Справа №295/7051/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі винесене в кримінальному провадженні № 0004236 від 13.05.2025 року старшим слідчим в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 та погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та додані до клопотання матеріали, -

в с т а н о в и в :

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся із вказаним клопотанням, в якому послався на те, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебувають матеріали кримінального провадження № 0004236 від 13.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.05.2024 ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу з військовою частиною НОМЕР_1 до закінчення особливого періоду.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №236 від 25.05.2024 ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 1 стрілецького спеціалізованого відділення 3 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 та зараховано на усі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №212-РС від 01.08.2024 ОСОБА_4 звільнено із займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту т.в.о. начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 встановлено, що 07.11.2024 старший солдат ОСОБА_4 направлений до військової частини НОМЕР_3 для проходження військово-лікарської комісії, однак згідно інформації з військової частини НОМЕР_3 старший солдат ОСОБА_4 на ВЛК не реєструвався та ВЛК не проходив.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2025 № 19 старший солдат ОСОБА_4 17.01.2025 прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

У подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 02.02.2025 № 273-АД було призначено проведення службового розслідування за вказаним фактом, за результатами якого не встановлено поважних причин відсутності військовослужбовця ОСОБА_4 у розташуванні військової частини НОМЕР_1 у період часу з 08.11.2024 до 17.01.2025.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. Станом на 08.11.2024, 25.03.2025, 07.04.2025 та 14.04.2025 режим воєнного стану припинений або скасований не був.

Як далі убачається зі змісту клопотання, старший солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200, 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 08.11.2024 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків, до 17.01.2025, коли був доставлений військовослужбовцями ВСП до військової частини НОМЕР_1 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення до військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Таким чином, зі слів слідчого, ОСОБА_4 підозрюється у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім цього, старший солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200, 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 25.03.2025 не з`явився вчасно до місця служби, що дислокувалось у АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків, до 06.04.2025, коли був доставлений військовослужбовцями ВСП до військової частини НОМЕР_1 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення до місця служби та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Відтак, ОСОБА_4 підозрюється у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім цього, старший солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200, 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 07.04.2025 о 19 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби, що дислокувалось у с. Рогачів Звягельського району Житомирської області, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків, до 19 год. 30 хв. 11.04.2025, коли був доставлений військовослужбовцями ВСП до військової частини НОМЕР_1 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім цього, старший солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200, 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 14.04.2025 о 10 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби, що дислокувалось у с. Рогачів Звягельського району Житомирської області, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків, до 16 год. 19 хв. 26.05.2025, коли був затриманий слідчим Держаного бюро розслідувань.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Відтак, ОСОБА_4 підозрюється у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

26.05.2025 ОСОБА_4 на підставі ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та на наступний день повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

У подальшому, за результатами здійснення досудового розслідування 17.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

За змістом клопотання, підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: актом та матеріалами службового розслідування, що затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.02.2025 № 460; актом та матеріалами службового розслідування, що затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2025 № 1030-ОД; актом та матеріалами службового розслідування, що затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2025 № 1107-ОД; актом та матеріалами службового розслідування, що затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2025 № 1287-ОД; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 28.05.2025 у справі №295/7051/25 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання строком до 24.07.2025.

17.07.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004236 від 13.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 завершено, а зібрані під час досудового розслідування докази визнані прокурором достатніми для складання обвинувального акту. На виконання вимог ст.ст. 283, 290 КПК України про завершення досудового розслідування та надання можливості на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування повідомлено підозрюваного та його захисника.

Слідчий стверджує у клопотанні, що заявлені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, а саме переховування від органів досудового розслідування/суду та/або вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшилися та з`явився ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом затягування строків ознайомлення із матеріалами досудового розслідування. Із метою запобігання доведеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків під час подальшого досудового розслідування, судового розгляду справи по суті обвинувачення, сприяння всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин вчинення кримінального правопорушення та прийняття кінцевого процесуального рішення у провадженні, слідчий за погодженням із прокурором просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 на 30 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити. Повторно наголосив на тому, що наразі триває відкриття матеріалів досудового розслідування, стороні захисту надані матеріали кримінального провадження для ознайомлення. Відбулася зміна підозри і особі інкримінують вчинення чотирьох кримінальних правопорушень. Продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що збирається продовжити військову службу. У вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу покладається на розсуд слідчого судді.

Заслухавши думку прокурора та підозрюваного, вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання слідує, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 28.05.2025 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із одночасним визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 90 840 грн., яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира протягом строку дії ухвали. Строк дії ухвали встановлено до 24 липня 2025 року. У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 покладався ряд обов`язків.

Статтею 199 КПК України врегульований порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, котрі за наведеною у статті 12 КК України класифікацією відносяться до тяжких злочинів.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати наведені у пунктах 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України ризики, які слугували підставою для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova) § 58). Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі робить цей ризик достатньо високим. Крім цього, сам факт повідомлення ОСОБА_4 про підозру (з урахуванням її зміни 18.07.2025 року) у вчиненні передбачених ч. 5 ст. 407 КК України чотирьох кримінальних правопорушень, проведенні останнім вільного часу на власний розсуд більше трьох днів тільки підтверджує існування як зазначеного ризику, так і ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім цього, ще при обранні підозрюваному запобіжного заходу слідчим суддею було звернуто увагу, що відповідно до постановленої 24.05.2024 року у справі №295/7957/24 ухвали Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був умовно-достроково звільнений від відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова для проходження військової служби за контрактом. Ця обставина підтверджує доводи слідчого та прокурора про існування передбаченого пунктом п`ятим частини першої статті 177 КПК України ризику (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

За змістом ч. 8 ст. 176 під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 407 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, урахуванням пояснень учасників провадження, наведених у клопотанні та встановлених в засіданні обставин, зокрема й тих, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 задля запобігання ризикам, зазначеним у пунктах 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, котрі станом на час розгляду клопотання не зменшились.

З огляду на викладене, із урахуванням змісту прохальної частини клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 20 серпня 2025 року.

Керуючись ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 197, 199, 219, 309, 395 КПК України слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 серпня 2025 року.

Строк дії ухвали до 20 серпня 2025 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя