Справа № 466/6943/21
Провадження № 1-кп/466/110/25
В И Р О К

іменем України

16 червня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

склад учасників справи:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальну провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 від 23.02.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сулютка Республіки Киргизстан, громадянина України, росіянина, судимого вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2012 року за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 153, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301 КК України, ч. 5 ст. 301 КК України, -

встановив:

Формулювання обвинувачення.

ОСОБА_4 , відбуваючи покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2012 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 153, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 14 років, перебуваючи на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) » за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156 , використав з метою незаконного розповсюдження творів та зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, заборонений до використання у колонії мобільний телефон марки «Huawei», модель DRA-L21, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який він незаконно зберігав, придбавши у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб.

Так, 01.01.2021 року о 14.26 год. ОСОБА_4 з метою незаконного розповсюдження зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, всупереч Міжнародній Конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, а також в порушення вимог ст. 1 чинного на той час «Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 року №1296-IV, згідно з якою дитяча порнографія - це зображення у будь-який спосіб дитини чи особи, яка виглядає як дитина, у реальному чи змодельованому відверто сексуальному образі та/або задіяної у реальній чи змодельованій відверто сексуальній поведінці, або будь-яке зображення статевих органів дитини в сексуальних цілях, вимог ст. 2 цього Закону, згідно з якою в Україні забороняються виробництво і обіг у будь-якій формі продукції порнографічного характеру, та всупереч існуючих у сфері культурного, духовного життя суспільства, моральних засад щодо недопустимості демонстрації статевих органів, сексуальних відносин, які є неприйнятними з погляду суспільної моралі, загальновизнаних правил сором`язливості, прихованості відповідних стосунків від сторонніх осіб, призначені для збудження статевої пристрасті інших осіб, провокування їх статевої агресії, діючи умисно, за допомогою вищезазначеного мобільного телефона, з`єднаного з мережею Інтернет через SIM-карту оператора стільникового зв`язку ТОВ « Лайфсел », абонентський номер НОМЕР_3 , в ході обміну повідомленнями в застосунку «Viber», в якому він зареєстрований через вищевказаний номер ТОВ « Лайфсел » під іменем « ОСОБА_6 », із абонентом « ОСОБА_7 », номер телефону облікового запису НОМЕР_4 , надіслав абоненту ОСОБА_26» графічний файл, збережений у пам`яті телефона під назвою f1c640863cf7e173d163401d9a13ba84-Chat1_Screen36.png та отриманий ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, із зображенням, яке містить ознаки дитячої порнографії, чим вчинив розповсюдження зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 301 КК України в редакції закону від 22.11.2018 року, чинній станом на 01.01.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_4 обвинувачується у розповсюдженні зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.

Також, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 11.01.2021 року о 00.00 год., з метою незаконного розповсюдження творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, всупереч Міжнародній Конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, а також в порушення вимог ст. 1 «Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 року №1296 IV, діючи умисно, знаходячись на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) » за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156 , використовуючи мобільний телефон марки «Huawei», модель DRA-L21 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який він незаконно зберігав на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) », з`єднаний з мережею Інтернет через SIM-карту оператора стільникового зв`язку ТОВ « Лайфсел », абонентський номер НОМЕР_5 , в ході обміну повідомленнями в застосунку «Telegram», в якому він зареєстрований через номер оператора стільникового зв`язку ТОВ « Лайфсел » НОМЕР_3 під іменем « ОСОБА_8 », із абонентом « ОСОБА_9 », надіслав вказаному абоненту файл, збережений у пам`яті телефона під назвою 2 608610995.temp та отриманий ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, із відеозаписом тривалістю 55 секунд, який містить сцени з ознаками дитячої порнографії, чим повторно вчинив розповсюдження творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.

Крім цього ОСОБА_4 11.01.2021 року о 21.45 год., з метою незаконного розповсюдження творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, всупереч Міжнародній Конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, а також в порушення вимог ст. 1 «Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 року №1296-IV, діючи умисно, знаходячись на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) » за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156 , використовуючи мобільний телефон марки «Huawei», модель DRA-L21 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який він незаконно зберігав на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) », з`єднаний з мережею Інтернет через SIM-карту оператора стільникового зв`язку ТОВ « Лайфсел », абонентський номер НОМЕР_5 , в ході обміну повідомленнями в застосунку «Telegram», в якому він зареєстрований через номер оператора стільникового зв`язку ТОВ « Лайфсел » НОМЕР_3 під іменем « ОСОБА_8 », із абонентом « ОСОБА_9 », надіслав вказаному абоненту файл, збережений в пам`яті телефона під назвою 2 608610995.temp та отриманий ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, із відеозаписом тривалістю 55 секунд, який містить сцени з ознаками дитячої порнографії, чим повторно вчинив розповсюдження творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.

