ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10280/24

Провадження № 11-кп/820/119/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькомув режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000624 від 18.02.2024 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2024 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Нова Читинського району Читинської області рф, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_9 залишено у виді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано у строк відбуття ОСОБА_9 покарання час його попереднього ув`язнення з 18.02.2024 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Цивільний позов прокурора задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9

- до Державного бюджету України на розрахунковий рахунок UA0022775, ГУК у Хмел.обл/Хмельниц. мтг/24060300, код одержувача (ЄДОПОУ): 37971775, банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат)) - 14613 грн. 42 коп. витрат, понесених КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради на лікування потерпілого ОСОБА_11 ;

- до Хмельницького обласного бюджету на розрахунковий рахунок UA0022001, ГУК у Хмел.обл/Хмельниц. мтг/24060300, код одержувача (ЄДОПОУ): 37971775, банк одержувача : Казначейство України (ел.адм.подат)) - 2597 грн. 04 коп. витрат на комунальні послуги, понесених КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради під час лікування потерпілого ОСОБА_11 .

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 100000 (сто тисяч) грн моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 26.02.2024 року на речові докази.

Речові докази:

- футболку зеленого кольору, сорочку зеленого кольору, кофту червоного кольору, куртку чорного кольору - повернуто ОСОБА_11 ;

- кросівки чорного кольору, штани чорного кольору, кофту чорного кольору, куртку темно сірого кольору, мобільним телефоном марки «Redmi» моделі «23021RAA2Y», - повернуто обвинуваченому ОСОБА_9 ;

- змиви речовини бурого кольору, папірець з речовиною бурого кольору, лезо (клинок) ножа, - знищено.

За вироком суду 18.02.2024 біля 14 год. 30 хв. на прибудинковій території, неподалік під`їзду №4, будинку №6, що по вул. Майборського в м. Хмельницькому ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин умисно спричинив ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження за наступних обставин.

Так, у вказаний час ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на надіслану за допомогою СМС повідомлення пропозицію своєї дружини ОСОБА_12 , з якою спільно не проживав, прибув у двір будинку АДРЕСА_3 . До обвинуваченого вийшов ОСОБА_11 - співмешканець ОСОБА_12 , якому остання повідомила про прибуття обвинуваченого.

Між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла сварка, яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_9 дістав кухонного ножа, якого приніс із собою, та, тримаючи його за руків`я у правій руці, умисно наніс цим ножем удар в ліву бокову поверхню грудної клітки ОСОБА_11 , в результаті якого лезо вказаного ножа проникло у грудну клітку потерпілого, зламалось і залишилось у тілі останнього. Після цього ОСОБА_9 кулаком правої руки, в якому було зажато руків`я зламаного кухонного ножа, умисно наніс щонайменше один удар в ліву ділянку обличчя ОСОБА_11 та щонайменше один удар в ділянку його лівого вуха.

Такими умисними діями ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: підшкірного крововиливу задньої поверхні вушної мушлі та рани верхньої частини передньої поверхні цієї ж мушлі, які в сукупності є легкими тілесними ушкодженнями; закритого лінійного перелому лівої величної кістки лицевого черепа та лівого фронтального відростку верхньої щелепи без зміщення, який за своїм характером є тілесним ушкодженням середньої тяжкості; сліпого проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням тканини верхньої частки лівої легені та накопиченням в лівій плевральній порожнині крові та повітря, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , з урахуванням доповнення, просить: вирок Хмельницького міськрайонного суду від 24 вересня 2024 року, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.1 ст.121 КК України на ст.124 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки; у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 відмовити.

Вказує про незаконність вироку суду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду обставинам справи, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Викладені стороною обвинувачення в обвинувальному акті обставини вчиненого кримінального правопорушення не відповідають фактичним обставиним.

Суд першої інстанції не взяв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_9 , а у вироку вказав, що вина обвинуваченого підтверджується показами самого обвинуваченого про те, що у вказаний час та місці між ним та потерпілим ОСОБА_11 виникла сварка, яка переросла в бійку, в ході якої він спричинив останньому зазначені в обвинувальному акті тілесні ушкодження, в тому числі і ножове поранення грудної клітки.

Суд не дав належної оцінки показам потерпілого, які свідчать про правдивість показів обвинуваченого та що обвинувачений захищався, від неправомірних дій останнього. В основу обвинувачення суд взяв вибіркові покази потерпілого.

А тому, дії обвинуваченого слід було кваліфікувати за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вчинене з перевищенням меж необхідної оборони.

В ході досудового розслідування та судового розгляду не були встановлені мета, мотив та прямий умисел на заподіяння обвинувачиним ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , а отже в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що саме дружина ОСОБА_9 - ОСОБА_12 надіслала СМС - повідомлення про зустріч в дворі будинку АДРЕСА_3 , що підтверджує версію сторони захисту про те, що у ОСОБА_9 не було наміру зустрічатися з ОСОБА_11 , а тим більше не було умислу та мотиву заподіювати йому тілесні ушкодження. Також, судом у вироку не встановлено, що ОСОБА_9 усвідомлював та передбачав суспільно-небезпечний характер своїх дій прямуючи на зустріч з дружиною.

Обставини, які вказані в обвинувальному акті стороною обвинувачення відрізняються від тих, які зазначені у вироку суду, а отже суд першої інстанції вийшов за межі висунутого обвинувачення, чим порушив ст.337 КПК України.

Суд не дав належної оцінки показам свідка ОСОБА_12 , яка фактично спровокувала бійку між обвинуваченим та потерпілим.

Неправомірні дії потерпілого та його співмешканки ОСОБА_13 спровокували до настання таких наслідків.

Сторона обвинувачення свій висновок про доведеність вини ОСОБА_9 в обвинувальному акті обґрунтовує припущеннями та формулюваннями взятими з КК України без зазначення доказів.

Суд першої інстанції вибірково взяв до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , надані на користь сторони обвинувачення. При цьому судом не були взяті до уваги показання свідка ОСОБА_14 та відеозапис з його телефону, які вказують на те, що саме потерпілий ОСОБА_11 розпочав бійку, і коли побачив у обвинуваченого ніж, який останній дістав для самозахисту, продовжив побиття обвинуваченого, і лише після втручання свідка припинив бійку.

Суперечать відеозапису, зафіксованому на мобільний телефон свідка ОСОБА_14 та висновкам судово-медичних експертиз показання свідка ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_9 тримав ніж у лівій руці, проте сам момент нанесення удару він не бачив.

Не враховано, що потерпілий перед подією вживав спиртні напої.

Судом в повній мірі не були досліджені висновки судово-медичних експертиз.

У вироку суд посилається на недопустимі докази: протокол добровільного надання свідком ОСОБА_14 мобільного телефону «Iphone 13», з якого скопійовано три відео файли за 18.02.2024 на DVD-R диск, який проведено слідчим ОСОБА_17 18.02.2024 в період часу з 17:35 до 17:50 год., а також, слідчим ОСОБА_17 в той же день в період часу 11:10 до 12:45 год. оглянуто вищевказаний DVD-R диск та переглянуто три відео файли. Тобто, спочатку слідчий оглянув неіснуючий на той час DVD-R диск та три відео файли, після чого, оглянув телефон «Iphone 13» та в той же день повернув його свідку, про що свідчить розписка останнього.

Судом не було надано оцінку доказам, а саме: фотознімкам, які містилися у телефоні ОСОБА_9 , відповідно до яких на обличчі останнього зафіксовано тілесні ушкодження; висновкам експерта №71 від 19.02.2024, №114 від 25.03.2024, згідно яких у ОСОБА_9 виявлено легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки. Судом не було перевірено, чи міг отримати ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження, перебуваючи в стані необхідної оборони захищаючись від нападу ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що сліпе колото-різане поранення лівої половини грудної клітки у потерпілого ОСОБА_11 могло утворитись як від одноразової дії колюче-ріжучого предмету за механізмом «удар-занурення- роз`єднання тканин», так і від одного зіткнення задньої частини бічної поверхні лівої половини грудної клітки потерпілого з таким предметом за тим же механізмом, що підтверджується у висновках експертиз №115 від 14.03.2024, які узгоджуються із показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не пам`ятає обставин заподіяння тілесних ушкоджень ножем потерпілому. При цьому, ні органами досудового розслідування, ні судом не бралися до уваги ті обставини, що під час короткочасної втрати свідомості в ході падіння обвинувачений ОСОБА_9 міг автоматично рефлекторно нанести удар потерпілому ОСОБА_11 .

Суд послався на роз`яснення експерта ОСОБА_18 , який показав, що на момент складання висновку №140 від 22. 03.2024 йому в деталях не були відомі обставини справи. У вказаному висновку зазначені механізми, за якими теоретично могли утворитись тілесні ушкодження, що виявлені у ОСОБА_11 ..

Проте, відповідно до висновку експерта №99 від 04.03.2024 під час проведення даної експертизи, експертом було досліджено потерпілого ОСОБА_11 , яким експерту ОСОБА_18 повідомлено про всі обставини справи. В описовій частині висновку експерт ОСОБА_18 вказує детально обставини справи, які викладені в постанові слідчого.

У висновку експерта №115 від 14.03.2024 окрім обставин, які були вказані у висновку №99, експертом ОСОБА_18 було досліджено медичну картку стаціонарно-хворого ОСОБА_11 , а отже про всі обставини справи та характер тілесних ушкоджень йому було відомо. Тому посилання суду на те, що експерту не були відомі всі обставини є не обґрунтованими.

Судом першої інстанції було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки, його та його захисника не було ознайомлено з матеріалами досудової доповіді та позбавлено можливості висловити свої заперечення.

Обвинувачений ОСОБА_9 у поданій ним апеляційній скарзі, з урахуванням доповнення, просить змінити вирок Хмельницького міськрайонного суду від 24 вересня 2024 року відносно нього, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.1 ст.121 КК України на необхідну самооборону та призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Вказує про незаконність та необґрунтованість вироку суду.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки дійсним обставинам кримінального правопорушення, показам обвинуваченого ОСОБА_9 , який вказав, що бійку між ним та потерпілим ОСОБА_11 спровокувала дружина обвинуваченого ОСОБА_12 та потерпілий, який є співмешканцем ОСОБА_12 .

ОСОБА_12 надіслала обвинуваченому повідомлення на телефон про необхідність зустрітися в дворі будинку АДРЕСА_3 . А тому обвинувачений вважав що йде на зустріч дружини. Проте, коли він прийшов в обумовлене місце, йому назустріч з під`їзду, у якому знаходиться квартира обвинуваченого та його дружини вийшов ОСОБА_11 , який по зовнішньому вигляду був агресивно налаштований, погрожував обвинуваченому. Бійку розпочав потерпілий ОСОБА_11 , який є фізично сильнішим. Обвинувачений просив потерпілого припинити побиття проте, останній не реагував та продовжував побиття ОСОБА_9 . ОСОБА_11 накинувся на обвинуваченого та лівою рукою кулаком вдарив обвинуваченого в область правої частини голови, прісля чого ОСОБА_9 почув як ніж зламався та обвинувачений впав. ОСОБА_11 притиснувши ОСОБА_9 до землі продовжив наносити йому удари. Дії вчиненні обвинуваченим з метою самозахисту свого життя та здоров`я, тобо ОСОБА_9 перебував в стані необхідної оборони..

Суд не дав належнорї оцінки: показам дружини обвинуваченого ОСОБА_12 , яка повідомила ОСОБА_11 про те, що обвинувачений вийшов на зустріч; показам свідка ОСОБА_14 , який надавав суду неправдиві та суперечливі покази.

Медичний експерт ОСОБА_18 не обстежив ОСОБА_9 в повному обсязі, лише зі слів та фотографій, які він зробив, надав хибний висновок, що заподіяні обвинуваченому тілесні ушкодження відносяться до легких. Такий висновок спростовується відеозаписом зробленим свідком ОСОБА_14 .

Під час слідчих дій експерт чинив тиск на ОСОБА_9 .

Обвинувачений звертався до правоохоронних органів із заявами про вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення щодо ОСОБА_9 , проте у внесенні відомостей до ЄРДР було відмовлено. Також обвинувачений звертався до суду із скаргами на бездіяльність ХРУП ГУНП в Хмельницькій області.

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні не заперечував свідчення обвинуваченого ОСОБА_9 та відео слідчих дій. Також не було заперечень від прокурора.

При призначенні покарання суд не врахував, що обвинувачений, перебуваючи під вартою, не мав можливості спілкуватися з потерпілим та відшкодувати витрати на лікування. Мати обвинуваченого намагалася відшкодувати потерпілому витрати на лікування, проте він вчинив сварку.

Крім того, у обвинуваченого батьки пенсіонери, мати інвалід другої групи, двоє неповнолітніх дітей, які потребують підтримки та допомоги.

З місця події обвинувачений не втікав, та не переховувався від поліції, а перебував у найманій квартирі

Судом не було надано належної оцінки висновку експерта №71 від 19.02.2024 щодо заподіяних обвинуваченому тілесних ушкодженьта та не з`ясовано чи міг обвинувачений отримати тілесні ушкодження захищаючись від нападу ОСОБА_11 .

Суд взяв до уваги лише покази свідків, які свідчили на користь ОСОБА_11 та послався на висновки експертиз щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , кількість яких є незрозумілою.

Суд послався на експертизу, яка проведена на підставі слідчого експерименту за участі обвинуваченого та вказав, що за механізмом, який вказав обвинувачений під час проведення слідчого експерименту це тілесне ушкодження утворитися не могло. Проте, під час слідчого експерименту у присутності експерта ОСОБА_18 обвинувачений все показував як було насправді і які показання давав раніше в суді. Як під час допиту, так і під час слідчого експерименту обвинувачений пояснював, що через заподіяння йому потерпілим численних ударів, не пам`ятає обставин щодо заподіяння тілесних ушкоджень ножем. Обвинувачений лише відчув хрускіт від зламаного ножа.

Під час допиту експерта суд схиляв його на певні відповіді.

Експертом під час роз`яснення висновків не були усунені суперечності.

Щодо давності заподіяння тілесних ушкоджень, то таке питання мали визначити лікарі, які надавали первинну допомогу потерпілому.

Обставини, які обвинувачений показував під час слідчого експерименту судом спотворені.

Суд був упереджений до обвинуваченого та прийняв позицію сторони обвинувачення.

Судом не було з`ясовано з якою метою ОСОБА_11 йшов на зустріч з ОСОБА_9 .

Помилковим є висновок про те, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_9 вживав алкоголь вже після події.

Судом першої інстанції не надано відповідних обґрунтувань щодо кваліфікації дій обвинуваченого та перебування його в стані необхідної оборони.

Суд безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_11 , оскільки потерпілим не було наведено обґрунтувань щодо заподіяної шкоди та її розміру.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 на підтримання вимог поданих апеляційних скарг, потерпілого ОСОБА_11 , який просив у задоволенні апеляційних скарг відмовити, думку прокурора про законність вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 , у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду показав, що у вказаний час та місці між ним та потерпілим ОСОБА_19 (співмешканцем його дружини) виникла сварка, яка переросла в бійку, в ході якого він спричинив останньому зазначені у обвинувальному акті тілесні ушкодження, в тому числі і ножове поранення грудної клітки.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , наданими у судовому засіданні апеляційного суду про те, що в жовтні 2023 року на пропозицію ОСОБА_12 (дружини обвинуваченого) переїхав до неї у квартиру АДРЕСА_4 і з того часу проживає з нею спільно без реєстрації шлюбу та її дітьми у вказаній квартирі. Обвинувачений не бажав подавати заяву про розірвання шлюбу, надсилав ОСОБА_12 СМС-повідомлення з погрозами, тому він, ОСОБА_11 , вирішив з ним зустрітись і поговорити. Проте обвинувачений не брав від нього слухавку. Тоді він попросив ОСОБА_12 призначити ОСОБА_9 зустріч за допомогою СМС-повідомлення зі свого телефону. 18.02.2024 біля 14 год. 30 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи на роботі, зателефонувала до нього та повідомила, що домовилась з ОСОБА_9 про зустріч в дворі будинку АДРЕСА_3 і щоб він уже виходив на вулицю. Він тут же вийшов і побачив обвинуваченого, який повз дитячий майданчик прямував у його напрямку. Він пішов назустріч, протягнув руку щоб привітатись, однак ОСОБА_9 не забажав цього робити, а відразу ж почав кричати, звинувачуючи його в тому, що він вліз у його сім`ю. Між ними виникла сварка, яка переросла у штовханину. Коли він відштовхнув ОСОБА_9 , той відвернувся і правою рукою наніс йому удар у ліву частину грудної клітини (під руку), адже свою ліву руку він підняв, захищаючи таким чином голову. Він схопив ОСОБА_9 за капюшон, наніс йому удари рукою в голову і тулуб, а обвинувачений також наніс йому декілька ударів кулаком правої руки, у якій, як виявилось, було затиснуте руків`я ножа, в обличчя та в область лівого вуха. В ході цієї бійки він повалив ОСОБА_9 на землю і сам сів на нього та наніс йому ще декілька ударів руками по обличчю. На його запитання обвинувачений відповів, що усе зрозумів і він відпустив його. Той з місця події втік, а він, виявивши, що у нього в грудній клітині знаходиться клинок ножа, яким, як виявилось, ОСОБА_9 наніс йому удар, вийняв його і поклав на землю. Після цього на місце події прибула карета швидкої медичної допомоги та доставила його у лікарню. Під час бійки він чув від обвинуваченого запах алкоголю.

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції вказала про те, що в жовтні 2023 року обвинувачений ОСОБА_9 скоїв домашнє насильство відносно доньки і з того часу вона з ним спільно не проживає, а проживає з потерпілим, з яким підтримувала дружні відносини з літа 2023 року. Обвинувачений не бажав подавати заяву про розірвання шлюбу, надсилав їй СМС- повідомлення з погрозами. Вона розповіла про ці обставини потерпілому ОСОБА_11 і той запропонував зустрітись з ним і поговорити. Потерпілий запропонував їй написати ОСОБА_9 СМС- повідомлення зі свого телефону, домовитись про зустріч, адже на його телефонні дзвінки та СМС- повідомлення ОСОБА_9 не реагував. 18.02.2024 біля 14 год. 30 хв. вона написала ОСОБА_9 СМС- повідомлення про зустріч в дворі будинку, де вона мешкає. Обвинувачений погодився на зустріч, повідомивши про це СМС- повідомленням. Вона тут же зателефонувала ОСОБА_11 і повідомила цю інформацію, той сказав, що теж виходить. Пізніше від працівників поліції вона дізналась, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 побились, при цьому ОСОБА_9 завдав ОСОБА_11 ножове поранення.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні суду першої інстанції вказав про те, що у вказаний день, проходячи в дворі будинку АДРЕСА_3 , бачив як потерпілий вийшов з під`їзду і до нього прямував обвинувачений. Склалось враження, що вони домовились про зустріч. Коли він - свідок виходив з дворової зони, то почув крики, повернувшись побачив, що обвинувачений і потерпілий зчепились, рвуть один одного за куртки, наносять один одному удари руками по різних частинах тіла. Він - ОСОБА_20 включив камеру телефону і попрямував до них. Він бачив у лівій руці обвинуваченого ніж, піднятий догори. Коли він підійшов до них, то потерпілий сидів на лежачому на землі обвинуваченому і наносив йому удари руками по голові. Обличчя у обвинуваченого було в крові. Він крикнув: «припиніть». Потерпілий відпустив обвинуваченого, той встав, потерпілий ще раз штовхнув його і той, переклавши із руки в руку руків`я ножа, поклавши його собі в кишеню, з місця події пішов. У потерпілого кров була в області вуха та на одязі. Потерпілий повідомив, що його поранено і сам дістав зі своєї грудної клітки лезо ножа, якого поклав на землю. Він - Кибалка викликав швидку медичну допомогу і поліцію.

- показаннями свідка ОСОБА_21 яка у судовому засіданні суду першої інстанції показала про те, що обвинувачений ОСОБА_9 протягом 4 місяців винаймав у неї кімнату, пояснивши, що має неприємності з дружиною, яка привела іншого чоловіка. Напередодні він ночував у брата, прийшов біля 11 год. випивший, а в обідню пору одівся і пішов на вулицю. Через невеликий проміжок часу він повернувся весь побитий (голова, тулуб). Вона надала йому першу медичну допомогу, а ввечері прийшли працівники поліції і затримали його.

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наступними доказами: - Протоколом слідчого експерименту від 01.04.2024 та відеозаписом цієї слідчої дії. Згідно яких під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_14 продемонстрував місця, де саме на прибудинковій території по вул. Майборського,6 в м. Хмельницькому між обвинуваченим та потерпілим відбулась шарпанина та бійка, а також місце де потерпілий повалив обвинуваченого на землю і наносив йому удари кулаком в різні частини тіла.

