хворіє та не заперечував проти клопотання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали, що додані до клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

За змістом ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність продовження перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Продовжуючи запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з того, що санкція статті за якою він обвинувачується передбачає покарання від 6 до 10 років позбавлення волі, що на думку суду є важливим аргументом, вважати, що він може переховуватись від правосуддя, тому враховуючи сукупність зазначених прокурором ризиків та аргументів, які на даний час не відпали, суд вважає клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Ризики, які дають достатні підстави судді вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, суд вважає такими, що не зменшились і наявні умови обґрунтованої ймовірності можливості здійснення ним зазначених дій.

Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, вік, стан здоров`я обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, незважаючи на те, що обвинувачений зареєстрований у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи та вважає необхідним продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.

Розмір застави, суд вирішив залишити у сумі, яку було визначено попередньою ухвалою.

Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме з 04 вересня 2025 року до 02 листопада 2025 року, включно.

Розмір застави залишити у розмірі, що було визначено ухвалою суду від 14.05.2025 року, а саме у розмірі 121 120 гривень, що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_4 покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;

4) утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5) докласти зусиль до пошуку роботи;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09 вересня 2025 року о 12:00 годині, в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області зал № 13.

Суддя ОСОБА_1