КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2599/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 761/2422/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засіданняОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ТОВ «МІК» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року, -

за участю:

представника ТОВ «МІК» - адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.01.2025 року задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000170 від 29.01.2024 року та накладено арешт на тимчасово вилучене 14.01.2025 року у ході проведення обшуку у приміщеннях виробництва ТОВ «Мік» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Короленка, 41, майно (повний перелік майна згідно резолютивної частини оскаржуваної ухвали).

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «МІК» - адвоката ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000170 від 29.01.2024 року.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як необґрунтована та незаконна.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження представник вказує, що 23.01.2025 року слідчим суддею було проголошено тільки вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали, повний текст цієї ухвали у визначений день 28.01.2025 року проголошений не був, копію повного тексту оскаржуваної ухвали представник отримала лише 05.03.2025 року, про що міститься відповідна розписка в матеріалах справи.

Звертає увагу суду апелянт і на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які містять інформацію про зміст вилучених документів, а також зміст інформації наявної на вилученій комп`ютерній техніці. Саме лише вилучення майна у приміщеннях, які використовуються ТОВ «МІК» не свідчить, що вилучені речі містять в собі ознаки, які роблять їх доказами у даному кримінальному провадженні.

Водночас представник наголошує, що ухвалою слідчого судді від 16.12.2024 року, якою надано дозвіл на обшук, детективу було відмовлено у надані дозволу на відшукання комп`ютерної техніки, та надано дозвіл на відшукання та вилучення виключно документів. Крім того, власником майна не обмежувався доступ до комп`ютерної техніки, вилучена техніка не була захищена паролем, огляд комп`ютерної техніки також не проводився.

Посилається апелянт і на те, що в матеріалах справи відсутні копії тимчасово вилучених документів, які дозволяли би достеменно встановити їх зміст, а також відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Вказує і те, що клопотання про накладення арешту прокурором було подано до суду із порушенням встановлених КПК України строків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила задовольнити її, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.01.2025 року має бути поновлений представнику ОСОБА_6 , як пропущений із поважної причини, якою є тривалість отримання останньою копії повного тексту оскаржуваної ухвали, але її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 від 29.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що документи бухгалтерського обліку, податкової звітності, печатки, чорнові записи, комп`ютерна техніка, на якій складалися документи фінансово-господарської діяльності підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності, готівкові кошти, отримані від протиправної діяльності, виготовлений та придбаний військовий формений одяг та військові аксесуару, які надалі планується постачати в адресу Міністерства оборони України, можуть знаходитися на адресою: Житомирська область, Бердичівський район, м. Бердичів, вул. Короленка, 41, яка використовується службовими особами ТОВ «МІК», де знаходяться приміщення виробництва ТОВ «МІК».

Так, в рамках даного провадження 14.01.2025 року проведено обшук за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Короленка, 41, у ході якого виявлено та вилучено зазначене у клопотанні прокурора майно.

15.01.2025 року вказані речі постановою детектива БЕБ України ОСОБА_8 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, як такі, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що підлягають доказуванню, а також є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди.

17.01.2025 року (клопотання датоване 15.01.2025 року) прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000170 від 29.01.2024 року, на тимчасово вилучене 14.01.2025 року у ході проведення обшуку у приміщеннях виробництва ТОВ «Мік» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Короленка, 41, майно, а саме:

- Моноблок «Dell», s/n 542BC92 з блоком живлення;

- Блокнот жовтого кольору з чорновими записами;

- Документ щодо взаємовідносин ТОВ «МІК» та ТОВ «Суперформ», на 1 арк.;

- Накладна на внутрішнє переміщення ТМЦ ТОВ «МІК», на 8 арк.;

- Супровідний лист ТОВ «МІК», на 1 арк.;

- Оригінали довіреностей, видані ТОВ «ОЛТЕКС» () на ОСОБА_9 , на 6 арк.;

- Договір поставки між ТОВ «ОЛТЕКС» та ТОВ «МІК» від 01.03.2024 з додатками, на 4 арк.;

- Супровідний лист ТОВ «МІК», на 1 арк.;

- Оригінал довіреності ТОВ «ОЛТЕКС» на ОСОБА_9 , на 1 арк.;

- Оригінал довіреності, виданої ПрАТ «Астралюкс» () на ОСОБА_9 , на 6 арк.;

- Акт № 1 відбору зразків у ТОВ «МІК», на 1 арк.;

- Акт № 95 відбору зразків у ТОВ «МІК», на 1 арк.;

- Накладні на внутрішнє переміщення ТМЦ за чорновими записами, на 31 арк.;

- Висновок наукової санітарно-епідеміологічної експертизи від 10.11.2023 № 2023/04/44 «Навушники спеціальні», заявник ТОВ «МІК», з додатками, на 12 арк.;

- Паперовий конверт ТОВ «НОВА ПОШТА», щодо відправлення між ТОВ «Спецтехпром» та ТОВ «МІК», 1 шт.;

- Проект державного контракту про закупівлю № 452/12-24-ІМ між ДП МОУ «Державний оператор тилу» та ТОВ «МІК» з додатками, на 48 арк.;

- Моноблок марки «Dell», s/n 5TZDCC2;

- Ноутбук «Asus», s/n NCNOCV15F254296 з блоком живлення;

- Пакувальний лист «VIKTOR INVEST», на 1 арк.;

- CMR (міжнародна ТТН), відправник «SPLL VIKTOR INVEST», на 1 арк.;

- Специфікація пакувального листа ТОВ «МІК» та ТОВ «Суперформ», на 7 арк.;

- Пакувальні листи від «VIKTOR INVEST» до ТОВ «Професійний розкрій» з додатками, на 91 арк.;

- Бирки виробника ТОВ «Суперформ», 2 шт.;

- Специфікація «Навушники спеціальні. Вид 1, тип 1», постачальник ТОВ «МІК» з додатками, на 7 арк.;

- Папка білого кольору з чорновими записами, 1 шт.;

- Товарно-транспортні накладні, на 14 арк.;

- Моноблок «Dell», s/n 5408C92;

- Бирка «Костюм літній польовий», 1 шт.;

- Бирка «Навушники спеціальні ТОВ «МІК», 1 шт.;

- CMR (міжнародна ТТН), отримувач ТОВ «МІК», з додатками, на 4 арк.;

- Зразок пакувального листа ТОВ «МІК» з додатками, на 19 арк.;

- Папка червоного кольору з накладними ТОВ «МІК», 1 шт.;

- Книги з чорновими записами щодо взаємовідносин ТОВ «МІК», 3 шт.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.01.2025 року вказане клопотання прокурора задоволено у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представника.

Вищевказане майно в рамках досудового розслідування може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження та попередньою кваліфікацією вчиненого кримінально-протиправного діяння.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси юридичної особи з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання представника на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно на яке накладено арешт в даному кримінальному проваджені відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Що стосується доводів представника стосовно того, що ухвалою слідчого судді від 16.12.2024 року, якою надано дозвіл на обшук, детективу було відмовлено у надані дозволу на відшукання комп`ютерної техніки, а відтак таке майно є тимчасово вилученим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів провадження, обшук було проведено 14.01.2025 року. З клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно прокурор звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва 16.01.2025 року, що підтверджується штрих кодом, який міститься в матеріалах справи, тобто протягом 48 годин після проведення обшуку та вилучення майна (том 1, с. 98).

Вказані відомості, що містяться у матеріалах провадження, засвідчують факт дотримання стороною обвинувачення визначених законом строків для звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а отже спростовують доводи представника в цій частині, які в свою чергу не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376,404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ТОВ «МІК» - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000170 від 29.01.2024 року та накладено арешт на тимчасово вилучене 14.01.2025 року у ході проведення обшуку у приміщеннях виробництва ТОВ «Мік» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Короленка, 41, майно (повний перелік майна згідно резолютивної частини оскаржуваної ухвали), - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «МІК» - адвоката ОСОБА_6 , -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4