Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7305/25
Номер провадження 1-кп/711/512/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002039 від 04.06.2025 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ведмеже, Роменського району, Сумської області, українця, громадянина України, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, який являється особою з інвалідністю ІІІ групи, учасником бойових дій, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом - не являється, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Балаково, Саратовської області, рф, українця, громадянина України, не працюючого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який особою з інвалідністю, учасником бойових дій, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом - не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В Придніпровському районному суді м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження за № 0002039 від 04.06.2025 стосовно за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Мотивує тим, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб . 20.06.2025 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18.08.2025. Підстави, ризики та обставини, які існували при обранні ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 177 КПК України на даний час продовжують існувати, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , після вчинення кримінального правопорушення нікого не повідомив, не намагався вжити заходів, щодо надання медичної допомоги потерпілому, не повідомив про вказану подію працівникам поліції, не викликав швидку медичну, що вказує на намагання приховати обставини події з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, останній з місця вчинення злочину зник, місце перебування підозрюваного було невідоме. Запобігання ризикам переховування обвинуваченого від суду становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). П.3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні, а саме приймаючи до уваги те, що ОСОБА_6 , вручалося клопотання про обрання запобіжного заходу та в додатках до клопотання наявні протоколи допитів свідків. де зазначено повні анкетні відомості із зазначенням адрес проживання учасників, контактних номерів телефонів. Враховуючи викладене, володіючи інформацією щодо контактних даних очевидців події, ОСОБА_6 може вжити заходів щодо впливу на свідків, шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. Свідки допитані у кримінальному провадженні, однак в подальшому при розгляді справи судом, суд не може на них посилатись, оскільки досліджує їх показання безпосередньо в суді. Тобто вказаний ризик продовжує існувати до моменту допиту вказаних свідків на стадії судового розгляду. Будь-яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним/обвинуваченим, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, потерпілого унеможливлення на них незаконного впливу з боку підозрюваного є основним завданням на даній стадії досудового розслідування. Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слід оцінити в сукупності всі обставини, а саме передбачені п.4 ч.1 ст.178 КПК України - міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме те, що на даний час ОСОБА_6 , неодружений, не має місця праці, не має місця проживання, згідно п.6 ч.1 ст.178 КПК України має репутацію який наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Між тим, слід звернути увагу, що метою обрання/продовження запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя/суд має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Беручи до уваги викладене та те, що існує надто великий ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може продовжувати переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від покарання за вчинення злочину, незаконно впливати на свідків та потерпілих, більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою, не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а тому просить суд продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 просив суд не продовжувати запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , щоб він міг працевлаштуватися та в повній мірі відшкодувати задану шкоду.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, оскільки ризики заявлені прокурором на даний час значно зменшилися. Водночас клопотав про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час. Мотивує тим, що ОСОБА_6 є інвалідом 3-ої групи, має постійне місце проживання, про що свідчить договір оренди житлового приміщення від 05.02.2025. Позитивно характеризується за місцем проживання та місцю колишньої роботи. Крім того, відповідно до довідки ТОВ «Дорбудремсервіс» останні зобов`язуються взяти ОСОБА_6 на роботу. З огляду на викладене, з метою реалізації можливості працювати, щоб мати можливість відшкодувати постраждалому завдану шкоду, просить суд змінити запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 на домашній арешт в нічний час.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника та просив суд змінити стосовно нього запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на арешт в нічний час.

Обвинувачений ОСОБА_7 при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.06.2025 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб до 18.08.2025, без можливості внесення застави.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання. У параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, які, у свою чергу, прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри, щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений міг вчинити даний злочин.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Вказаний злочин відносяться до категорії тяжких, за вчинення якого Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тому в разі зміни запобіжного заходу, ОСОБА_6 усвідомлюючи те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, з метою уникнення від покарання, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також наявність міцних соціальних зв`язків, які б утримували його в місті, не встановлено, оскільки ОСОБА_6 хоча і має постійне місце проживання, проте не працює, дітей не має, та враховуючи те, що на частині території України ведуться активні бойові дії, отже в разі переховування особи від органу досудового розслідування це значно ускладнить розшук обвинуваченого.

Ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, підтверджується тим, що ОСОБА_6 знає повні анкетні дані свідків та місце їх проживання, може вжити заходів щодо впливу на останніх шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування, застосування фізичної сили з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд враховує той факт, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який відноситься до кримінальних правопорушень вчинений проти життя та здоров`я особи.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 без права внесення застави, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст.197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 13.10.2025 включно, без можливістю внесення застави.

Суд приймає до уваги доводи сторони захисту, які, на їх думку, є підставною для зміни запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час, проте вважає, що вони не є недостатніми для дотримання обвинуваченим покладених на нього обов`язків на даному етапі розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 183, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 13.10.2025 року включно, без можливості внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 7 діб з часу її проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1