Справа № 587/1119/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001763 від 31 січня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Закарпатської області, м. Ужгород, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20 грудня 2024 року №1731-ОС старшого солдата ОСОБА_5 , призваного на військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період, призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії снайпера третього відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ), та враховано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 06 січня 2025 року №17-ОС майора ОСОБА_6 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, призначено на посаду начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) та враховано таким, що 06 січня 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з положеннями ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) майор ОСОБА_6 за своїм службовим становищем та військовим званням є безпосереднім начальником для солдата ОСОБА_5 .

Під час проходження військової служби за мобілізацією старший солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Однак старший солдат ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 09 год. 30 хв. 31 січня 2025 року, перебуваючи у тимчасовому місці дислокації другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування АДРЕСА_3 , у присутності військовослужбовців 15 МПРИКЗ ДПС України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших, відкрито відмовився виконувати наказ у формі бойового розпорядження командира 1 отбр від 29 січня 2025 року, доведений начальником другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування майором ОСОБА_6 про продовження утримання та облаштування позиції відділення «Кент 1» та позиції відділення «Кент 2».

Відкрита відмова старшого солдата ОСОБА_5 виконати письмовий наказ - бойове розпорядження командира 1 отбр від 29 січня 2025 року, доведений начальником другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування майором ОСОБА_6 , потягла за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Отже, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі та пояснив, що згоден з пред`явленим обвинуваченням. Зазначив, що є військовослужбовцем прикордонної служби та близько 09 год. 30 хв. 31 січня 2025 року, перебуваючи у тимчасовому місці дислокації його підрозділу в АДРЕСА_3 , у присутності 5 військовослужбовців, прізвища їх він не пам`ятає, відкрито відмовився виконувати наказ у формі бойового розпорядження командира 1 отбр від 29 січня 2025 року, доведений начальником підрозділу майором ОСОБА_6 про продовження утримання та облаштування позиції на території рф. Факт відмови зафіксовано на відео. У вчиненому розкаявся, продовжувати проходження військової служби не бажає.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження, в судовому засіданні не є доцільним.

Отже, суд вважав за можливе з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат та речових доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокору, яка виразилась у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, суд вважає доведеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_5 суд відповідно до положень статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, а також ставлення ОСОБА_5 до скоєного, яке полягає у визнанні ним вини та щирому розкаянні у вчиненому, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відносить вчинення ним злочину вперше, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Також, суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є особою молодого віку, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також виховує дитину дружини, на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем несення служби характеризується посередньо, вчинив військовий злочин, не бажає продовжувати військову службу.

З урахуванням перелічених обставин, особи винного, його ставлення до скоєного, зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 31 січня 2025 року, зарахувавши ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 31 січня 2025 року.

Відповідно до ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 31 січня 2025 року до дня набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1