ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5765/25

Номер провадження 1-кп/495/786/2025

04 серпня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження у приміщенні суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2025року за реєстраційним №0000270 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Одеської області, Білгород-Дністровського району, села Бикоза, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2016 року ОСОБА_3 зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання спільної дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 19.07.2016 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 23.05.2029 року.

Однак ОСОБА_3 , достовірно знаючи про встановлений судом обов`язок сплачувати аліменти, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини, ігноруючи дане рішення та ухиляючись від його виконання, будучи фізично здоровим, при цьому упродовж тривалого часу не вживаючи офіційних заходів щодо працевлаштування, умисно, протиправно порушував обов`язки батька, передбачені ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180183 СК України, всупереч вимогам ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 21.11.1989, відповідно до положень якої, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, не сплачував встановлені судом кошти (аліменти) на утримання дитини.

Відповідно до вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.03.2025 у справі № 495/11202/24, номер провадження 1-кп/495/1049/2024, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, за умисну несплату аліментів за період з 19.07.2016 по 30.11.2024 на загальну суму 102 тисячі 619 гривень 35 копійок та призначено покарання у виді 96 (дев`яносто шести) годин громадських робіт.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_3 притягнуто до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, від продовжує злісно ухилятись, жодної участі у житті та вихованні сина не брав, будучи фізично здоровим, при цьому упродовж тривалого часу не вживав заходів щодо працевлаштування, на обліку в Білгород-Дністровському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває, кошти на утримання дитини не перераховує, жодних дій для погашення заборгованості по сплаті аліментів не вживав.

У зв`язку з чим дії ОСОБА_3 призвели до виникнення нової заборгованості зі сплати коштів на утримання дитини, яка згідно з розрахунком заборгованості, виданим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби, за період з 01.12.2024 по 30.06.2025 складає 11 тисяч 186 гривень та перевищує суму виплат за три місяці.

При цьому загальна сума заборгованості станом на 30.06.2025 року складає 113 тисяч 805 гривень 35 копійок.

2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 164 КК України, що полягає у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення передбачене ст. 164 КК України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 164 КК України.

3. Оцінка встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , прокурором ОСОБА_7 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника.

Крім того, до обвинувального акту долучено письмову заяву законного представника потерпілого ОСОБА_8 , згідно з якою остання не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без виклику її у судове засідання.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , у якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву законного представника потерпілого ОСОБА_8 у якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі,відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого з урахуванням його клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381 - 382 КПК України.

При цьому, в силу дії частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Аналізуючи та оцінюючи наведене суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Оскільки в ході судового розгляду було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, необхідно призначити йому покараннядостатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.2 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків; конкретні обставини скоєного ним кримінального правопорушення; особу винного; наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставини, які обтяжує покарання.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно дост. 65 КК Українибере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є кримінальним проступком, ставлення обвинуваченого, а саме дієве каяття, дані про особу винного те, що ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його вік, сімейний та матеріальний стан, задовільний стан здоров`я, що на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Окрім того суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції ч. 2 ст. 164 КК Україниу виді пробаційного нагляду.

Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження у цьому кримінальному провадженні не застосовувалися.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченій обирати немає необхідності.

Керуючись ст. ст.368,370,371,373,374, 381, 382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 164 КК Україниі призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов, процесуальні витрати речові докази у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1