печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6454/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002047 від 02.11.2023,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання сторони кримінального провадження про накладення арешту на майно, вилучене 04.02.2025 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Позиція сторін кримінального провадження

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Від представника власника майна, адвоката ОСОБА_5 , надійшли письмові заперечення, що вилучені речі не відповідають ознакам речових доказів, оскільки використовувались ОСОБА_4 для особистого вжитку.

Власник майна та представник власника майна в судове засідання не прибули, будучи належно повідомленими про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням положень ст. 26 КПК України слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді та вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Правове обґрунтування

Процесуальні правовідносини регулюються главою 17 «Арешт майна» розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Обставини, встановлені слідчим суддею

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002047 від 02.11.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановленому розслідуванням час та місці, у ОСОБА_4 , який обізнаний із запровадженням на території України воєнного стану та проведенням загальної мобілізації, всупереч вказаних вимог законодавства, виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення громадян України чоловічої статі призовного віку через державний кордон України, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою незаконного збагачення, у листопаді 2024 року ОСОБА_4 , в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , який діяв в межах конфіденційного співробітництва з правоохоронними органами, повідомив останньому, що за грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США, може організувати безперешкодний перетин чоловіками, призовного віку, державного кордону України електропотягом, через пункт пропуску для виїзду до Угорщини.

03.02.2025 ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про необхідність надіслати йому на телефон фотознімок паспорта громадянина України для виїзду за кордон особи, бажаючої перетнути кордон, для придбання проїзного документу на її ім`я, а також повідомив, що грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США ОСОБА_6 має передати йому особисто після організації перетину кордону.

Виконуючи вказівки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 03.02.2025 надіслав йому на мобільний телефон фотознімок паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , який також був залучений до конфіденційного співробітництва.

Після вчинення дій, направлених на організацію незаконного перетину державного кордону ОСОБА_7 та отримання грошових коштів в розмірі 20 000 доларів США 04.02.2025 о 12 год. 03 хв., ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України.

Після затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 04.02.2025 у порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України, проведений обшук затриманого ОСОБА_4 .

Під час обшуку затриманого ОСОБА_4 виявлено та вилучено мобільний телефон «Apple iPhone» чорного кольору із прозорим чохлом у якому міститься сім-картка ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Apple iPhone» срібного кольору із чохлом чорного кольору у якому міститься сім-картка «Telemach» № НОМЕР_2 , на слоті для сім-картки ІMEI: НОМЕР_3 ; годинник «Tactix Charlie» із s/n: 5N1015456; смарт годинник «Whoop» 4.0 s/n: 4C1471106; Wi-Fi роутер «Verizon» із IMEI: НОМЕР_4 , модель: MiFi8800L у якому міститься сім-картка ПрАТ «ВФ Україна» із № НОМЕР_5 , при ввімкненні IMEI: НОМЕР_6 . Крім того із лівої нижньої кишені куртки ОСОБА_4 видав зіп-пакет, який перемотаний 2 (двома) жовтими резинками у якому міститься: 129 (сто двадцять дев`ять) куп`юр ззовні схожі на банкноти долари США номіналом 100 (сто); 42 (сорок дві) куп`юр ззовні схожі на банкноти долари США номіналом 50 (п`ятдесят); 50 (п`ятдесят) аркушів ззовні схожі на спеціальні імітаційні засоби долари США номіналом 100 (сто), які були обгорнуті в 2 (дві) резинки жовтого та червоного кольору.

04.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/1248/25-к) було проведено обшук за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час обшуку, серед інших речей, виявлений та вилучений тепловізор марки «Pulsar» моделі Trail LRF XQ38 №76516 в чохлі чорного кольору.

05.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

04.02.2025 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 винесена постанова про визнання вилучених під час обшуку затриманого ОСОБА_4 речей речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002047 від 02.11.2023.

Клопотання про арешт майна направлено суду 05.02.2025 рекомендованим листом 03 158 0009 2389, тобто у строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Мотиви слідчого судді

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час, слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому, вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на вимоги ч. 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу (ч. 3 ст. 208 КПК України).

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 237 КПК України передбачено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Отже, відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п.203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини»/Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що тимчасово вилучене майно відповідає ознакам речових доказів.

Так, мобільний телефон та смарт годинник могли використовуватись як засіб спілкування між підозрюваним та особами, які мали намір перетнути кордон; тепловізор - теж для перетину державного кордону в нічний час, грошові кошти - були отримані як плата за перетин осіб державного кордону, при цьому стороною захисту законність походження цих коштів слідчому судді не надана; годинник «Tactix Chfrlie» має навігаційні функції, а тому також міг використовуватись для перетину державного кордону; роутер - може містити відомості про ІР адреси осіб, які вели спілкування щодо перетину кордону.

Дослідивши матеріали справи слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені речі відповідають ознакам речового доказу, а тому клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, власник майна не позбавлений в подальшому права на звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у порядку ст. 174 КПК.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 04.02.2025 у ОСОБА_4 , під час його затримання, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: мобільний телефон «Apple iPhone» чорного кольору із прозорим чохлом у якому міститься сім-картка ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Apple iPhone» срібного кольору із чохлом чорного кольору у якому міститься сім-картка «Telemach» № НОМЕР_2 , на слоті для сім-картки ІMEI: НОМЕР_3 ; годинник «Tactix Charlie» із s/n: 5N1015456; смарт годинник «Whoop» 4.0 s/n: 4C1471106; Wi-Fi роутер «Verizon» із IMEI: НОМЕР_4 , модель: MiFi8800L у якому міститься сім-картка ПрАТ «ВФ Україна» із № НОМЕР_5 , при ввімкненні IMEI: НОМЕР_6 , тепловізор марки «Pulsar» моделі Trail LRF XQ38 №76516 в чохлі чорного кольору, що належать підозрюваному ОСОБА_4 , а також грошові кошти в сумі 15 000 доларів США та спеціальні імітаційні засоби в сумі 5 000 доларів США.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1