01.07.25
Справа №635/4564/25
Провадження по справі 1-в/635/633/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

ВСТАНОВИВ:

Начальник державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування Закону України №3886- ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явилася, від представника надійшла заява про розгляд подання за її відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд подання відносно засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ст. 74 КК України за його відсутності, проти задоволення подання не заперечував.

Від засудженого до суду надійшла заява про розгляд подання про звільнення від покарання на підставіст.74КК України за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме у 2022 - 2481 грн. та віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 30 вересня 2024 року.

За вироком Лебединського районного суду Сумської області від 30 вересня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Призначено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2023 року, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком Лебединького районного суду Сумської області від 17 жовтня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Призначено ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.185 КК України з застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 03 квітня 2023 року, більш суворим покаранням за цим вироком, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Вказаним вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення 24 жовтня 2022 року злочину, яким завдані збитки потерпілому у сумі 2340 грн, тобто розмір викраденого складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 01 січня 2022 року 2481 грн).

Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 03 квітня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України на строк 4 роки.

Вказаним вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення 26 серпня 2022 року злочину, яким завдані збитки потерпілому у сумі 330 грн, 04 грудня 2022 року за вчинення злочину, яким завдані збитки потерпілому у сумі 800 грн., 20 грудня 2022 року за вчинення злочину,яким завдані збитки потерпілій у сумі 1466,66 грн., тобто розмір викраденого складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 01 січня 2022 2481 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст.3, ч. 2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2023 року та кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України, за вчинення яких ОСОБА_4 був засуджений вироком Лебединського районного суду Лебединської області від 03 квітня 2023 року, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст.74 КК України засудженого необхідно звільнити від призначеного покарання за ч. 4 ст.185 КК України, що призначене вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2023 року та вироком Лебединського районного суду Сумської області від 03 квітня 2023 року.

Водночас, за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 30 вересня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке є кримінально-караними діяннями, з огляду на що за цим вироком ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч.1 ст.263 КК України до трьох років позбавлення волі, без визначення покарання за сукупністю злочинів в порядку ч.4 ст.70 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч.5 підрозділом 1 Розділу ХХПодаткового кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2023 року за ч.4 ст.185, ст. 69 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Лебединського районного суду Сумської області від 03 квітня 2023 року за ч.4 ст.185, ст. 69 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що засуджений вироком Лебединського районного суду Сумської області від 30 вересня 2024 року за ч.1 ст.263 КК України до трьох років позбавлення волі, без визначення покарання за сукупністю злочинів в порядку ч.4 ст.70 КК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1