ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Соснівського райсуду м. Черкаси від 5.11.2024 р. у кримінальному провадженні № 0000035 від 08.02.2024 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_8 , яка народилась

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси, громадянин України,

українка, яка має вищу освіту, не одружена,

тимчасово не працює, раніше не судима,

проживає

АДРЕСА_1 ,

визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 4362 та ч. 3 ст. 4362 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч. 1 ст. 4362 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік;

- за ч. 3 ст. 4362 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_8 додатковий обов`язок: прочитати наявну у бібліотеці ім. Лесі Українки (м. Черкаси, вул. Хрещатик, 200), чи з інших наявних літературних джерел, наступну літературу, а саме:

1) в строк до 15 січня 2025 р. - «Ізоляція. Таємні в`язниці Донбасу в оповідях врятованих від тортур та смерті», автори І. Вовк, Д. Бура та написати і здати в цей же строк до уповноваженого органу з питань пробації письмовий опис вказаної літератури і своїх вражень від її прочитання обсягом не менше 150 слів;

2) в строк до 15 березня 2025 р. - «24.02. Щоденник Війни», автор: ОСОБА_10 та написати і здати в цей же строк до уповноваженого органу з питань пробації письмовий опис вказаної літератури і своїх вражень від її прочитання обсягом не менше 150 слів;

3) в строк до 15 травня 2025 р. - «На щиті. Спогади родин загиблих воїнів. Донецький аеропорт», автор ОСОБА_11 та написати і здати в цей же строк до уповноваженого органу з питань пробації письмовий опис вказаної літератури і своїх вражень від її прочитання обсягом не менше 150 слів;

4) в строк до 15 липня 2025 р. - «Україна в епоху війномиру», автор ОСОБА_12 та написати і здати в цей же строк до уповноваженого органу з питань пробації письмовий опис вказаної літератури і своїх вражень від її прочитання обсягом не менше 150 слів;

5) в строк до 15 вересня 2025 р. - «Аеропорт», автор ОСОБА_13 та написати і здати в цей же строк до уповноваженого органу з питань пробації письмовий опис вказаної літератури і своїх вражень від її прочитання обсягом не менше 150 слів.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби, заборонивши їй залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України, у строк покарання, призначеного ОСОБА_8 , зарахувати строк домашнього арешту з 7.08.2024 р. по 5.11.2024 року включно з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз на загальну суму 17 417,44 грн.

Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського райсуду м. Черкаси від 29.07.2024 р. у справі № 712/8927/24, а саме: квартиру загальною площею 44,9 м2, житловою площею 27,8 м2, за адресою: АДРЕСА_1 (р/номер об`єкта нерухомого майна 32870087).

Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського райсуду м. Черкаси від 24.07.2024 р. у справі № 712/8753/24, а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy M33 5G, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 з sim-картами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Питання про речові докази судом вирішені відповідно до вимог КПК України.

Вироком суду встановлено, що громадянка України ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , 23.03.2024 р. в період часу з 10:24 год. по 10:49 год., діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, з використанням власного мобільного телефону з номером мобільного оператора НОМЕР_3 у спілкуванні зі своїм знайомим ОСОБА_14 , який користується номером мобільного оператора НОМЕР_5 серед іншого сказала останньому наступне:

«… ОСОБА_15 , а ты не задумывалась, мы сами себя на Востоке обстреливали, с чего всё началось, а эти сами себя подрывают, убивают своих людей. А чего конфликт у нас идёт? Ты не думала? Неинтересно тебе? Тут сами себя и там сами себя. Так, а кто тогда с кем воюет и за что вообще?».

«Ты понимаешь, я считаю, что вообще… Как Медведев где-то говорит, мне вчера попалось: «Если они нам устроили террористический акт» ну как-то так он говорит про Украину: «То и ответ должен быть точно такой же симметричный». Я вот, знаешь, сама себе думаю, да в конце концов, все гнобят россию. Особенно у нас на Украине гнобят, запад тоже... Но, хотя уже не все, уже многие голоса прорезаются, что надо задуматься, там в 3 раза больше территория, чем на Украине! И там работает вся военная промышленность! Вы ходите с протянутой рукой, ждёте, что вам дадут. А там работает всё время, в три смены, круглосуточно. И уже эти ролики с вояками у нас вылазят, хоть их и запрещает власть. Они же говорят, что там же гатят с утра до вечера по всей линии фронта, что они выйти не могут никуда вообще! Вы вообще задумываетесь, что, если у путина и у шойгу лопнет терпение, и сюда на эту территорию обрушатся..., а у них есть возможности..., то тут за один день нас с лица земли сотрут! И он же выступил, на этой, чи на прошлой неделе, ото федеральное по-моему послание федеральному собранию, он же сказал что: «Мы готовы к ядерному удару». Что вы делаете вообще?! Вы просто провоцируете и всё! Ты понимаешь? Я, ну у меня... я вот сейчас говорю и у меня мурашки по коже бегают! Ну как у людей мозги отказывают вообще?! Я не знаю.»;

«Я хожу стричься каждый месяц к одной и той-же, уже сто лет подряд. Ты бы слышал, как она рассуждает с самого начала. Ты что! Она же патриотка! И она волонтёрит: «Вот я покупаю то и сё, пятое-десятое для армии». Думаю: «Конечно, ты тут дерешь деньги, каждый месяц я прихожу и каждый месяц на 50 гривен всё дороже и дороже. С меня ты дерёшь, а потом рассказываешь, что ты волонтёришь». И муж у неё военный был, ушел в отставку. Они же рано в отставку уходят, в 45 лет чи во сколько? Бизнес у него есть, и она 3 год рассказывает, что он же волонтёрит, помогает фронту и всё... Я ей прошлый раз так аккуратненько говорю… ну, я не назвала конкретно его, а говорю: «Мне очень интересно, тут объявляют повсеместную мобилизацию, говорят, что не хватает кадров. И в частности не хватает профессиональных военных, которые подготовленные, которые имеют опыт, руководящий состав, не самый высший, а вообще, руководящий состав. И как-то говорю странно, что те, кто в отставке, они почему-то находятся не на фронте, а здесь занимаются волонтерством». Она быстро заткнулась, быстро заткнулась!».

У вказаних висловленнях є виправдовування, визнання правомірною, а також заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 4362 КК України, виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 р.

Окрім того, вона ж, повторно, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , 23.03.2024 р. у період часу з 18:09 год. по 18:40 год., діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, з використанням власного мобільного телефону з номером мобільного оператора НОМЕР_3 у спілкуванні з не встановленою досудовим розслідуванням особою жіночої статі, що користується номером мобільного оператора НОМЕР_6 , в ході розмови повідомила останній наступне: «Ну, Подмосковье, да. Это самое, говорю, что там теракты, всё... А она так спокойно говорит: «Так у россии техника не меняется, они сами себя подрывают, обстреливают, а все спишут на Украину». Я говорю: «Надь, а у тебя вопросы не закрадываются на третьем году, мы сами себя обстреливаем, они сами себя обстреливают, а конфликт из-за чего? У тебя нету вопроса?» Она: «Ну не знаю, я знаю, что россия сами себя… и потом на нас всё спихнут». Я… Понимаешь, я, честно говоря, даже не нашла что ей ответить. Я была просто потрясена этой логикой!».

У вказаних висловленнях є заперечення збройної агресії рф проти України.

ОСОБА_8 , повторно, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, 20.04.2024 р. починаючи з 11:29 год. у спілкуванні з невстановленою досудовим розслідуванням особою повідомила наступне: «И вообще! Я считаю, что революции, войны, прочее, что это лишнее… Потому что это кровь! Я считаю, что нужно со всеми жить в мире! И с ближайшими соседями в частности! А то так, в нас получается, мы на крючке у Америки! Конкретно мы! Вот… Понимаешь? И куда это годиться… Ближайший сосед россия. С ней надо поддерживать отношения! А не постоянно провоцировать и задом поворачиваться! А потом рассказывать, что вот такое происходит! Да конечно… Скажите спасибо, что дотерпели еще до двадцать второго года! А не раньше дали по морде! Та, что там говорить…».

У вказаних висловленнях є виправдовування, визнання правомірною збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 р.

Вона ж, повторно, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, 4.05.2024 р. у період часу з 14:48 год. до 15:16 год., з використанням власного мобільного телефону з номером мобільного оператора НОМЕР_3 у спілкуванні зі своїм знайомим ОСОБА_14 , який користується номером мобільного оператора НОМЕР_5 , повідомила останньому наступне:

«Да, она говорила, что освобождается земля, и с помощью этого закона про мобилизацию, про лишение гражданства и всё… Да, она говорила это.»;

«И кто заварил, да, это по всему миру? Американцы это заварили, (нецензурна лексика) вот эти вот! Я говорю их: «Стереть с лица земли вообще эту страну»! Прости Господи! Я говорю, как посмотрела тогда, когда Трамп пришел к власти, и когда ото, помнишь были… Единственный раз, когда путин с Трампом встретились. И от я после того смотрела. Показывали опрос американцев. Ну, тогда-ж Трамп, шо типа наладить отношения с Россией, что это перспективное государство, большое государство и так далее, и тому подобное. Что завязаны экономики, ну в общем, в таком плане… И опрос американцев, простых граждан, вот таких которых встретили на улице, самых обыкновенных. У меня волосы встали дыбом. Они по-другому смотрят на мир. У них закладывается с детства, что они, ну как ото фашистоы, арийская раса, голубой крови, так и эти. «Мы главенствующие в мире, других быть не должно». А кто вы такие? Вы живете на своем континенте живите и не воняйте! Не лезьте! Вы столько горя людям принесли по всему миру! Сколько войн развязали! Столько на тот свет отправили! Сколько людей из-за вас продолжает болеть и погибать! И вы еще рассуждаете, ублюдки вот эти вот, (нецензурне слово)! Извини пожалуйста! Они меня так… Я тебе говорю, я смотрю, когда на этих американцев, слушаю, что они говорят, да и европейцы эти тоже, ота Бербок, тоже, конченная, нацистка просто самая натуральная… У меня просто нету слов. Ты понимаешь?»

У вказаних висловленнях є виправдовування, визнання правомірною збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 р.

ОСОБА_8 , повторно, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, 17.05.2024 р. починаючи з 20:14 год. в ході розмови з невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статі повідомила останньому наступне:

«Нет, так тогда никто ничё не делил. Дело в том, что: «почему». Я тебе отвечаю на вопрос: «Почему Крым отошел к россии»? В четырнадцатом году чи в пятнадцатом… Опять-же! Все кричат! Все на эмоциях. Но! Этот, путин, я ж тебе говорю, есть в интернете можешь посмотреть. Это было: саммит в две тысячи седьмом году, выступление… Он спрашивал: «Каковые границы НАТО? Оно всё время расширяется! Я не допущу его к своим границам»! И вот с этим связан и Крым! На тот момент, когда у нас был, вот этот, переворот… Американцы собирались в Крым заводить свой флот. И путин, принял единоличное решение! Там был проведён референдум, и Крым отошел к россии. Если бы этого не произошло третья мировая война уже бы шла! Если бы американцы ввели сюда свои войска и свой флот! И всё. Понимаешь?»;

«Понимаешь, когда есть конфликт есть участники конфликта. И для того, чтобы этот конфликт погасить все участники конфликта должны принять участье в погашение этого конфликта!»;

«Для погашения конфликта между россией и Украиной… А конфликт этот завела Америка, Соединённые Штаты! Так же как они заводят конфликты по всему миру, в частности широко и ярко известный ближний восток… Это Афганистан, Ирак, там прочее… Что сделала конкретно Украина для того что бы решить вопрос с россией? Смотри-ка, девятнадцатый год, Зеленский пришел к власти… Даже вспомни дебаты его с Порошенко перед выборами. Как он стоял на коленях перед присутствующими, и как он говорил тогда: «Я за три дня порешаю вопрос…» вот этот шо, ну, в четырнадцатом году начались вот эти все военные у нас разборки на Донбассе, шо: «Я за три дня это порешаю»! Ну, и где…?»

У вказаних висловлюваннях є виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 р., а також виправдовування, визнання правомірною, тимчасової окупації частини території України.

Вона ж, повторно, перебуваючи за місцем свого працевлаштування: м. Черкаси, вул. Володимира Ложешнікова, буд. 56, 21.05.2024 р. починаючи з 17:02 год., діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора у спілкуванні з невстановленою особою серед іншого сказала останній наступне:

«Так они воюют нашими руками!»;

«Да, да, да. Шо они выведут войска! И они-же на момент переговоров прекращали стрелять! Но Украина сказала, бо Украине сказал этот, Джонсон, шо: «Нет! Мы не будем прекращать»! Мы не самостоятельны в своих решениях! Нами руководят американцы и Великобритания! А так у нас была возможность! И жили б мы себе нормально нет, приперлися!»

У вказаних висловлюваннях є виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 р.

ОСОБА_8 , повторно, перебуваючи у невстановленому у ході досудового розслідування місці, діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, 29.06.2024 р. о 20:51 год. з використанням облікового запису в Інтернет-месенджері «Telegram» з ідентифікатором НОМЕР_3 «Natali», передала у особистому повідомленні ОСОБА_14 , який користується акаунтом у месенджері «Telegram» НОМЕР_5 « ОСОБА_16 », повідомлення з текстом наступного змісту: «В отличии от наших п…в ОСОБА_17 и ОСОБА_18 в любом случае на страже интересов своих стран, поэтому, я думаю, он будет защищать свою страну и применить ТЯО может это же на нашей, а не его территории. И, вообще, наши же провоцируют всячески всех, то и Путин может пойти дальше слов. Вообще, достаточно долго они терпят».

Згідно висновку експерта у вказаному тексті наявні ознаки виправдування, визнання правомірною збройної агресії рф проти України.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 4362 КК України, виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 р., виправдовування, визнання правомірною, тимчасової окупації частини території України, вчинене повторно.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор відділу нагляду за додержанням законів територіальним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 скасувати через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Під час апеляційного розгляду просить дослідити матеріали, які характеризують обвинувачену ОСОБА_8 .

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 4362 - у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 3 ст. 4362 КК України - у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України. У решті вказаний вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що вирок суду стосовно ОСОБА_8 не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, визначених у ст. ст. 50, 65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції не взято до уваги правові позиції Верховного Суду, в яких зазначено, що вирішуючи питання про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, необхідно враховувати тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи. Такі рішення мають дискреційний характер, оскільки суд наділений правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності: призначити покарання або звільнити від покарання чи його відбування.

У даному випадку, прийнявши рішення про можливість застосування до ОСОБА_8 вимог ст. 75 КК України, суд дійшов помилкового переконання, що звільнення від призначеного покарання з випробуванням буде необхідним та цілком достатнім для виправлення винної й попередження вчинення нею нових злочинів, не навівши достатніх обставин на обґрунтування свого рішення.

Отже, хоча ст. 75 КК України підкреслює важливість такої мети покарання як виправлення засудженої, її застосування має також узгоджуватися із загальними засадами призначення покарання, не повинно унеможливлювати досягнення інших цілей покарання та призводити до призначення покарання, яке є явно несправедливим через м`якість.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у ході досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження в суді ОСОБА_8 свою вину у вчинені інкримінованих їй злочинів визнала, надавала показання та згідно з рішенням суду при призначенні покарання обвинуваченій враховано характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої.

З огляду на вказане, суд правильно дійшов висновку про призначення покарання ОСОБА_8 у межах санкцій передбачених ч. 1 ст. 4362 та ч. 3 ст. 4362 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначив покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, з покладенням основних та додаткових обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Проте, звільняючи ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, суд дійшов помилкового переконання, що таке покарання буде необхідним та цілком достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Всупереч вимог ст. 370 КПК України судом не наведено мотивів з яким ці обставини в своєму взаємозв`язку та сукупністю впливають, а саме істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

При прийнятті рішення про звільнення від призначеного покарання з випробуванням, судом недостатньо враховано ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та рівень їх суспільної небезпечності, що має значення, як для дотримання вимог кримінального закону під час вирішення питання про призначення покарання, так і в умовах сьогодення.

Обґрунтовуючи свій висновок про доцільність звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, судом взагалі не встановлено достатніх обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченої.

Також, поза увагою суду залишилися дані, що характеризують особу обвинуваченої, що передбачає врахування судом позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових характеристик особи, які мають кримінально-правове значення (ст. 65 КК України).

Судом залишено без уваги особу обвинуваченої, її спосіб життя, а при наданні оцінки даним, що характеризують особу обвинуваченої, судом не враховано, що ОСОБА_8 будучи працездатною особою середнього віку, працюючи державним службовцем в Черкаському обласному центрі зайнятості, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора вчинила неодноразово злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку. Неодноразово обвинувачена під час спілкування з знайомими, колегами по роботі виправдовувала, визнавала правомірною, заперечувала збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 р., при цьому чітко формулювала свою позицію та ставлення до подій, що відбуваються в Україні зі сторони виправдування злочинних дій російської федерації.

Отже, зазначені судом підстави для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання за вказаними статтями є загальними, не носять виключний та особливий характер, не знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і особи винного і не дають підстав для звільнення засудженої від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Беручи до уваги наведені обставини, вважає, що суд прийшов до помилкового переконання, що призначене ОСОБА_8 покарання, передбачене санкціями ч. ч. 1, 3 ст. 4362 КК України, та одночасне її звільнення від відбування з випробуванням з іспитовим строком, буде необхідним та цілком достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність полягає в тому, що суд, безпідставно застосував до обвинуваченої ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, що призвело до призначення обвинуваченій покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості, оскільки у разі застосування положень ст. 75 КК України, не буде досягнуто мети покарання, що передбачено ст. 50 КК України.

За наведених обставин, прояв гуманності та поблажливості до обвинуваченої є необґрунтованим та безпідставним, а рішення суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_8 покарання, - незаконним та невмотивованим.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі та залишити без змін вирок суду стосовно ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила задовольнити її із вказаних у ній мотивів, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, натомість вважали вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог закону при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні.

Оскільки апеляційна скарга прокурора подана на вирок місцевого суду лише в частині неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та призначеного покарання, а стосовно доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 в інкримінованих їй діяннях та правильності кваліфікації її дій, ніхто з учасників процесу апеляційних скарг не подавав, сама обвинувачена ОСОБА_8 свою вину визнала повністю, то у зв`язку з цим апеляційний суд переглядає законність вироку лише в частині неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та про невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 50 та 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 КК України, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції вказав, що він враховує, що призначене покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України, на переконання суду, надасть обвинуваченій ОСОБА_8 змогу довести своє виправлення, стати корисною для суспільства, а також справить на неї належний виховний вплив щодо недопущення вчинення нею нових кримінальних правопорушень в подальшому.

Визначене обвинуваченій покарання відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

На думку суду, призначення покарання у виді реального позбавлення волі, в даному випадку не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого діяння та особі обвинуваченої ОСОБА_8 внаслідок суворості.

Разом з тим, місцевий суд дійшов висновку, що підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 вимог ст. 69 КК України не встановлено.

З цими обома висновками повністю погоджується апеляційний суд, оскільки вони є обґрунтованими та засновані на письмових матеріалах провадження.

Апеляційний суд погоджується з видом та розміром покарання, призначеним місцевим судом обвинуваченій, тому що на переконання апеляційного суду, обвинувачена ОСОБА_8 не відноситься до категорії суспільно-небезпечних осіб, може проживати у суспільстві та відбувати покарання без реального позбавлення волі.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 місцевий суд належним чином врахував характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться за ч. 1 ст. 4362 КК України до категорії нетяжких злочинів, за ч. 3 ст. 4362 КК України - до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченої, яка за попереднім місцем роботи характеризувалася позитивно, а також її ставлення до вчинених діянь та їх наслідків.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано врахував також, що обвинувачена 23.09.2024 р. перерахувала на потреби Збройних Сил України 50 000 грн. (а. пр. 81).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував відомості про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, на час розгляду справи тимчасово не працювала, за попереднім місцем роботи характеризувалася позитивно, незаміжня, на утриманні дітей не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судима, в минулому була особою з інвалідністю II групи, має гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, гіпертензивне серце, варикозне розширення вен нижніх кінцівок, врахував наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої - щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і з урахуванням всіх цих даних, на переконання апеляційного суду, обвинуваченій призначено покарання у виді позбавлення волі із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням від покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Так, у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_8 підтвердила, що свою вину визнає у повному обсязі, як і під час розгляду провадження місцевим судом, у вчиненому щиро розкаюється та висловила жаль за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє суспільну небезпеку вчиненого та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини, перерахувала на потреби Збройних Сил України 50 000 грн.

При цьому до апеляційного суду 21.08.2025 р. за Вх. № 9586/25-Вх. також надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про врахування судом апеляційної інстанції виконання обвинуваченою ОСОБА_8 , покладених на неї судом першої інстанції зобов`язання щодо прочитання книг про російсько-українську війну. На підтвердження цього до матеріалів провадження додані короткі ессе стосовно вказаної у вироку місцевого суду літератури.

Апеляційний суд вважає, що незважаючи на те, що прочитання книг про російсько-українську війну це, в першу чергу, все таки виконання обов`язку покладеного на ОСОБА_8 вироком суду, проте, на переконання апеляційного суду, таке прочитання та аналіз вказаної літератури буде сприяти в майбутньому формуванню в обвинуваченої позиції щодо недопущення в майбутньому подібних вчинків, за які вона засуджена.

Суд апеляційної інстанції переконаний, що наведені судом першої інстанції дані про особу обвинуваченої та обставина, що пом`якшує покарання, а також те, що обвинувачена добровільно перерахувала на потреби Збройних Сил України 50 000 грн., які були враховані судом при призначенні покарання є переконливими аргументами, які свідчать про можливість її виправлення із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене в мотивованому висновку, про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема відомостях про вчинений особою злочин, зміст мети й мотивів протиправної поведінки, тривалість та інтенсивність протиправної діяльності, наявність чи відсутність судимості в особи, що притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, важливе значення для вирішення питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в головних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальна поведінка; наявність джерел правомірного отримання доходів для забезпечення власних потреб та осіб, які перебувають на його утриманні; наскільки його ціннісні орієнтири збігаються із загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого тощо.

У кожному конкретному кримінальному провадженні суд, оцінюючи вищевказані відомості, приймає рішення про застосування або ж відмову в застосуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції повністю проаналізував всю надану сторонами кримінального провадження інформацію і докази, виклав свої висновки у вироку, з такими висновками погоджується апеляційний суд, а доводи апеляції прокурора не спростовують ці висновки про можливість застосування ст. 75 КК України.

Також, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляції прокурора про те, що застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченій не буде сприяти виправленню, а навпаки викликає впевненість у безкарності в умовах сьогодення, тому що під час апеляційного розгляду, вислухавши пояснення обвинуваченої про її ставлення до вчиненого, апеляційний суд переконався, що вона дійсно щиро кається, сприяла розкриттю та розгляду в суді кримінального правопорушення, а тому обраний судом першої інстанції вид та розмір покарання за вчинене діяння буде цілком достатнім для її виправлення та попередженню вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку та ухвалення нового вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то ці доводи до задоволення не підлягають, оскільки при призначенні покарання обвинуваченій суд першої інстанції повністю та належним чином врахував всі надані сторонами провадження відомості про особу обвинуваченої та дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченій покарання із застосуванням до неї інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Що стосується доводів апеляції прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає в тому, що суд, безпідставно застосував до обвинуваченої ОСОБА_8 ст. 75 КК України, що призвело до призначення обвинуваченій покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості, оскільки у разі застосування положень ст. 75 КК України, не буде досягнуто мети покарання, що передбачено ст. 50 КК України, то апеляційний суд вважає такі доводи такими, що не підлягають до задоволення і не задовольняє їх, оскільки на переконання апеляційного суду рішення місцевого суду про звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням за ст. 75 КК України належним чином умотивовано у вироку і з такою мотивацією повністю погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зазначене покарання апеляційний суд вважає справедливим, таким, що відповідатиме тяжкості вчинених правопорушень, сприятиме виправленню обвинуваченої та попередженню вчинення нею нових злочинів, а також таким, що не буде становити особистий надмірний тягар для особи, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На переконання апеляційного суду, призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання із застосуванням інституту звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням за ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України узгоджується із загальними засадами призначення покарання, не буде унеможливлювати досягнення інших цілей покарання та не призведе до призначення покарання, яке є явно несправедливим через м`якість.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції щодо застосування до обвинуваченої інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням належним чином мотивованим.

У даному кримінальному провадженню, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_8 призначено з порушеннями визначених законом загальних засад призначення покарання.

Апеляційний суд погоджується з вироком місцевого суду з приводу призначеного покарання та переконаний, що саме такий вид покарання і на такий строк зі звільненням ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та додаткового обов`язку, передбаченого п. 6 ч. 3 ст. 76 КК України, буде достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою.

Апеляційний суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для постановлення нового вироку з призначенням обвинуваченій реального покарання у виді 5 років позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України, як про це просить прокурор в апеляції.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для зміни або скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, підстав для зміни вироку, передбачених ст. ст. 409 та 414 КПК України, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду стосовно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Соснівського райсуду м. Черкаси від 5.11.2024 р. стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді