ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9097/25 Номер провадження 11-сс/814/548/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участі:

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження у кримінальному провадженні №0000141 від 09.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 поданої в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 25 червня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно ОСОБА_8 , яке вилучено 20.06.2025 року під час обшуку за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки «Lenovo», модель «80QQ», sPF0BR8ZA; телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A55», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; грошові кошти в розмірі 15 150 Євро, номіналом 100 Євро (148 купюр), 50 Євро (3 купюри), 20 Євро (8 купюр), 10 Євро (3 купюри), 5 Євро (2 купюри), - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

За матеріалами клопотання, слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000141 від 09.07.2024 року за фактом вчинення громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів збройним формуванням держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

Згідно повідомлення 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Полтавській області від 08.07.2024 року № 14/3865 службові особи ТОВ «ВК-ТЕХНОРЕСУРС» (, юридична адреса: м. Полтава, вул. Леваневського, 5, кв. 1, фактична адреса місцезнаходження: м. Полтава, вул. Автобазівська, 7а), вчиняють пособництво державі-агресору, шляхом постачання матеріальних ресурсів (запчастини до парових турбін) представникам рф, шляхом реалізації виготовленої продукції через треті країни на території російської федерації, з метою приховання фактів прямих поставок.

При цьому, зазначені особи діють умисно та усвідомлюють, що військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через її державні кордони в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно-господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України.

Так, службові особи ТОВ «ВК-ТЕХНОРЕСУРС», будучи обізнаними про положення Постанови КМУ від 27.09.2022 року №1076 «Про заборону вивозу товарів з України на митну територію рф», з метою приховання фактів прямих поставок, здійснюють документальне відображення постачання виготовленої продукції (запчастин до парових турбін), в тому числі, на адресу ООО «CARBON VTB» (Узбекистан, Юнусобадський р-н, м. Ташкент), для подальшого її незаконного транспортування в рф і реалізації її підприємствам на території країни-агресора.

Під час контррозвідувального забезпечення об`єктів промисловості Полтавської області 1 відділом ГВ ЗНД УСБУ в Полтавській області встановлено, що особою, яка може бути причетною до вказаної протиправної діяльності є ОСОБА_8 , яка діючи умисно, погоджує зовнішньо-економічні контракти на реалізацію продукції ТОВ «ВК-ТЕХНОРЕСУРС», підписує їх та організовує контроль за бухгалтерським обліком на вказаному підприємстві.

В той же час, у разі відсутності ОСОБА_8 в Україні, організацією виробництва продукції, для здійснення її поставок на територію країни-агресора, а також оформленням товарно-супровідних документів на її переміщення за межі України, займається ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчим суддею прийнято рішення про накладення арешту на вилучене за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 майно з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна на даному етапі досудового розслідування.

У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати слідчого судді, постановити нову, якою відмовити повністю у клопотанні прокурора про накладення арешту на грошові кошти, мобільний телефон та ноутбук вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 .

Вказує, що слідчий суддя всупереч ст. 98 та ст. 110 КПК України зазначив, що нібито кошти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та про можливу конфіскацію, що не відповідає дійсності та обставинам справи.

Вилучені грошові кошти не є предметом господарської діяльності ТОВ «ВК- Техноресуарс» в рамках даного кримінального провадження.

Зауважує, що слідчий суддя не звернув уваги на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між відкритим кримінальним провадженням по факту реалізації товарів та застосування арешту на вилучені грошові кошти ОСОБА_8 , на яких не зафіксовано жодного сліду чи навіть натяку на їх неправомірно отриманих, а навпаки від початку обшуку повідомлено та надано підтвердження їх законного отримання.

Заслухавши суддю доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, одночасно не заперечував щодо накладення арешту на мобільний телефон та ноутбук з огляду на проведення експертних досліджень, заперечення прокурора ОСОБА_6 щодо апеляційної скарги та вважав законною та обґрунтованою ухвалу слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_10 слідчий суддя виходив з вимог КПК України.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частина 2 статті 170 КПК України встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що СВ УСБУ України в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000141 від 09.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, 20.06.2025 старшим слідчим в ОВС СВ УСБУ України в Полтавській області проведено санкціонований обшук за ухвалою слідчого судді житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено ноутбук «Lenovo», модель «80QQ»; мобільний телефон марки «Samsung A55»; грошові кошти в розмірі 15 150 Євро, перелік яких наведений в протоколі обшуку.

Постановою старшого слідчого виявлені та вилучені під час обшуку речі та мобільний телефон, які належать ОСОБА_8 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000141 від 09.07.2024 року.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що зазначене у клопотанні слідчого майно, відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, що і вказує на необхідність накладення арешту з метою його збереження як речового доказу та проведення відповідних експертиз для з`ясування обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Колегія суддів зауважує, що в клопотанні слідчого про арешт майна в достатній мірі обґрунтована підстава і мета накладення арешту на майно, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, де чітко зазначено, що з метою збереження речових доказів та необхідністю проведення відповідних експертиз.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог ст.170-173 КПК України, оскільки вказане майно має ознаки речового доказу, відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, та може бути використане як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому такий арешт, накладений з метою збереження речових доказів, є виправданим.

Колегія суддів вважає, що на цьому етапі кримінального провадження достатньою мірою підтверджується наявність необхідності розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч.1 ст. 111-2 КК України.

На переконання колегії суддів, вилучене під час обшуку майно, на яке слідчим суддею накладено арешт відповідає ознакам речових доказів, оскільки таке майно може містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

Окрім того, під час апеляційного розгляду прокурором вказано про призначення у кримінальному провадженні судової експертизи дослідження ноутбуку та мобільного телефону, які наразі проводяться.

В ході апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_7 не заперечував щодо накладення арешту на мобільний телефон та ноутбук задля проведення експертного дослідження.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для вилучення грошових коштів та накладення на них арешту, оскільки вони жодним чином не пов`язані з кримінальним провадженням, що розслідується, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки належність та походження вказаних грошових коштів повинні бути перевірені в ході досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, з урахуванням обставин, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні і які потребують доказування, у слідчого були підстави вважати, що вказані грошові кошти могли бути такими, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Крім того, відповідно до положень ст. 174 КПК вказаний вид заходу забезпечення може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження за умови відсутності у його потребі.

Тому власник не позбавлений права звернутися до слідчого судді чи суду з відповідним клопотанням. Вказане рішення слідчого судді не перешкоджає власнику майна, надавши відповідні підтверджуючі документи, в подальшому порушувати перед органами досудового розслідування питання про передачу йому зазначеного майна для зберігання чи повернення майна, а перед слідчим суддею клопотання про скасування арешту.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слід визнати непереконливими. Підстави для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегією суддів під час розгляду апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали, необхідність залишення її в силі, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 25 червня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4