- Протоколом огляду добровільно наданого свідком ОСОБА_14 мобільного телефону «Iphonе 13» від 18.02.2024, з якого видно, що у вказаному телефоні виявлено три відеофайли за 18.02.2024, які скопійовані на лазерний DVD-R диск.

- Відеозаписами, скопійованими із добровільно наданого свідком ОСОБА_14 мобільного телефону «Iphonе 13», на яких зафіксовано як у дворі будинку АДРЕСА_3 потерпілий знаходиться над лежачим на землі обвинуваченим і наносить йому удари правою рукою в область голови та тулубу. Коли свідок підійшов до них і наказав припинити, потерпілий, повідомивши, що обвинувачений його підрізав, відпустив останнього. Той піднявся з землі і, коли ОСОБА_11 штовхнув його ногою, - з місця події пішов, а потерпілий почав піднімати одяг з лівої сторони тулубу.

Вказані відеозаписи повністю співпадають з продемонстрованими свідком ОСОБА_14 у судовому засіданні суду першої інстанції відеозаписами, що містяться у його мобільному телефоні «Iphonе 13».

- Протоколом огляду місця події від 18.02.2024 та фото таблицею до нього, у яких зафіксовано, що місцем події являється прибудинкова територія будинку №6 по вул. Майборського в м. Хмельницькому, на якій неподалік під`їзду №4 виявлено та вилучено речовину бурого кольору, лезо ножа та папірець з плямами речовини бурого кольору.

- Аудіозаписами телефонних звернень на лінію «102» та «103», протоколами огляду цих аудіо записів, з яких видно, що 18.02.2024 із мобільного телефону НОМЕР_1 було здійснено дзвінок на лінію «103», повідомлено про ножове поранення та викликано екстрену медичну допомогу до четвертого під`їзду будинку №4 по вул. Майборського в м. Хмельницькому; а оператор лінії «103» повідомила про це ножове поранення на лінію «102».

- Карткою виїзду екстреної медичної допомоги №334 від 18.02.2024, з якої видно, що бригада екстреної медичної допомоги 18.02.2024 о 14 год. 51 хв. по виклику прибула на місце події, виявила там ОСОБА_11 з ножовим пораненням, надала першу медичну допомогу та доставила його у лікарню, де останнього було госпіталізовано.

- Медичною документацією ОСОБА_11 (довідкою, супровідним листом, результатами комп`ютерної томографії органів грудної клітини та головного мозку, медичною карткою стаціонарного хворого, протоколом операції), з якої видно, що по виклику, прийнятому о 14 год. 45 хв. 18.02.2024 ОСОБА_11 з забійною раною голови та колотою раною ділянці грудної клітки зліва (ножове поранення) каретою екстреної медичної допомоги був взятий з вулиці Майборського, 4 і о 15 год. 14 хв. доставлений до КНП «Хмельницька обласна лікарня» у якій перебував на стаціонарному лікуванні з 18.02.2024 по 27.02.2024.

- Висновком експерта №99 від 04.03.2024, згідно якого у ОСОБА_11 станом на 04.03.2024 мають місце : а) поранення лівої вушної мушлі з зовнішнім тілесним ушкодженням у вигляді підшкірного крововиливу її задньої поверхні та рубцем верхньої частини її передньої поверхні (як наслідком загоєння рани); б) поранення лівої половини грудної клітки з зовнішніми тілесними ушкодженнями у вигляді однієї рани м`яких тканин задньої частини бічної поверхні лівої половини грудної клітки в проекції задньої пахвової лінії та двох поверхневих ран м`яких тканин задньої частини бічної поверхні лівої половини грудної клітки в проекції задньої пахвової лінії, над і під зазначеною раною. Вказані тілесні ушкодження мають давність утворення не менше 7-10 діб до початку судово-медичної експертизи (4.03.2024).

- Висновком експерта №115 від 14.03.2024, згідно якого у ОСОБА_11 після події 18.02.2024 напевно мали місце : а) тупа травма лівої вушної мушлі з раною на ній; б) сліпе проникаюче колото - різане поранення лівої половини грудної клітки.

Підшкірний крововилив задньої поверхні лівої вушної мушлі та рана верхньої частини передньої поверхні цієї ж вушної мушлі у ОСОБА_11 могли утворитись як від не менше ніж одноразової дії тупого твердого предмету чи предметів за механізмами : «удар» (крововилив), «удар-розтягнення-розрив» (рана), так і від не менше ніж одного зіткнення лівої вушної мушлі під експертного з такими предметами чи предметом, за тими ж механізмами; сліпе проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки у потерпілого ОСОБА_11 могло утворитись як від одноразової дії колюче-ріжучого предмету за механізмом «удар-занурення-роз`єднання тканин», так і від одного зіткнення задньої частини бічної поверхні лівої половини грудної клітки потерпілого з таким предметом за тим же механізмом, яке потенційно відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.

Травма та поранення у потерпілого можуть мати давність утворення не менше 7-10 діб до початку первинної судово-медичної експертизи (4.03.2024).

- Висновком експерта №140 від 22.03.2024, згідно якого у ОСОБА_11 після події 18.02.2024 мали місце: - тупа травма лівої вушної мушлі з раною на ній; - тупа травма лівої половини обличчя з тілесними ушкодженнями у вигляді закритого лінійного перелому величної кістки та фронтального відростку верхньої щелепи без зміщення; - сліпе проникаюче колото - різане поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням тканин верхньої частки лівої легені та накопиченням у лівій плевральній порожнині крові та повітря.

Закритий перелом лівої величної кістки лицевого черепа та лівого фронтального відростку верхньої щелепи потерпілого, підшкірний крововилив задньої поверхні лівої вушної мушлі та рана верхньої частини передньої поверхні цієї ж вушної мушлі у нього могли утворитись як від не менше ніж дворазової дії тупого твердого предмету чи предметів за механізмами : «удар -деформація» (перелом), «удар» (крововилив), удар-розтягнення-розрив» (рана), так і від не менше ніж одного зіткнення лівої величної ділянки обличчя та лівої вушної мушлі підекспертного з такими предметами чи предметом, за тими ж механізмами.

Сліпе проникаюче колото - різане поранення лівої половини грудної клітки у потерпілого ОСОБА_11 могло утворитись як від одноразової дії колюче-ріжучого предмету за механізмом «удар-занурення-роз`єднання тканин», так і від одного зіткнення задньої частини бічної поверхні лівої половини грудної клітки потерпілого з таким предметом за тим же механізмом.

Підшкірний крововилив задньої поверхні лівої вушної мушлі та рана верхньої частини передньої поверхні цієї ж вушної мушлі в сукупності є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ;

Закритий перелом лівої величної кістки лицевого черепа та лівого фронтального відростку верхньої щелепи без зміщення за своїм характером є тілесним ушкодженням середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я;

Сліпе проникаюче колото - різане поранення лівої половини грудної клітки за своїм характером є тяжким тілесним ушкодженням, що небезпечне для життя.

Травма та поранення у потерпілого можуть мати давність утворення не менше 7-10 діб до початку первинної судово-медичної експертизи (4.03.2024).

