Провадження № 1-кп/638/1840/25
УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

адвоката: ОСОБА_6 ,

підсудного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0006005 від 06.08.2024 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, утриманців не має, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, перебував на посаді командира 6 зенітного кулеметного відділення 2 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, -

встановив:

Молодший сержант ОСОБА_7 , відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», будучи військовослужбовцем за мобілізацією, призваним у період воєнного стану, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №14 від 05.03.2022 прийнятий на військову службу до Збройних Сил України, зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду командира 6 зенітного кулеметного відділення 2 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», який прибув із військової частини НОМЕР_2 (наказ командира НОМЕР_2 по особовому складу №43-РС від 24.09.2023).

З 03.10.2023 року ОСОБА_7 приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який призваний на військову службу за мобілізацією у період воєнного стану.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Однак, солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, обіймаючи посаду командира 6 зенітного кулеметного відділення 2 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №90 від 30.03.2024 ОСОБА_7 вважався таким, що вибув у щорічну основну відпустку з 30.03.2024 по 13.04.2024, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 14.04.2024 після закінчення відпустки, з метою ухилитися від проходження військової служби, без дозволів командирів та поважних причин, не повернувся до тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 .

При цьому, до місця несення служби ОСОБА_7 не повернувся, перебував поза місцем несення служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний від службових обов`язків час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

19.05.2025 о 17:45 год. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» по інформації ПОРВ (з м.д.н.п. «Кодима») на західній околиці с. Лабушн, Подільського району Одеської області, на відстані до 5000 метрів від лінії державного кордону України в районі проміжного знаку №0278 на напрямку с. Лабушне (Україна) с. Советське (Республіка Молдова) було виявлено ОСОБА_7 , який спільно у групі з іншими особами, намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова поза пунктом пропуску через державний кордон України, з документами, що посвідчують його особу.

Вказані дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст.408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

В підготовчому судовому засіданні адвокат обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження відносно нього.

Судом ОСОБА_7 роз`яснено суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Наслідки закриття відносно нього кримінального провадження з нереабілітуючих підстав обвинуваченому зрозумілі. ОСОБА_7 підтвердив у судовому засіданні добровільність згоди на продовження військової служби, необхідність виконання ним свого обов`язку щодо захисту Батьківщини, йому зрозумілі підстави звільнення від кримінальної відповідальності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали клопотання та додатку до нього, вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора, який не заперечував проти його задоволення, ОСОБА_7 , який підтримав клопотання адвоката, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 ч. 1 або ч.2 ст.284 КПК України.

Так, відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, здійснюються виключно судом.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ч. 1 ст. 285, ч. 3 ст. 288 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Суд, своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Аналогічні норми викладені у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, відповідно до якого суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності спеціальних обставин, передбачених конкретною нормою закону, якою, у даному випадку, є норма ч. 5 ст. 401 КК України.

Згідно зі ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом встановлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 Про загальну мобілізацію, яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до вимог Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової зголи командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з письмовою згодою ТВО командира військової частини НОМЕР_3 від 26.05.2025 року № 4526 останній надає згоду на продовження проходження військової служби ОСОБА_7 на посаді водія санітара медичного пункту танкового батальону ВЧ НОМЕР_3 .

Враховуючи,що ОСОБА_8 ранішедокримінальноївідповідальностінепритягувався,добровільноповернувсядляподальшогопроходженняслужби,наявнаписьмовоїзгодикерівниказмісцяпроходження служби, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 408 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закриттю.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Згідно положення ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби.

З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Речові докази, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284-286, 288, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2024 року за №0006005 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - закрити.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під ватрою у Харківському слідчому ізоляторі (СІЗО) № 27 скасувати, звільнити з під варти у залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання цією ухвалою законної сили прибути до командира військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 невідкладно після набрання ухвалою суду законної сили поновити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на військовій службі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя