Провадження № 11-сс/4808/325/25
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2025 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 жовтня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 інший запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зокрема, захисник посилається на те, що дії «поліцейських» у приміщенні кафе «Цар-Хліб», які вимагали у ОСОБА_7 пред`явити документи, є неправомірними. Вважає такі дії провокацією осіб, які були одягнені у цивільний одяг і належним чином не пред`явили свої службові посвідчення. В матеріалах клопотання нема доказів того, що ОСОБА_7 знав, що ОСОБА_9 є працівником поліції. Дані обставини підтверджуються показаннями ОСОБА_7 під час допиту та відео з мобільного телефону, на якому видно, що у ОСОБА_9 нема нагрудного жетона поліцейського, а пластиковий документ, який належним чином не був пред`явлений ОСОБА_9 на вимогу ОСОБА_7 , суперечить Наказу МВС за №450 від 27.06.2024 року про внесення змін до наказу №347 за 2017 рік, а також не відповідає вимогам Постанови КМУ за №1137 щодо бланків посвідчення поліції.

Зауважує, що працівники поліції мають право і можуть затримувати і доставляти в ТЦК та СП особу, якщо є офіційна постанова про адміністративне правопорушення або інший документ, що підтверджує розшук. Доставлення осіб, які перебувають у розшуку здійснюється з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак до клопотання не було долучено даних документів щодо ОСОБА_7 і їх нема у матеріалах справи.

Поряд з цим, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу сторона захисту наголошувала, що ОСОБА_7 не мав можливості та часу подати скарги на дії поліції, оскільки був терміново затриманий 21.08.2025 року, і йому терміново пред`явили повідомлення про підозру, допитали та подали до суду клопотання про запобіжний захід.

Вказує, що слідчим суддею безпідставно відхилено два клопотання ОСОБА_7 .

Звертає увагу на те, що при затриманні ОСОБА_7 , оформленні протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, було порушено його право на захист, оскільки ОСОБА_7 усно заявляв клопотання слідчому про відмову від адвоката за призначенням ОСОБА_10 , оскільки в нього є інший адвокат.

Також при затриманні ОСОБА_7 слідчий не надав копію витягу з ЄРДР. Водночас, зазначена у витязі з ЄРДР за №0001401 від 21.08.2025 року інформація щодо часу вчинення злочину суперечить інформації у медичній довідці та рапорті інспектора взводу №2 УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 . Так, у витязі зазначено, що о 17 год. 55 хв. умисно заподіяно працівникові поліції ОСОБА_9 тілесні ушкодження, в той же час, у довідці за №6006 від 21.08.2025 року вказано, що ОСОБА_9 звернувся до КНП «Міська клінічна лікарня №1» м. Івано-Франківська о 19 год. 30 хв.

Крім того, вважає, що прокурором у судовому засіданні не доведено належними доказами, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. ОСОБА_7 не може незаконно впливати на потерпілих або свідків у кримінальному провадженні, оскільки вони є працівниками правоохоронних органів, а також дані особи вже надали свої показання, які є в матеріалах клопотання. Водночас, слідчим не додано до клопотання жодних доказів того, що ОСОБА_7 тривалий час відсутній за місцем проживання.

Слідчий суддя не врахувала обставини, які зазначені у ст. 178 КПК України, а зокрема, майновий стан підозрюваного, відсутність у ОСОБА_7 постійного місця роботи, наявність на його утриманні матері, яка хворіє та є пенсіонеркою, його вік та стан здоров`я.

Вказує, що у судовому засіданні захисник заявляв клопотання про особисту поруку, таку заяву від інших осіб не було часу подати, оскільки дуже оперативно з боку поліції здійснювалися процесуальні дії щодо ОСОБА_7 .

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд провадження.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора, просили задовольнити вимоги апеляційної скарги.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності прокурора.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити апеляційні вимоги;

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ч. 2 ст. 194 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001401 від 21.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

22 серпня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме, в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Слідчий суддя частково задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 жовтня 2025 року включно, з визначенням застави.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Так, зі змісту доводів підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 вбачається, що вони вважають, що підозра у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України є необґрунтованою, оскільки в діях підозрюваного відсутній склад правопорушення і останній не вчиняв неправомірних дій стосовно працівників поліції, які діяли в порушення закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів вважає, що долучені до матеріалів провадження копії протоколу огляду місця події, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 , довідка про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, протокол допиту свідка ОСОБА_12 , протокол огляду інтернет ресурсу разом із переглянутим на вимогу сторони захисту у судовому засіданні апеляційної інстанції відеозаписом доводять можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Водночас, відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення. Однак, матеріали кримінального провадження не доводять, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування в даному кримінальному провадженні чи перешкоджав кримінальному провадженню або має повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину.

Таким чином, матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містять правових підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, за яких орган досудового розслідування міг звернутись до слідчого судді з клопотанням про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції грубо порушив вимоги кримінального процесуального закону та безпідставно застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не міг бути застосований до нього.

Матеріали провадження не містять даних, які визначені кримінальним процесуальним законом, за яких щодо ОСОБА_7 міг бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, однак не доведена наявність правових підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

При цьому колегія суддів враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України,а саме: вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, особу підозрюваного.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що бере до уваги майновий стан підозрюваного та відсутність постійного місця роботи, наявність на утриманні матері похилого віку, посилання підозрюваного на неможливість сплатити заставу та необхідність проводити господарські роботи за місцем постійного проживання.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, а також запобігатиме спробам вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді слід скасувати, клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу задоволити частково й обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 скасувати і постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому залишати житло в період з 20.00 год. до 06.00 год. наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 на строк до 19 жовтня 2025 року включно.

Покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки відповідно до вимог ст.194 КПК України:

- здати на зберігання паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну до Управління ДМС в Івано-Франківській області;

- прибувати за першим викликом до суду, слідчого, прокурора на визначений ними час;

- повідомляти суд, слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 звільнити з-під варти в порядку, передбаченому п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, якщо відсутнє судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає його тримання під вартою в інших провадженнях відповідно до ч.4 ст.202 цього Кодексу.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід. Також роз`яснити, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених обов`язків.

Ухвалу апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити до відділу НП ГУНП в Івано-Франківській області за визначеним місцем домашнього арешту підозрюваного.

Контроль за виконання ухвали апеляційного суду покласти на прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5