Крім цього, ОСОБА_4 19.01.2021 року о 18.33 год., з метою незаконного розповсюдження творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, всупереч Міжнародній Конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, а також в порушення вимог ст. 1 «Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 року №1296-IV, діючи умисно, знаходячись на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) » за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156 , використовуючи мобільний телефон марки «Huawei», модель DRA-L21 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який він незаконно зберігав на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) », з`єднаний з мережею Інтернет через SIM-карту оператора стільникового зв`язку ТОВ « Лайфсел », абонентський номер НОМЕР_3 , в ході обміну повідомленнями в застосунку «Telegram», в якому він зареєстрований через вищевказаний номер ТОВ « Лайфсел » під іменем «ОСОБА_8», із абонентом « ОСОБА_10 », надіслав вказаному абоненту файл, збережений в пам`яті телефона під назвою 2_608610995.temp та отриманий ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, із відеозаписом тривалістю 55 секунд, який містить сцени з ознаками дитячої порнографії, чим повторно вчинив розповсюдження творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.

Крім цього, ОСОБА_4 28.01.2021 року о 23.48 год. з метою незаконного розповсюдження творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, всупереч Міжнародній Конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, а також в порушення вимог ст. 1 «Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 року №1296-IV, діючи умисно, знаходячись на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) » за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156 , використовуючи мобільний телефон марки «Huawei», модель DRA-L21 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який він незаконно зберігав на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) », з`єднаний з мережею Інтернет через SIM-карту оператора стільникового зв`язку ТОВ « Лайфсел », абонентський номер НОМЕР_3 , в ході обміну повідомленнями в застосунку «Telegram», в якому він зареєстрований через вищевказаний номер ТОВ « Лайфсел » під іменем «ОСОБА_8», із абонентом «ОСОБА_11», надіслав вказаному абоненту файл, збережений в пам`яті телефона під назвою 2_191996483 та отриманий ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, із відеозаписом тривалістю 1 хвилину 13 секунд, який містить сцени з ознаками дитячої порнографії, чим повторно вчинив розповсюдження творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.

Крім цього, ОСОБА_4 29.01.2021 року о 00.03 год. з метою незаконного розповсюдження творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, всупереч Міжнародній Конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, а також в порушення вимог ст. 1 «Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 року №1296-IV, діючи умисно, знаходячись на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) » за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156 , використовуючи мобільний телефон марки «Huawei», модель DRA-L21 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який він незаконно зберігав на території ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) », з`єднаний з мережею Інтернет через SIM-карту оператора стільникового зв`язку ТОВ « Лайфсел », абонентський номер НОМЕР_3 , в ході обміну повідомленнями в застосунку «Telegram», в якому він зареєстрований через вищевказаний номер ТОВ « Лайфсел » під іменем «ОСОБА_8», із абонентом «ОСОБА_11», надіслав вказаному абоненту файл, збережений в пам`яті телефона під назвою 2_191996485 та отриманий ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, із відеозаписом тривалістю 1 хвилину 43 секунд, який містить сцени з ознаками дитячої порнографії, чим повторно вчинив розповсюдження творів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 301 КК України в редакції закону від 22.11.2018 року, чинній станом на січень 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_4 обвинувачується у розповсюдженні творів, зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, вчиненому повторно.

Санкції закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення.

Частина 4 статті 301 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року) - ввезення в Україну творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження або їх виготовлення, зберігання, перевезення чи інше переміщення з тією самою метою, або їх збут чи розповсюдження, а також примушування до участі в їх створенні та ті самі дії, вчинені щодо кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм порнографічного характеру, а також збут неповнолітнім чи розповсюдження серед них творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру), вчинені щодо творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, або примушування неповнолітніх до участі у створенні творів, зображень або кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм порнографічного характеру, -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Частина 5 статті 301 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року) - дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з отриманням доходу у великому розмірі, -

карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Правова позиція сторони обвинувачення.

З огляду на обвинувальний акт, прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_4 розповсюдив зображення порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 301 КК України в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року, чинній станом на січень 2021 року; повторно розповсюдив зображення порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 301 КК України в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року, чинній станом на січень 2021 року.

Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій документами, показаннями свідків, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор зазначив, що надані докази доводять склад кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності.

В судових дебатах прокурор просить призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання: за ч. 4 ст. 301 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права займати посади на підприємствах, в установах, організаціях, які здійснюють діяльність, пов`язану з роботою з дітьми, або індивідуально займатись такою діяльністю на 2 роки; за ч. 5 ст. 301 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права займати посади на підприємствах, в установах, організаціях, які здійснюють діяльність, пов`язану з роботою з дітьми, або індивідуально займатись такою діяльністю на 3 роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити за сукупністю злочинів позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права займати посади на підприємствах, в установах, організаціях, які здійснюють діяльність, пов`язану з роботою з дітьми, або індивідуально займатись такою діяльністю на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив передбачені ч. 4 ст. 301 КК України, ч. 5 ст. 301 КК України кримінальні правопорушення до повного відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2012 року, остаточне покарання визначити у виді 7 років 1 дня позбавлення волі з позбавленням права займати посади на підприємствах, в установах, організаціях, які здійснюють діяльність, пов`язану з роботою з дітьми, або індивідуально займатись такою діяльністю на 3 роки.

Покази обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301 КК України, ч. 5 ст. 301 КК України, не визнав та пояснив, що, відбуваючи покарання у ДУ « Личаківська виправна колонія (№30) », він 29.01.2021 року встав, як звичайно, між 05:30 год. та 06:00 год. Близько 07:30 год. засуджений на прізвисько « ОСОБА_11 », який є довіреною особою іншого засудженого на прізвисько « ОСОБА_12 », передав йому телефон «Huawei». Це був телефон загального користування поміж засудженими для спілкування по роботі та для інших потреб. Зазвичай йому передавали телефон раніше - десь о 06:00 год. Після цього почув, як хтось із засуджених закричав «обшук». Тому він відразу сховав мобільний телефон у спеціальну схованку - «пятімінутка», де, на думку обвинуваченого, його не могли знайти. Однак, під час обшуку телефон виявили, за що адміністрація колонії дала йому догану. Втрата телефона, не захищеного паролем, вважається поміж засудженими серйозним проступком, у зв`язку з чим він мав розмову з «авторитетними» засудженими, які йому цим дорікали.

Загалом телефоном «Huawei» користувалось близько 15 засуджених. При цьому всі засуджені, які використовували вказаний телефон, у додатках «Viber», «Telegram» та інших користувались одним і тим самим обліковим записом.

Сам обвинувачений користувався в колонії власним телефоном «Asus», у якому він теж використовував додатки «Viber» і «Telegram», під тими самими обліковими записами, що й на телефоні загального користування «Huawei».

Стверджував, що засуджені, які мали доступ до телефона «Huawei», не могли читати переписки інших засуджених, бо це поміж ними вважається недопустимим.

Заперечує, що пересилав будь-кому матеріали порнографічного характеру та наголосив, що поміж засудженими існує заборона на доступ до такого роду контенту через загрозу вірусів.

Правова позиція сторони захисту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що органом досудового розслідування не встановлено осіб, яким із вилученого в ОСОБА_4 мобільного телефона надсилались матеріали порнографічного характеру.

Також вважає, що працівниками ДУ « Львівська виправна колонія (№30) » вилучення в ОСОБА_4 мобільного телефона «Huawei» здійснено з порушенням вимог ч. 7 ст. 102 Кримінально виконавчого кодексу України.

Звертає увагу на те, що слідчий звернувся з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, лише 20.04.2021 року - після проведення огляду, вилученого в ОСОБА_4 мобільного телефона «Huawei» від 29.03.2021 року, а також комплексної комп`ютерно-технічної та мистецтвознавчої експертизи.

Вказує на те, що огляд телефона 27.05.2021 року старший слідчий ОСОБА_13 провів без залучення належного спеціаліста.

Вважає, що наведене є підставою для визнання вилученого в ОСОБА_4 мобільного телефона «Huawei» та результатів усіх проведених із ним у подальшому слідчих дій - недопустимими доказами.

Крім того, вказує на те, що стороною обвинувачення не спростовано твердження його підзахисного про те, що він у виправній колонії був не єдиним користувачем вказаного мобільного телефона, його використовували також й інші засуджені.

Просить суд виправдати його підзахисного на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Застереження щодо обсягу досліджених доказів.

Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301 КК України, ч. 5 ст. 301 КК України, за якими обвинувальні акти надійшли до суду, не визнав, за клопотанням сторони обвинувачення, відповідно до вимог ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено в повному обсязі.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301 КК України, ч. 5 ст. 301 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, винуватість обвинуваченого повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку, а саме:

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , згідно з якими він у січні 2021 року працював на посаді старший інспектор ВНіБ ДУ « Личаківська ВК № 30 ». 29.01.2021 року близько 10:30 год. під час вибіркового обшуку в приміщеннях установи у засудженого ОСОБА_4 було проведено неповний обшук, в результаті якого начальник ВНіБ ДУ « Личаківська ВК №30 » ОСОБА_15 вилучив у засудженого мобільний телефон, про що було складено протокол, телефон опечатано в пакеті для зберігання заборонених предметів та передано через чергову частину начальнику установи. Обшук проводився відповідно до Розділу 24 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 28.08.2018 року, затверджених наказом Мінюсту від 28.08.2018 року №2823/5. Також, порядок проведення обшуків передбачено наказом Мінюсту від 24.04.2016 року №33/5дск. При обшуку на ОСОБА_4 звернули увагу через його поведінку, яка викликала підозри - він намагався уникнути працівників установи, заховавшись серед засуджених. Неповний обшук проводиться без роздягання особи після пропозиції добровільно видати заборонені предмети. Мобільний телефон відноситься до заборонених предметів. Після вилучення предмета складається протокол обшуку, рапорт на ім`я начальника установи. Ці дії виконав ОСОБА_15 . Оформлені документи було передано черговому ОСОБА_16 ;

- аналогічними показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 ;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , згідно з якими він, працюючи на посаді начальник оперативного відділу ДУ « Личаківська ВК №30 », отримав рапорт начальника ВНіБ ДУ « Личаківська ВК №30 » ОСОБА_15 про вилучення в ОСОБА_4 телефона. При огляді телефона в його пам`яті виявлено ознаки дитячої порнографії, у зв`язку з чим відповідні матеріали було скеровано в УБЗПТЛ ГУ НП у Львівській області для прийняття рішення про реєстрацію кримінального провадження;

- рапортом ст. о/у УБЗПТЛ ГУ НП у Львівській області від 22.02.2021 року щодо повідомлення ДУ « Личаківська ВК №30 » про виявлення 29.01.2021 року у засудженого громадянина ОСОБА_4 мобільного телефона з великою кількістю фото та відеоматеріалів із дитячою порнографією, що вказує на наявність ознак передбаченого ч. 4 ст. 301 КК України злочину;

- повідомленням ДУ « Личаківська ВК №30 » від 12.02.2021 року №2/621 на ім`я начальника Управління БЗПТЛ ГУНП у Львівській області із зазначеного вище приводу;

- протоколом огляду вилученого мобільного телефона з фототаблицею від 29.03.2021 року, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон марки «Huawei», що знаходився в опечатаному конверті. При огляді зафіксовано номери IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 телефона та вигляд головного екрана при ввімкненні;

- висновком комп`ютерно-технічної та мистецтвознавчої експертизи від 07.04.2021 року №КСЕ 19/120-21/336, з якого вбачається що в пам`яті мобільного телефона «Huawei» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , виявлено 951 графічний файл з ознаками дитячої порнографії, 18 відеофайлів, які містять сцени з ознаками дитячої порнографії, а також що такі відеофайли надсилались з цього телефона через програмне забезпечення «Telegram» з облікового запису «ОСОБА_8» абонентам: «ОСОБА_11» (2 відеофайли), «Ra» (2 відеофайли) та «ОСОБА_19» (1 відеофайл).

Крім того, відповідно до вказаного висновку, за допомогою програмного забезпечення «Viber» з облікового запису « ОСОБА_6 » « ОСОБА_7 » було надіслано 1 графічний файл з ознаками дитячої порнографії.

- протоколом тимчасового доступу від 23.04.2021 року до речей і документів та оглянутими у ході його проведення на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.03.2021 року документами ДУ « Личаківська ВК №30 », а саме:

- постановою №87 від 05.02.2021 року про накладення стягнення на ОСОБА_4 за порушення вимог режиму утримання засудженим у зв`язку зі зберіганням мобільного телефона;

- висновком за фактом порушення вимог режиму утримання засудженим віділення №2 СПП ОСОБА_4 від 01.02.2021 року;

- рапортом начальника ВНіБ ДУ « Личаківська ВК №30 » ОСОБА_15 від 29.01.2021 року про виявлення в засудженого ОСОБА_4 мобільного телефона;

- протоколом №2/23 про вилучення в засудженого ОСОБА_4 заборонених предметів від 29.01.2021 року, а саме: мобільного телефона «Huawei» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ;

- поясненням ОСОБА_4 від 01.02.2021 року, відповідно до якого у нього дійсно було вилучено мобільний телефон. Вказаний телефон, як вбачається з пояснення, ОСОБА_4 напередодні знайшов біля стіни першої локальної дільниці у чорному пакеті і вирішив залишити собі;

- довідкою про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_4 від 02.02.2021 року;

- випискою з протоколу №8 засідання дисциплінарної комісії ДУ « Личаківська ВК №30 » від 05.02.2021 року, відповідно до якої визнано доцільним притягнення засудженого ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та ухвалено застосувати до нього заходу стягнення - сувору догану;

- протоколом тимчасового доступу від 27.05.2021 року до речей і документів, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.04.2021 року, а саме мобільного телефона «Huawei» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 та його вмісту.

Відповідно до вказаного протоколу огляду на мобільному телефоні виявлено встановлені додатки «Viber», «Instagram», «Telegram», «Facebook», через які з облікових записів відповідно « ОСОБА_6 », « ОСОБА_21 », «ОСОБА_8» та « ОСОБА_18 » велось спілкування з іншими абонентами.

Зокрема, в додатку «Viber» користувачем, зареєстрованим під ім`ям « ОСОБА_6 » з номера мобільного оператора зв`язку ТОВ « Лайфселл » НОМЕР_3 . В додатку збереглись 104 діалоги за період з 23.01.2020 року по 14.01.2021 року.

Поміж іншим, користувач « ОСОБА_6 » під час спілкування в додатку «Viber» неодноразово пересилає співрозмовникам власні фотографії, з яких видно, що користувачем під вказаним іменем є саме ОСОБА_4 .

При цьому в додатку «Viber» збережено діалог з користувачем номера НОМЕР_6 (обліковий запис у «Viber» - « ОСОБА_7 ») за період з 27.12.2020 року по 01.01.2021 року, у ході якого 01.01.2021 року о 14.26 год. абонентом « ОСОБА_6 » відправлено співрозмовниці фотозображення оголеного підлітка. (діалог від імені ОСОБА_27 12 років, спонукав співрозмовницю відправити йому свої фотографії оголеною).

Також, в додатку «Telegram» користувачем, зареєстрованим під ім`ям « ОСОБА_8 » з номера мобільного оператора зв`язку ТОВ « Лайфселл » НОМЕР_3 , виявлено 68 збережених бесід за період з 05.06.2020 року по 29.01.2021 року.

Зокрема, під час спілкування із абонентом «ОСОБА_11» абонентом «ОСОБА_8» 28.01.2021 року о 23.48 год. та 29.01.2021 року о 00.03 год. надіслано відеофайли (які відповідно до висновку експерта містять сцени дитячої порнографії).

Також, під час спілкування із абонентом « ОСОБА_19 » абонентом «ОСОБА_8» 19.01.2021 року о 18.33 год. надіслано відеофайл (який відповідно до висновку експерта містить сцени дитячої порнографії).

Крім того, під час спілкування із абонентом « ОСОБА_9 » абонентом « ОСОБА_8 » 11.01.2021 року о 00.00 год. та 11.01.2021 року о 21.45 год. надіслано відеофайли (які відповідно до висновку експерта містять сцени дитячої порнографії);

- протоколом тимчасового доступу від 22.07.2021 року до речей і документів, здійсненого на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.06.2021 року, до інформації оператора стільникового зв`язку ТОВ « Лайфселл », а також аналітичною довідкою, підготованою на підставі окремого доручення слідчого про з`єднання абонентських номерів телефона, СІМ-картки яких знаходились у вилученому мобільному телефоні за даними, отриманими в оператора.

Із вказаних документів убачається, що з 14.01 год. по 14.40 год. 01.01.2021 року (час відправлення абоненту ОСОБА_26» зображення), з 23.01 год. 10.01.2021 року по 00.48 год. 11.01.2021 року (час відправлення абоненту « ОСОБА_9 » відеофайлу), з 21.21 год. по 21.54 год. 11.01.2021 року (час відправлення абоненту « ОСОБА_9 » відеофайлу), з 17.57 год. по 21.26 год. 17.01.2021 року (час відправлення абоненту «ОСОБА_19» відеофайлу), з 23.09 год. 28.01.2021 року по 00.15 год. 29.01.2021 року (час відправлення абоненту « ОСОБА_28 » відеофайлів) було активним Інтернет з`єднання із зазначених номерів.

Доводи сторони захисту про те, що невстановлення органом досудового розслідування осіб, яким із вилученого в обвинуваченого ОСОБА_4 мобільного телефона надсилались матеріали порнографічного характеру, не дає підстав кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 як розповсюдження зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію - не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так, диспозиція ст. 301 КК України (а також, чинної на даний час ст. 301-1 КК України, якою охоплюється діяння обвинуваченого ОСОБА_4 , однак в силу положень ст. 5 КК України її норми не застосовуються) передбачають відповідальність за розповсюдження такого роду продукції без конкретизації, у чому таке розповсюдження полягає.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 23.01.2025 року у справі №752/6632/18 сформулював позицію, відповідно до якої приписи закону про кримінальну відповідальність вимагають встановлення лише факту усвідомлення особою тих обставин, що вона здійснює протиправне поводження із відповідними предметами, яке, у разі їх розповсюдження, охоплює як доведення до відома інших осіб змісту предметів правопорушення, так і реальну можливість ознайомлення із їх змістом. У разі свідомого використання спеціального програмного забезпечення (призначеного для розповсюдження у т.ч. медійного контенту), в контексті встановлення об`єктивної сторони як складової підстави кримінальної відповідальності за розповсюдження предметів порнографічного характеру достатньо встановити факт відвантаження (надсилання) відповідних файлів іншим користувачам. Ці висновки узгоджуються також із позицією, сформульованою у постанові Верховного Суду від 09.05.2023 року в справі №554/5867/18.

Враховуючи наведене, встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованих йому діянь дають достатні підстави для їх кваліфікації за ч. 4 ст. 301 КК України та ч. 5 ст. 301 КК України у відповідній редакції станом на січень 2021 року.

Щодо покликань захисника на порушення працівниками Державної установи « Львівська виправна колонія (№30) » процедури вилучення в обвинуваченого ОСОБА_4 мобільного телефона «Huawei», визначеної ч. 7 ст. 102 КВК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 102 КВК України, зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України (Розділ VIIІ Виконання судових рішень).

Згідно з Додатком 3 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Мінюсту від 28.08.2018 року №2823/5, до переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено, належать, зокрема, радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо).

Тобто мобільний телефон «Huawei» відповідно до приписів ч. 7 ст. 102 КВК України підлягав вилученню у засудженого ОСОБА_4 . При цьому, начальник ВНіБ ДУ « Личаківська ВК №30 » ОСОБА_15 , який проводив вилучення телефона, відповідно до положень зазначеної статті склав протокол вилучення заборонених предметів №2/23 від 29.01.2021 року.

При цьому, як убачається із ч. 7 ст. 102 КВК України, слідчий суддя за клопотанням установи виконання покарання розглядає питання про: конфіскацію вилучених речей та предметів; про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого.

Водночас, КВК України не встановлено строку звернення до суду з таким клопотанням, а в адміністрації установи не було достатніх підстав ухвалювати рішення, як саме поступати з вилученим предметом (тобто конфіскувати його, чи передати на зберігання до звільнення засудженого) до прийняття рішення в кримінальному процесуальному порядку за фактом виявлення в телефоні вмісту з ознаками дитячої порнографії.

Таким чином, порушень норм чинного законодавства при вилученні в засудженого ОСОБА_4 мобільного телефона суд не вбачає.

Щодо доводів сторони захисту про отримання слідчим тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, після проведення огляду вилученого в ОСОБА_4 мобільного телефона «Huawei», а також комплексної комп`ютерно-технічної та мистецтвознавчої експертизи, слід відзначити наступне.

Старшим слідчим Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_13 29.03.2021 року оглянуто мобільний телефон «Huawei», який на момент огляду було поміщено в паперовий конверт, скріплений паперовою биркою із відтиском мастичної печатки «ДЛЯ ПАКЕТІВ №1, Міністерство юстиції України, ідентифікаційний код 08563932 ».

При огляді телефона зафіксовано зовнішній вигляд конверта, в якому він знаходився, самого пристрою, встановлено та зафіксовано номери IMEI 1 та IMEI 2. Втручання в особисту переписку у ході проведення слідчої дії не здійснювалось.

У подальшому, 30.03.2021 року слідчим винесено постанову про призначення комплексної комп`ютерно-технічної та мистецтвознавчої експертизи вказаного пристрою, на вирішення якої поставлено питання про наявність в пам`яті телефона «Huawei» графічних та відеофайлів з ознаками дитячої порнографії, в тому числі видалених, а також щодо наявності інформації про пересилання таких файлів.

Після отримання висновку комп`ютерно-технічної та мистецтвознавчої експертизи від 07.04.2021 року №КСЕ 19/120-21/336, відповідно до якого із вказаного телефона здійснювалось пересилання фалів з ознаками дитячої порнографії через програмне забезпечення «Telegram» і «Viber», коли стало зрозуміло, що дослідження обставин такого пересилання може потребувати втручання в особисте спілкування, яке велось з допомогою вказаного програмного забезпечення, слідчий звернувся з клопотанням про надання доступу до змісту переписки, яка велась у вказаному телефоні, у тому числі з допомогою додатків «Telegram» і «Viber».

Зміст переписки, яку проводив ОСОБА_4 з іншими абонентами, слідчий досліджував на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.04.2021 року (протоколом тимчасового доступу від 27.05.2021 року до речей і документів).

Таким чином, втручання в приватне спілкування ОСОБА_4 було поведено на підставі ухвали слідчого судді, як цього вимагають положення КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що огляд телефона 27.05.2021 року слідчий провів без залучення належного спеціаліста, не заслуговують на увагу, оскільки, як убачається із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27.05.2021 року, до його проведення було залучено начальника 2-го сектору (організації технічного супроводження) Управління протидії кіберзлочинам у Львівській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України ОСОБА_20 . Тобто слідчий залучив працівника спеціалізованого підрозділу поліції, який в силу займаної посади володіє спеціальними знаннями та кваліфікація якого є достатньою для надання безпосередньої технічної допомоги в рамках зазначеної слідчої дії.

Також, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 про непричетність до вчинення інкримінованих йому діянь. Зокрема, доводи обвинуваченого про те, що телефон «Huawei» перебував у загальному користуванні багатьох засуджених, які відбували покарання у ДУ « Львівська виправна колонія (№30) », спростовується дослідженими у ході судового розгляду справи доказами. Так, як убачається з протоколу тимчасового доступу від 27.05.2021 року до речей і документів, у ході якого оглянуто переписку, яка велась в додатках «Telegram», «Viber», «Instagram» та «Messenger». В кожному з додатків використовується по одному обліковому запису. У випадку з «Viber» - це « ОСОБА_6 », для «Instagram» - « ОСОБА_21 », для «Messenger» - це « ОСОБА_18 », що дає підстави вважати, що їх користувачем є одна й та сама людина на ім`я ОСОБА_22 . І лише за назвою облікового запису «Telegram» - «ОСОБА_8» - не ідентифікується особа, однак, враховуючи, що всі 4 додатки встановлені на одному пристрої, можна поза розумним сумнівом вважати, що всі належать одній і тій же ж особі.

Крім того, зі змісту переписки у «Viber» із різними особами, вбачається, що вона ведеться лише ОСОБА_4 протягом тривалого часу (принаймні з березня 2020 року, зокрема з абонентом « ОСОБА_23 », по січень 2021 року). При цьому, ОСОБА_4 пересилає своїм співрозмовникам власні фотографії, або вироби з металу, які він виготовляв, а будь-які ознаки того, що ті розмови ведуться іншими засудженими (фотографії, будь-який контекст) - відсутні.

Крім того, аналізуючи зміст протоколу огляду від 29.03.2021 року та протокол тимчасового доступу від 27.05.2021 року до речей і документів, суд звертає увагу на те, що на головному екрані телефона користувач помістив фотографію жінки з дитиною. Цю саму фотографію було надіслано особисто ОСОБА_24 через додаток «Viber» абонентом « ОСОБА_25 » 11.12.2020 року.

Наведене спростовує версію обвинуваченого про те, що вилучений у нього телефон «Huawei» перебував у загальному користуванні, а не його особистому.

Невірогідними видаються показання обвинуваченого також з того приводу, що усі засуджені використовували один і той самий обліковий запис для спілкування через Інтернет, доступний на різних пристроях широкому колу осіб, не остерігаючись, що з їх перепискою ознайомиться хтось сторонній, оскільки з цього приводу серед засуджених існує непорушне правило. До того ж, у випадку втрати хоча б одного з пристроїв, доступ до переписки за таких обставин могла б отримати й адміністрація установи виконання покарань.

Висновки суду.

За змістом ст. 8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складів кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст. ст. 85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінальних правопорушень та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301 КК України, ч. 5 ст. 301 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним:

- факт розповсюдження ОСОБА_4 зображення порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року, чинній станом на 01.01.2021 року);

- факт повторного розповсюдження ОСОБА_4 зображення порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 301 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року, чинній станом на 01.01.2021 року).

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час, згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

При призначенні покарання, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 року у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обираючи вид покарання, суд виходить з таких міркувань.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №559/1037/16-к).

Однак, у матеріалах судового провадження стосовно ОСОБА_4 відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений розкаявся у вчинених ним кримінальних правопорушеннях. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, не висловив жалю з приводу цього, осуду своєї поведінки, а також готовності нести покарання, що свідчить про відсутність критичної оцінки вчиненого та відповідно щирого каяття.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання - відсутні.

Обставин, які згідно з вимогами ст. 67 КК України обтяжують покарання - рецидив злочинів.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судимий вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2012 року за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 153, ст. 70 КК України на 14 років позбавлення волі, одружений, має зареєстроване місце проживання.

Як вбачається із матеріалів Довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_4 1976 року народження, за період з 21.02.2012 року по 22.11.2019 року, ОСОБА_4 мав 2 заохочення та 13 стягнень.

З висновку судово-психіатричного експерта №344 від 08.07.2021 року вбачається, що він на час її проведення та на час вчинення злочинів психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасово чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно з довідкою УІАП ОСОБА_4 має дві судимості, з яких одна погашена, інша - за згаданим вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2012 року за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 153, ст. 70 КК України.

На обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення, особу обвинуваченого та його поведінку, який не усвідомив протиправність своїх дій, у вчиненому не розкаявся, раніше судимий, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої обставини, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій ч. 4 ст. 301 КК України, ч. 5 ст. 301 КК України, в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

У справі №127/25037/17 в постанові від 14.09.2021 року, Верховний Суд зазначив, що згідно з частиною 1 статті 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Частиною 4 статті 71 КК передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі наведеного, зважаючи на те, що кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинив під час відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2012 року за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 153, ст. 70 КК України, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.

Процесуальні питання.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 3269 грн, висновок експертизи:

- комп`ютерно-технічна та мистецтвознавча експертиза від 07.04.2021 року №КСЕ 19/120-21/336 - 3269 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обирався. На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 13.08.2021 року, обвинуваченого ОСОБА_4 тимчасово залишено у ДУ « Львівська установа виконання покарань (№19) » на час розгляду кримінального провадження №0000154 від 23.02.2021 року.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 100, 124, 366-368, 373, 374, 376, 395, 615 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК України, у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі з позбавленням права займати посади на підприємствах, в установах, організаціях, які здійснюють діяльність, пов`язану з роботою з дітьми, або індивідуально займатись такою діяльністю на 2 /два/ роки.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 301 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 301 КК України, у виді 7 /семи/ років позбавлення волі з позбавленням права займати посади на підприємствах, в установах, організаціях, які здійснюють діяльність, пов`язану з роботою з дітьми, або індивідуально займатись такою діяльністю на 3 /три/ роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 7 /семи/ років позбавлення волі з позбавленням права займати посади на підприємствах, в установах, організаціях, які здійснюють діяльність, пов`язану з роботою з дітьми, або індивідуально займатись такою діяльністю на 3 /три/ роки.

Відповідно до ст. 71 КК України та ст. 72 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2012 року, та призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 7 /семи/ років 1 /одного/ дня позбавлення волі з позбавленням права займати посади на підприємствах, в установах, організаціях, які здійснюють діяльність, пов`язану з роботою з дітьми, або індивідуально займатись такою діяльністю на 3 /три/ роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні, а саме: комп`ютерно-технічної та мистецтвознавчої експертизи від 07.04.2021 року №КСЕ 19/120-21/336 на користь держави у розмірі 3269 /три тисячі двісті шістдесят дев`ять/ гривень.

Речовий доказ по справі згідно з постановою про визнання речовим доказом від 29.03.2021 року, а саме: мобільний телефон (термінал мобільного зв`язку) марки «Huawei», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , - повернути до адміністрації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань для розпорядження відповідно до положень ст. 102 КВК України, після видалення з нього інформації з порнографічним вмістом.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у даному кримінальному провадженні не обирався. На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 13.08.2021 року, обвинуваченого ОСОБА_4 тимчасово залишено у ДУ « Львівська установа виконання покарань (№19) » на час розгляду кримінального провадження №0000154 від 23.02.2021 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право: подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Суддя ОСОБА_1