Справа № 308/5817/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000208, відомості про яке 06.03.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000208, відомості про яке 06.03.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Під час досудового розслідування з`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_5 , розробив злочинну схему, відповідно до якої він особисто або за допомогою інших осіб, підвозить до встановлено місця, неподалік державного кордону України з Словацькою Республікою або Угорщиною, особу призовного віку від 18 до 60 років, якій обмежено виїзд закордон та за обумовлену грошову винагороду у розмірі 3 000 доларів США надає поради та вказівки, зокрема вказує точний напрямок руху через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, після чого особа призовного віку передає грошову винагороду вказаній особі.

На виконання вказаної схеми, ОСОБА_5 , діючи умисно, 05.03.2025 в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діяв під контролем правоохоронних органів, повідомив останньому, що зможе організувати його незаконне переправлення через Державний кордон України поза межами пунктів пропуску. За вказану послугу ОСОБА_5 висунув вимогу ОСОБА_6 надати грошову винагороду у розмірі 3 000 доларів США. Повідомив, що коли вказана сума грошових коштів буде готова, тоді він зможе організувати його незаконне переправлення через Державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

У подальшому, 23.04.2025 ОСОБА_5 в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, повідомив останньому про необхідність прибути 24.04.2025 о 17:00 год. на авто мийку самообслуговування «Samwash», що по вул. Базарка, б/н, у с. Баранинці, Ужгородський район та очікувати подальших вказівок.

Надалі, 24.04.2025 близько 17:15 год. ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прибув за обумовленою адресою, де вже його очікував ОСОБА_5 на автомобілі марки «MAZDA» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який повідомив останньому, що він організує його незаконне переправлення через Державний кордон України та висунув вимогу надати всю суму обумовленої грошової винагороди у розмірі 3 000 доларів США, на що ОСОБА_6 повідомив, що всю суму грошових коштів наддасть безпосередньо на лінії Державного кордону України. Після цього ОСОБА_5 висунув вимогу ОСОБА_6 надати 500 доларів США як завдаток за організацію його незаконного переправлення, на що ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 частину обумовленої грошової винагороди у розмірі 500 доларів США та повідомив, що решту суму у розмірі 2 500 доларів США необхідно буде надати безпосередньо перед місцем незаконного перетину Державного кордону.

У подальшому близько через 40 хв після цього вони зупинились біля магазину «АВС», що у с. Руські Комарівці, Ужгородського району, після чого до автомобіля сіла особа жіночої статі та вони попрямували у напрямку АЗС «ОККО», що у селі Барвінок Ужгородського району, де і зупинились. Перебуваючи на вказаній АЗС, ОСОБА_5 в обміннику здійснив обмін грошових коштів у розмірі 500 доларів США на гривні та він вирушив у напрямку с. Мала Добронь Ужгородського району, ще раз запевнив що організує його незаконне переправлення через Державний кордон України та повідомив, що до лінії кордону його повезе особа жіночої статі, яка перебувала з ним в автомобілі, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та решту грошових коштів у розмірі 2 500 доларів США необхідно буде надати їй. Далі, ОСОБА_5 вийшов з автомобіля та за кермо сіла ОСОБА_7 , яка діючи умисно, на виконання заздалегідь обумовленої схеми, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , повідомила ОСОБА_6 , що під час руху вони будуть проїжджати «Контрольний пост» та щоб він не переживав, все буде нормально, також повідомила, що йому необхідно буде іти близько 2-3 км по лісистій місцевості та дійти до колючого паркану, після чого здійснити його подолання та бігти прямо.

У подальшому ОСОБА_7 , зупинилась на узбіччі дороги у селі Батрадь Берегівського району, та діючи умисно, на виконання заздалегідь обумовленої схеми, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , висунула вимогу ОСОБА_6 надати решту обумовленої грошової винагороди у розмірі 2 500 доларів США за організацію його незаконного переправлення через Державний кордон України, після чого ОСОБА_7 отримала від останнього заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у розмірі 2 500 доларів США та за вказівкою останньої попрямував у напрямку державного кордону України з Угорщиною, зокрема надала всі необхідні вказівки та поради, маршрут руху, за допомогою яких останній повинен був перетнути Державний кордон України та опинитися у країні Європейського Союзу.

Після цього ОСОБА_5 був викритий та затриманий працівниками поліції, що мало місце о 00 годині 56 хвилин 25 квітня 2025 року за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Мала Добронь, автомобільна дорога М-25, біля буд. 130, а ОСОБА_7 була викрита та затримана працівниками поліції, що мало місце о 01 годині 00 хвилин 25 квітня 2025 року за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Бартрадь, вул. Сечені, 212.

25 квітня 2025 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

25 квітня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

25 квітня 2025 року було проведено обшук затриманої особи, в ході якого слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив: долари США в кількості 25 штук (сувенірні), які упаковані до спеціального пакету НПУ ICR0132499; мобільний телефон марки «Oppo» (пароль123456) з номером телефону НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 , який упаковано до спеціального пакету НПУ ICR0132500.

25 квітня 2025 року вище вказані речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного, просить накласти арешт на речі, вилучені у ході проведення огляду місця події від 25.04.2025, а саме: долари США в кількості 25 штук (сувенірні), які упаковані до спеціального пакету НПУ ICR0132499; мобільний телефон марки «Oppo» (пароль123456) з номером телефону НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 , який упаковано до спеціального пакету НПУ ICR0132500.

Слідчий у судове засідання не з`явився, при цьому подав клопотання, згідно з яким просить розгляд клопотання про арешт майна провести без його участі та задовольнити таке.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000208, відомості про яке 06.03.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході проведеного особистого обшуку затриманої особи ОСОБА_7 від 25.04.2025 слідчий СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив: долари США в кількості 25 штук (сувенірні), які упаковані до спеціального пакету НПУ ICR0132499; мобільний телефон марки «Oppo» (пароль123456) з номером телефону НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 , який упаковано до спеціального пакету НПУ ICR0132500.

Постановою слідчого СУ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 25.04.2025 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

До матеріалів клопотання також подано протокол огляду місця події від 25.04.2025; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 25.04.2025; витяг з Державної міграційної служби Україні; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 25.04.2025.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбачене ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене, подані докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, а саме: долари США в кількості 25 штук (сувенірні), які упаковані до спеціального пакету НПУ ICR0132499; мобільний телефон марки «Oppo» (пароль123456) з номером телефону НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 , який упаковано до спеціального пакету НПУ ICR0132500, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, його перебування на зберіганні у третіх осіб створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, мету накладання арешту збереження речових доказів, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000208, відомості про яке 06.03.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено ході проведеного особистого обшуку затриманої особи ОСОБА_7 від 25.04.2025, а саме: долари США в кількості 25 штук (сувенірні), які упаковані до спеціального пакету НПУ ICR0132499, мобільний телефон марки «Oppo» (пароль123456) з номером телефону НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 , який упаковано до спеціального пакету НПУ ICR0132500.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1