- Висновком експерта №172 від 03.04.2024, згідно якого сліпе проникаюче колото - різане поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням тканин верхньої частки лівої легені та накопиченням у лівій плевральній порожнині крові та повітря у ОСОБА_11 за своїм характером є тяжким тілесним ушкодженням, що небезпечне для життя в момент заподіяння (завдання).

- Протоколом слідчого експерименту від 19.03.2024 року та відеозаписом цієї слідчої дії. Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_11 описав та продемонстрував спосіб, у який ОСОБА_9 спричинив йому тілесні ушкодження.

- Висновком експерта №143 від 03.04.2024, згідно якого травма лівої вушної мушлі з тілесними ушкодженнями у вигляді: підшкірного крововиливу її задньої поверхні та рани верхньої частини її передньої поверхні, а також сліпе проникаюче колото - різане поранення лівої половини грудної клітки у ОСОБА_11 могли утворитися, в тому числі, у в такий спосіб, який він описав і продемонстрував 19.03.2024 під час проведення слідчого експерименту за його участі.

Обставини утворення у потерпілого закритого лінійного перелому величної кістки та фронтального відростку верхньої щелепи без зміщення під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілого не розглядались.

У судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_18 роз`яснив, що судово - медичні експертизи проводились на підставі постанов слідчого. Відповідь він надавав лише на питання, зазначені слідчим у постанові на підставі безпосереднього огляду потерпілого та медичних документів, які надавались експерту. Оскільки медичні документи надавались поетапно, тому і слідчий призначав додаткові експертизи. Зроблені ним висновки не суперечать один одному, а лише доповнюють один одного.

- Висновком експерта №419 від 06.08.2024, згідно якого підозрюваний ОСОБА_9 під час проведення 1.07.2024 слідчого експерименту невірно зазначив локалізацію заподіяного сліпого проникаючого поранення лівої половини грудної клітки ОСОБА_11 , але вірно вказав той факт, що ліва рука потерпілого в момент отримання ним цього поранення була піднята вище рівня місця поранення.

Характер і локалізація проникаючого сліпого поранення лівої половини грудної клітки у потерпілого ОСОБА_11 передбачає активні дії з боку нападника для його утворення, а саме «удар-занурення з роз`єднанням тканин», що суперечить твердженню підозрюваного ОСОБА_9 про те, що він удару не наносив, а лише захищався.

- Як роз`яснив у судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_18 , на момент складання висновку №140 від 22.03.2024 йому в деталях не були відомі обставини справи. У вказаному висновку зазначені механізми, за якими теоретично могли утворитись тілесні ушкодження, що виявлені у ОСОБА_11 . На момент же складання висновку №419 від 6.08.2024 йому були відомі усі обставини даної справи, від був присутнім під час проведення слідчих експериментів як з обвинуваченим так і з потерпілим, і прийшов до висновку, що за даних конкретних обставин сліпе проникаюче колото - різане поранення лівої половини грудної клітки у ОСОБА_11 могло утворитись лише за механізмом «удар-занурення з роз`єднанням тканин». За механізмом, на який вказував обвинувачений під час проведення з ним слідчого експерименту, це тілесне ушкодження утворитись не могло.

- Протоколом огляду від 18.02.2024, з якого видно, що під час огляду квартири АДРЕСА_5 (по місцю фактичного проживання ОСОБА_9 ), проведеного з письмового дозволу її власника ОСОБА_21 , виявлено взуття та одяг обвинуваченого: кросівки чорного кольору, штани чорного кольору, кофту чорного кольору, куртку темно сірого кольору.

- Речовими доказами: кросівками чорного кольору, штанами чорного кольору, кофтою чорного кольору, курткою темно сірого кольору, які вилучено під час огляду квартири АДРЕСА_5 ; футболкою зеленого кольору, сорочкою зеленого кольору, кофтою червоного кольору, курткою чорного кольору (одягом потерпілого ОСОБА_11 , якого він добровільно видав слідчому 18.02.2024) та протоколом огляду цих речей від 18.02.2024, з яких видно, що кожна із зазначених речей має механічні пошкодження, і на кожній з них наявні сліди речовини бурого кольору; змивами речовини бурого кольору, папірцем з речовиною бурого кольору, лезом (клинком) ножа, які вилучено під час огляду місця події - прибудинкової території будинку АДРЕСА_3 .

- Висновками експертів №191 від 27.02.2024, № 198 від 4.03.2024, №55 від 20.03.2024, №200 від 21.03.2024, №203 від 21.03.2024, 201 від 21.03.2024, 204 від 21.03.2024, згідно яких :

- кров ОСОБА_9 відноситься до групи А 0 з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО (Н);

- кров ОСОБА_11 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО (Н);

- на лезі ножа, на марлевому тампоні зі змивом з поверхні землі, який вилучено під час огляду місця події, на куртці чорного кольору, добровільно виданій потерпілим ОСОБА_11 , на кофті чорного кольору, на куртці, які вилучені під час огляду квартири АДРЕСА_5 , - виявлено кров людини, при визначені групової належності якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, а тому дана кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) міститься антиген Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_11

- Протоколом затримання від 18.02.2024, з якого видно, що під час особистого обшуку ОСОБА_9 , якого фактично затримано 18.02.2024 о 19 год. 35 хв., вилучено мобільний телефон марки «Redmi».

- Речовим доказом - мобільним телефоном марки «Redmi», який вилучено у ОСОБА_9 , під час огляду якого, що зафіксовано у протоколі огляду від 9.04.2024 та додатках до нього, в інтернет месенджері «Вайбер» за 18.02.2024 виявлено переписку ОСОБА_9 з донькою ОСОБА_22 , яка свідчить про те, що обвинувачений розумів, що ножем спричинив тілесні ушкодження потерпілому; а також у галереї телефону - фотознімки ОСОБА_9 з наявними у нього тілесними ушкодженнями .

- Висновками експерта № 71 від 19.02.2024, №144 від 25.03.2024, згідно яких у ОСОБА_9 станом на 19.02.2024 мала місце поєднана травма з зовнішніми тілесними ушкодженнями у вигляді 4-х підшкірних крововиливів: тильної поверхні правої кисті в проміжку між 1-ю та 4-ю кістками п`ястку, верхньої частини основи задньої поверхні правої вушної мушлі, правої тім`яно-лобово-скроневої ділянки голови, правої навколо очної ділянки обличчя; 2-х крововиливів під слизові оболонки: центральної частини верхньої губи з розповсюдженням на її ліву половину, в проекції між 1-м зубом справа та 3-м зубом зліва, основи лівої половини нижньої губи в проекції 1-3-го зубів; 3-х саден шкіри: зовнішньої частини передньої поверхні правої вушної мушлі, в проекції її горбка, центральної частини лівої половини лобової ділянки голови, перенісся та садна слизової оболонки лівої половини центральної частини верхньої губи в проекції 1-2-го зубів зліва.

Ці тілесні ушкодження утворились як від не менше ніж 6-ти разової дії тупих твердих предметів (предмету) за механізмом «удар» (крововиливи), «удар-тертя» (садна) так і від не менше ніж 6-ти зіткнень тильної поверхні правої кисті, правої вушної мушлі, правої тім`яно-лобово-скроневої ділянки голови, правої навколо очної ділянки обличчя та перенісся, рота, лівої половини лобової ділянки голови підекспертного з такими предметами чи предметом за тими ж механізмами; за своїм характером як кожне окремо так і у своїй сукупності, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминучі наслідки.

- Довідкою №210, виданою 19.02.2024 лікарем КНП Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги Хмельницької обласної ради, копією медичної картки амбулаторного обстеження, копією чеку приладу «Драгер», з яких видно, що ОСОБА_9 на момент обстеження перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, є вірною.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 з ч.1 ст.121 КК України на ст.124 КК України з посиланням на те, що обвинуваченим було перевищено межі необхідної оборони.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність у заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну, неготовність до його відбиття, кількість та поведінку нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте, існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, що перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Так, згідно показань потерпілого ОСОБА_11 коли він зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_9 в дворі будинку АДРЕСА_6 він протягнув руку щоб привітатись, проте ОСОБА_9 не забажав цього робити, а відразу ж почав кричати, звинувачуючи його в тому, що він вліз у його сім`ю. Між ними виникла сварка, яка переросла у штовханину. Коли ОСОБА_11 відштовхнув ОСОБА_9 , той відвернувся і правою рукою наніс йому удар у ліву частину грудної клітини (під руку), адже свою ліву руку він підняв, захищаючи таким чином голову. Він схопив ОСОБА_9 за капюшон, наніс йому удари рукою в голову і тулуб, а обвинувачений також наніс йому декілька ударів кулаком правої руки, у якій, як виявилось, було затиснуте руків`я ножа, в обличчя та в область лівого вуха. В ході цієї бійки він повалив ОСОБА_9 на землю і сам сів на нього та наніс йому ще декілька ударів руками по обличчю. На його запитання обвинувачений відповів, що усе зрозумів і він відпустив його. Той з місця події втік, а він, виявивши, що у нього в грудній клітині знаходиться клинок ножа, яким, як виявилось, ОСОБА_9 наніс йому удар, вийняв його і поклав на землю. Після цього на місце події прибула карета швидкої медичної допомоги та доставила його у лікарню. Під час бійки він чув від обвинуваченого запах алкоголю.

Також потерпілий вказав, що обвинувачений надсилав ОСОБА_12 , з якою потерпілий ОСОБА_11 проживає без реєстрації шлюбу, смс-повідомлення з погрозами, а тому він вирішив з ОСОБА_9 зустрітися, попросивши ОСОБА_12 призначити ОСОБА_9 зустріч за допомогою смс-повідомлення зі свого телефону.

Під час слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_11 , потерпілий описав та продемонстрував спосіб, у який ОСОБА_9 спричинив йому тілесні ушкодження (протокол слідчого експерименту від 19.03.2024 та відеозапис вказаної слідчої дії).

Відповідно до висновку експерта №143 від 03.04.2024 травма лівої вушної мушлі з тілесними ушкодженнями у вигляді: підшкірного крововиливу її задньої поверхні та рани верхньої частини її передньої поверхні, а також сліпе проникаюче колото - різане поранення лівої половини грудної клітки у ОСОБА_11 могли утворитися, в тому числі, у такий спосіб, який він описав і продемонстрував 19.03.2024 під час проведення слідчого експерименту за його участі.

Згідно висновку експерта №419 від 06.08.2024 підозрюваний ОСОБА_9 під час проведення 1.07.2024 слідчого експерименту невірно зазначив локалізацію заподіяного сліпого проникаючого поранення лівої половини грудної клітки ОСОБА_11 , але вірно вказав той факт, що ліва рука потерпілого в момент отримання ним цього поранення була піднята вище рівня місця поранення.

Характер і локалізація проникаючого сліпого поранення лівої половини грудної клітки у потерпілого ОСОБА_11 передбачає активні дії з боку нападника для його утворення, а саме «удар-занурення з роз`єднанням тканин», що суперечить твердженню підозрюваного ОСОБА_9 про те, що він удару не наносив, а лише захищався.

Також колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 наніс потерпілому ОСОБА_11 удар кухонним ножем у ліву частину грудної клітини (під руку) до заподіяння потерпілим обвинуваченому тілесних ушкоджень, які згідно висновків експерта №71 від 19.02.2024, №144 від 25.03.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминучі наслідки.

При цьому, заподіяне обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_11 , зокрема, сліпе проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки, згідно висновку експерта №172 від 03.04.2024 за своїм характером є тяжким тілесним ушкодженням, що небезпечне для життя в момент заподіяння.

Під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено такої небезпеки для ОСОБА_9 , яка б давала йому підстави для захисту шляхом застосування ножа.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, спосіб, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень, поведінка обвинуваченого і потерпілого, їх взаємовідносини (неприязні), вказують на те, що тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння ОСОБА_9 спричинив потерпілому з прямим умислом.

З урахуванням викладеного, безпідставними є й доводи апеляційної обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він діяв в межах необхідної оборони.

Таким чином, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України відповідає встановленим судом обставинам кримінального провадження та є правильною.

Покази обвинуваченого ОСОБА_9 , надані ним у судовому засіданні та під час проведення 1.07.2024 з його участю слідчого експерименту про те, що умисного удару ножем він потерпілому не завдавав, а лише з метою самозахисту, дістав цього ножа з кишені і, тримаючи його у правій руці, виставив вперед, а потерпілий сам наштрикнувся на нього, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки такі показання обвинуваченого суперечать показанням потерпілого та висновку додаткової судово-медичної експертизи (висновок №419 від 06.08.2024).

У судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_18 роз`яснив, що за обставин та у спосіб, на які вказав обвинувачений ОСОБА_9 під час слідчого експерименту, проведеного за його участі 1.07.2024, виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження, утворитись не могли.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він захищався та діяв в межах необхідної оборони, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Суд першої інстанції дав належну оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до вимог ст. 94 КПК України та оцінив їх у сукупності з іншими дослідженими судом доказами.

А тому, не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 про те, що суд не дав належної оцінки показам обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_11 .

На такі твердженя суд апеляційної інстанції вказує, що покази потерпілого ОСОБА_11 узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а саме: протоколом слідчого експерименту від 19.03.2024 та відеозаписом вказаної слідчої дії, висновком експерта №143 від 03.04.2024.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він в момент бійки з потерпілим у стані алкогольного сп`яніння не перебував, а алкоголь вживав після події спростовуються: довідкою КНП Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги Хмельницької обласної ради №210 від 19.02.2024, копією медичної карки амбулаторного обстеження та копією чеку приладу «Драгер», з яких видно, що ОСОБА_9 на момент обстеження перебував у стані алкогольного сп`яніння; показаннями потерпілого про те, що під час бійки з ним обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, показаннями, допитаного за клопотанням сторони захисту, свідка ОСОБА_21 про те, що 18.02.2024 біля 11 год. ОСОБА_9 прийшов до неї додому будучи «випившим».

Безпідставними є доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 про те, що суд не дав належної оцінки показам свідка ОСОБА_12 , яка, як вони вказують, фактично спровокувала бійку між обвинуваченим та потерпілим, та що неправомірні дії потерпілого та його співмешканки ОСОБА_13 спровокували до настання таких наслідків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку показам: потерпілого ОСОБА_11 , зокрема про те, що обвинувачений не бажав подавати заяву про розірвання шлюбу з ОСОБА_12 , надсилав їй СМС-повідомлення з погрозами, а тому ОСОБА_11 вирішив з ним зустрітися і поговорити. Потерпілий ОСОБА_11 попросив ОСОБА_12 призначити зустріч з обвинуваченим за допомогою СМС-повідомлення зі свого телефону, оскільки обвинувачений не брав від ОСОБА_11 слухавку; показам свідка ОСОБА_12 про те, що вона написала ОСОБА_9 СМС-повідомлення про зустріч в дворі будинку, де вона мешкає.

Досліджуючи докази, у тому й числі покази потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 прибув у двір будинку АДРЕСА_3 на надіслану за допомогою СМС-повідомлення пропозицію своєї дружини ОСОБА_12 , з якою спільно не проживав, До обвинуваченого вийшов ОСОБА_11 - співмешканець ОСОБА_12 , якому остання повідомила про прибуття обвинуваченого

Встановлення судом першої інстанції таких обставин не є виходом за межі висунутого обвинувачення, оскільки такі обставини не впливають на правову кваліфікацію протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 та обсяг обвинувачення.

З урахуванням викладеного неспроможними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що неправомірні дії потерпілого та його співмешканки ОСОБА_13 спровокували до настання таких наслідків та що суд першої інстанції вийшов за межі висунутого обвинувачення, чим порушив ст.337 КПК України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції вибірково взяв до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , надані на користь сторони обвинувачення.

Суд першої інстанції дав належну оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України усім доказам у кримінальному провадженні, у тому й числі показам свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Так показами свідка ОСОБА_15 підтверджується, зокрема, той факт, що 18.02.2024 біля 11 год. ОСОБА_9 прийшов до неї додому будучи «випившим» і такі покази узгоджуються з довідкою КНП Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги Хмельницької обласної ради №210 від 19.02.2024, копією медичної карки амбулаторного обстеження та копією чеку приладу «Драгер», з яких видно, що ОСОБА_9 на момент обстеження перебував у стані алкогольного сп`яніння; показаннями потерпілого про те, що під час бійки з ним обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З показів свідка ОСОБА_14 слідує, що він бачив як потерпілий вийшов з під`їзду і до нього прямував обвинувачений. А коли ОСОБА_14 виходив з дворової зони, то почув крики, повернувшись побачив, що обвинувачений і потерпілий зчепились, рвуть один одного за куртки, наносять один одному удари руками по різних частинах тіла.

Після того, свідок ОСОБА_14 включив камеру телефону і попрямував до них. Він бачив у лівій руці обвинуваченого ніж, піднятий догори. Коли він підійшов до них, то потерпілий сидів на лежачому на землі обвинуваченому і наносив йому удари руками по голові. Обличчя у обвинуваченого було в крові. Він крикнув: «припиніть». Потерпілий відпустив обвинуваченого, той встав, потерпілий ще раз штовхнув його і той, переклавши із руки в руку руків`я ножа, поклавши його собі в кишеню, з місця події пішов. У потерпілого кров була в області вуха та на одязі. Потерпілий повідомив, що його поранено і сам дістав зі своєї грудної клітки лезо ножа, якого поклав на землю. ОСОБА_14 викликав швидку медичну допомогу і поліцію.

З досліджених судом першої інстанції та у судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозаписів, скопійованих із добровільно наданого свідком ОСОБА_14 мобільного телефону «Iphonе 13», видно як у дворі будинку АДРЕСА_3 потерпілий знаходиться над лежачим на землі обвинуваченим і наносить йому удари правою рукою в область голови та тулубу. Коли свідок підійшов до них і наказав припинити, потерпілий, повідомивши, що обвинувачений його підрізав, відпустив останнього. Той піднявся з землі і, коли ОСОБА_11 штовхнув його ногою, - з місця події пішов, а потерпілий почав піднімати одяг з лівої сторони тулубу.

Таким чином, свідок ОСОБА_14 не бачив початку конфліку, який виник між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_9 , а відеозапис події розпочинається не з самого початку конфлікту, а з того моменту, як потерпілий знаходиться над лежачим на землі обвинуваченим і наносить йому удари правою рукою в область голови та тулубу.

Крім того, з показів свідка ОСОБА_14 та з вищевказаних відеозаписів слідує, що потерпілий ОСОБА_11 наносив обвинуваченому удари вже після того як обвинувачений ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_11 удар кухонним ножем у ліву частину грудної клітини.

А отже, безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_14 та відеозапис з його телефону, з посиланням на те, що вони вказують, що саме потерпілий ОСОБА_11 розпочав бійку, і коли побачив у обвинуваченого ніж, який останній дістав для самозахисту, продовжив побиття обвинуваченого, і лише після втручання свідка припинив бійку.

Необгрунтованими є доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив висновки експерта, зокрема висновки експерта №115 від 14.03.2024, №140 від 22.03.2024

На думку колегії суддів суд першої інстанції у повній мірі дослідив наявні в матеріалах кримінального провадження висновки експертів, які відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК, та надав їм належну оцінку відповідно до ст.94 КПК України.

Експертизи проведені кваліфікованим експертом із відповідною освітою та стажем роботи, який згідно вимог Закону України «Про судову експертизу», внесений до реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України та був попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК.

Згідно висновків експерта №115 від 14.03.2024, №140 від 22.03.2024 сліпе проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки у потерпілого ОСОБА_11 могло утворитись як від одноразової дії колюче-ріжучого предмету за механізмом «удар-занурення-роз`єднання тканин», так і від одного зіткнення задньої частини бічної поверхні лівої половини грудної клітки потерпілого з таким предметом за тим же механізмом.

За висновком експерта №143 від 03.04.2024, зокрема, сліпе проникаюче колото - різане поранення лівої половини грудної клітки у ОСОБА_11 могло утворитися, в тому числі, у в такий спосіб, який він описав і продемонстрував 19.03.2024 під час проведення слідчого експерименту за його участі.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_18 роз`яснив, що судово - медичні експертизи проводились на підставі постанов слідчого. Відповідь він надавав лише на питання, зазначені слідчим у постанові на підставі безпосереднього огляду потерпілого та медичних документів, які надавались експерту. Оскільки медичні документи надавались поетапно, тому і слідчий призначав додаткові експертизи. Зроблені ним висновки не суперечать один одному, а лише доповнюють один одного.

Згідно висновку експерта №419 від 06.08.2024 підозрюваний ОСОБА_9 під час проведення 1.07.2024 слідчого експерименту невірно зазначив локалізацію заподіяного сліпого проникаючого поранення лівої половини грудної клітки ОСОБА_11 , але вірно вказав той факт, що ліва рука потерпілого в момент отримання ним цього поранення була піднята вище рівня місця поранення.

Характер і локалізація проникаючого сліпого поранення лівої половини грудної клітки у потерпілого ОСОБА_11 передбачає активні дії з боку нападника для його утворення, а саме «удар-занурення з роз`єднанням тканин»,

У судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_18 роз`яснив, що на момент складання висновку №140 від 22.03.2024 йому в деталях не були відомі обставини справи. У вказаному висновку зазначені механізми, за якими теоретично могли утворитись тілесні ушкодження, що виявлені у ОСОБА_11 . На момент же складання висновку №419 від 6.08.2024 йому були відомі усі обставини даної справи, від був присутнім під час проведення слідчих експериментів як з обвинуваченим так і з потерпілим, і прийшов до висновку, що за даних конкретних обставин сліпе проникаюче колото - різане поранення лівої половини грудної клітки у ОСОБА_11 могло утворитись лише за механізмом «удар-занурення з роз`єднанням тканин». За механізмом, на який вказував обвинувачений під час проведення з ним слідчого експерименту, це тілесне ушкодження утворитись не могло.

Підстав сумніватися у наданих експертом роз`ясненнях колегія суддів не вбачає.

Вказані обставини спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він удару не наносив, а лише захищався.

З огляду на викладене необґрунтованими є твердження апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що експертом під час роз`яснення висновків не були усуненні суперечності.

Безпідставними є доводи апеляційних скарг про те, що судом не було надано оцінку фотознімкам, які містилися у телефоні ОСОБА_9 , відповідно до яких на обличчі останнього зафіксовано тілесні ушкодження; висновкам експерта №71 від 19.02.2024, №144 від 25.03.2024, згідно яких у ОСОБА_9 виявлено легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки; та, що судом не було перевірено, чи міг отримати ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження, перебуваючи в стані необхідної оборони захищаючись від нападу ОСОБА_11 .

Судом першої інстанції був досліджений речовий доказ - мобільний телефон марки «Redmi», який вилучено у ОСОБА_9 , під час огляду якого, що зафіксовано у протоколі огляду від 9.04.2024 та додатках до нього виявлено, зокрема, у галереї телефону - фотознімки ОСОБА_9 з наявними у нього тілесними ушкодженнями.

У висновках експерта № 71 від 19.02.2024, №144 від 25.03.2024, зазначені виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, спосіб та механізм їх утворення, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминучі наслідки.

Вказані висновки експерта відповідають вимогам ст.ст.101, 102 КПК України, є належними та допустимими доказами.

Вказаним доказам суд першої інстанції дав належну оцінку у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та апеляційним судом встановлено, що обвинувачений не діяв як в межах необхідної оборони, так і з перевищенням меж необхідної оборони, а його дії були спрямовані на заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що суд послався на висновки експертиз щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , кількість яких є незрозумілою, спростовуються дослідженими судом висновками експерта, яким надана належна оцінка, зокрема, висновком експерта №419 від 03.07.2024, у якому зазначені тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_11 після події 18.02.2024; роз`ясненнями, наданими експертом ОСОБА_18 у судовому засіданні суду першої інстанції.

Посилання обвинуваченого на те, що питання щодо давності заподіяння тілесних ушкоджень мали визначити лікарі, які надавали первинну допомогу потерпілому, безпідставні, оскільки таке питання може бути вирішене лише особою зі спеціальними знаннями - судовим експертом.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує, що суд не врахував, що потерпілий перед подією вживав спиртні напої.

Проте, така обставина не підтверджена жодним доказом, як під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Не впливають на законність вироку суду першої інстанції твердження апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що судом було порушене право ОСОБА_9 на захист, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник не були ознайомлені з матеріалами досудової доповіді.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь не може використовуватися у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину.

Досудова доповідь долучається до матеріалів кримінального провадження.

Положення КПК України не передбачають обов`язок суду ознайомлювати обвинуваченого та його захисника із матеріалами досудової доповіді.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 не позбавлені були можливості заявити до суду першої інстанції клопотання про ознайомлення з матеріалами досудової доповіді та ознайомитися з такими матеріалами.

Не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що суд у вироку посилається на недопустимі докази: протокол добровільного надання свідком ОСОБА_14 мобільного телефону «Iphone 13», з якого скопійовано три відео файли за 18.02.2024 на DVD-R диск, який проведено слідчим ОСОБА_17 18.02.2024 в період часу з 17:35 до 17:50 год., при цьому, слідчим ОСОБА_17 в той же день в період часу 11:10 до 12:45 год. оглянуто вищевказаний DVD-R диск та переглянуто три відео файли.

Суд першої інстанції дав належну оцінку зазначеним доказам відповідно до вимог ст. 94 КПК України, які є належними та допустимими доказами і у сукупності з іншими доказами доводять вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Необгрунтованими є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_11 , оскільки потерпілим не було наведено обґрунтувань щодо заподіяної шкоди та її розміру.

Згідно положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілому була заподіяна моральна шкода.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції врахував характер протиправний дій особи, що заподіяла шкоду, глибину душевних та фізичних страждань, які потерпілий ОСОБА_11 зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я, ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, переніс фізичний біль, проходив тривалий курс лікування, продовжує лікуватись, до цього часу відчуває незручності, вимушений був змінювати свій звичайний спосіб життя та докладати додаткових зусиль для його організації).

Розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_11 , суд з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, визначив у сумі 100000 грн.

Колегія суддів з таким розміром заподіяної обвинуваченим потерпілому моральної шкоди погоджується, оскільки він визначений судом перщої інстанції відповідно до положень ст. 23 ЦК України та з врахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визназ вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд врахував, що обвинувачений характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, до затримання займався суспільно - корисною працею, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, батьків пенсіонерів, а його мати, до того ж, є інвалідом 2 групи. ОСОБА_9 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї дочки, вчинив тяжкий злочин, у вчиненому не розкаявся, оскільки не визнав факту вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, відверто не визнав своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, не висловив щирого жалю з приводу цього, не осудив своєї поведінки, заподіяної потерпілому шкоди не відшкодував і не намагався цього робити.

Згідно досудової доповіді представника персоналу органу пробації - середній рівень ризику вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення, середня ступінь небезпеки його для суспільства та можливість його виправлення без позбавлення та обмеження волі.

Враховуючи вказані обставини суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 121 КК України.

На думку колегії суддів призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі санкції ст.ч.1 ст.121 КК України відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

І таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами, відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого.

Зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_9 обставини, а саме те, що в обвинуваченого батьки пенсіонери, мати інвалід другої групи, двоє неповнолітніх дітей, які потребують підтримки та допомоги, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання враховані.

При цьому такі обставини не є такими, які б давали суду можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_9 менш суворе покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 також зазначає, що при призначенні покарання суд не врахував, що обвинувачений з місця події не втікав, не переховувався від поліції, а перебував у найманій квартирі.

Разом з тим, як встановлено під час розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 після вчиненого кримінального правопорушення пішов з місця події, а швидку допомогу викликав свідок ОСОБА_14 .

Судом першої інстанції правильно встановленні обставини кримінального правопорушення і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ґрунтується на належних, допустимих та достатніх доказах.

Вирок суду є законним та справедливим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2024 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: