Справа № 487/3015/25
Провадження № 1-кс/487/2401/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 . у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 02.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 02.05.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127, звернувся 05.05.2025 до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування майном на тимчасово вилучене, в ході огляду місця події посвідчення водія, серії НОМЕР_1 від 18.05.2000, видане Нечаяневським ДАІ МВС УВС, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду клопотання подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В провадженні Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000127 від 02.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

02.05.2025 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від адміністратора ТСЦ 4841 м.Миколаєва, про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 18.05.2000 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ймовірно має ознаки підробки..

02.05.2025 в ході огляду місця події за адресою: м. Миколаїв, пров. Транспортний 1, виявлено та вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 18.05.2000, видане Нечаяневським ДАІ МВС УВС.

Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 02.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

02.05.2025 відібрано пояснення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що прийшов до ТСЦ 4841 аби замінити старе посвідчення водія на новий зразок, але виникла проблема. Адміністратор повідомив ОСОБА_6 , що у них по реєстрам наявна інформація, щодо відкриття тільки двох категорії В, С, а у посвідченні водія серії НОМЕР_1 від 18.05.2000, наявні відкритих три категорії А, В, С.

Зі слів ОСОБА_4 стало відомо, що у 1982 році у військовому училищі в м.Пермь СССР він отримав водійське посвідчення з категорією С, згодом відкрив категорію «В» у м.Чортків Тернопільської області, ще пізніше у 1989 році знаходячись у с.Нечаяне відкрив категорію «А».

В зв`язку з тим, що існують підозри вважати, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 18.05.2000, видане Нечаяневським ДАІ МВС УВС, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ознаки підробки та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тому з метою забезпечення збереження його істотних ознак і властивостей, до проведення експертизи та після її проведення, завдяки яким воно має доказове значення для кримінального провадження, необхідно застосувати один із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений ст. 131 КПК України арешт майна.

Так, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 18.05.2000, видане Нечаяневським ДАІ МВС УВС, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є речовим доказом по кримінальному провадженню, оскільки має суттєве значення для розслідування провадження і в подальших стадіях кримінального провадження може бути використаний як доказ.

Не накладення арешту на зазначене майно шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження призведе до фактично повного знищення слідів кримінального правопорушення, а отже до неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Постановою дізнавача від 03.05.2025 вищевказане посвідчення водія визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження, користування майном на тимчасово вилучене в ході огляду місця події посвідчення водія, серії НОМЕР_1 від 18.05.2000, видане Нечаяневським ДАІ МВС УВС, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1