Справа № 645/4617/25
Провадження № 1-кп/645/464/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001335,

по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадження Немишлянського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст.309 КК України.

Ухвалою суду від 10 липня 2025 року вказане кримінальне провадження призначене до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 16.07.2025 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб та зазначила про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який, оскільки той має намір служити. Позиція захисника співпадає з позицією обвинуваченого.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду щодо заявленого клопотання, приходить до наступного.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК запобіжними заходами, а тому числі, є тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК встановлює, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК).

При вирішенні питання про обрання/продовження запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено частиною першою статті 178 КПК.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вважає доведеним існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, визначених статтею 177 КПК, оскільки дані ризики вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації обвинуваченим таких дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні прокурор вказує на ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні

Суд вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним з огляду на тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 суворість можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками та іншими обставинами.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 в сукупності з іншими обставинами.

У засіданні також встановлено, що існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків/потерпілих та дослідження їх судом.

На даний момент обвинуваченому стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту потерпілих та свідків, зміст наданих свідками та потерпілими свідчень. Вказані обставини дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість здійснення на потерпілих та свідків впливу з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, а саме - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

При вирішенні клопотання прокурора судом враховуються обставини, визначені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) репутацію підозрюваного; 5) особу підозрюваного.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, однак, з урахуванням встановлених судом обставин, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Заслухавши вказаних осіб, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Фрунзенському районному суду м. Харкова.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 201, 314, 315, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст.309 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Немишлянського районного суду м. Харкова на 22.07.2025 року об 11.00 год.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження, свідків.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на шістдесят днів до 12 вересня 2025 включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів, а обвинуваченим - в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено15.07.2025 року.

Суддя ОСОБА_1