Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3911/25
Провадження № 1-кп/490/1377/2025
У Х В А Л А

16 червня 2025 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000116 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новогродівка Покровського району Донецької області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Захисник заявив клопотання, у якому просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного в обвинувальному акті злочину з огляду на те, що той повернувся на військову службу.

Обвинувачений заявлене клопотання підтримав.

При цьому вони пояснювали, що в обставинах цього кримінального провадження ОСОБА_4 дійсно самовільно залишив військову частину 24 листопада 2023 року та дійсно повернувся до військової частини 25 березня 2024 року. Проте, коли він повернувся, то командування військової частини роз`яснило йому, що він рахується таким, який самовільно залишив військову частину, з огляду на що продовження ним військової служби до ухвалення вироку суду не є можливим. З огляду на таке, ОСОБА_4 «порадили» йти додому та перебувати там до ухвалення судового рішення, що ним й було зробленим 01 квітня 2024 року.

Спираючись про таке, обвинувачений та його захисник наполягали на тому, що в цьому випадку обвинувачений був відсутній на території військової частини протягом усього часу, вказаного в обвинувальному акті, з єдиним умислом, отже за обставин, вказаних в обвинувальному акті, він вчинив злочин вперше.

2. Прокурор у суді проти задоволення заявленого клопотання заперечувала.

Вона зазначила, що наразі ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вчинив два протиправне діяння, а саме:

-24 листопада 2023 року самовільно залишив місце служби та перебував поза межами військової частини до 25 березня 2024 року;

-01 квітня 2024 року він же знов самовільно залишив місце служби та перебував поза межами військової частини до 23 квітня 2024 року.

Спираючись про таке, прокурор зазначала, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох протиправних діянь, які лише кваліфіковані за однією статтею Кримінального Кодексу України. Отже, як виснувала прокурор, така необхідна умова для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за частиною 5 статті 401 Кримінального Кодексу України, а саме вчинення кримінального правопорушення «вперше», в цьому випадку є відсутньою.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

І……В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває складений 09 травня 2025 року слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_7 та у той же день затверджений прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 .

У вказаному обвинувальному акті орган досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують про таке.

1. ОСОБА_4 вчинив злочин за таких обставин.

громадянин ОСОБА_4 з одного боку та Міністерство оборони України в особі Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_9 з іншого боку 19.01.2021 уклали контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 (три) роки.

На підставі витягу з наказу №188 від 17.09.2020 командира військової частини НОМЕР_1 солдата cтрокової служби ОСОБА_4 призначено на посаду механіка-водія евакуаційного відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти евакуаційного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно з витягом з наказу №213 від 23.10.2020 командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду комірника відокремленого відділу зберігання військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

…

Однак … солдат ОСОБА_4 24.11.2023, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді комірника відокремленого відділу зберігання військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно …, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив пункт дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та продовжував незаконно перебувати поза її межами, тривалістю понад три доби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

25.03.2024 солдат ОСОБА_4 з`явився до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та повідомив про себе як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

Крім того … солдат ОСОБА_4 01.04.2024, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді комірника відокремленого відділу зберігання військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив пункт дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, тривалістю понад три доби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

23.04.2024 солдат ОСОБА_4 з`явився до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та повідомив про себе як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби та на підставі наказу №512-РС від 01.04.2024 командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду солдата резерву НОМЕР_2 окремої повітрянодесантної бригади десантно-штурмових військ Збройних Сил України, справу та посаду здав 23.04.2024 та зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

24.04.2025 солдат ОСОБА_4 прибув до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та був затриманий слідчим на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва.

2. Вказані дії органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

3. Автор обвинувального акту та прокурор також виснували про відсутність обставин, що відповідно до статті 67 Кримінального Кодексу України обтяжують покарання ОСОБА_4 , натомість виснували про наявність декількох обставин, що пом`якшують його покарання.

ІІ……Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ІІІ……З залученої до матеріалів кримінального провадження довідки ІЦ № вбачається, що раніше 08 березня 2024 року ОСОБА_4 засуджувався Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України до штрафу у сумі 34.000 грн., проте був звільненим від покарання ухвалою того ж суду у зв`язку з декриміналізацією діяння, за вчинення якого був засуджений.

IV……Командиром військової частини НОМЕР_3 надав письмову згоду на подальше проходження ОСОБА_4 військової служби у вказаній військовій частині.

V……Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ), від 23 липня 2024 року № 469/2024 (затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ), від 28 жовтня 2024 року (затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ), від 14 січня 2025 року № 26/2025 (затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-IX) / з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

І……Під час вирішення заявленого клопотання по суті суд враховує такі приписи діючого законодавства.

1. Відповідно до частини 5 статті 401 Кримінального Кодексу України

Особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

2. Відповідно до частини 3 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України

суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

ІІ……Під час розгляду заявленого клопотання суд враховує також такі приписи діючого законодавства на настанови судової практики.

1. У Постанові № 7 від 04 червня 2010 року Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» зазначається, окрім іншого, про таке.

1.1. «За змістом статті 32 КК повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони:

1)передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК;

2)передбачені різними статтями Особливої частини КК і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.

При цьому для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.

Не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято».

/пункт 3/

«У межах повторності злочинів їх неодночасне вчинення означає, що не збігаються за часовими показниками початкові моменти вчинення кожного зі злочинів».

/пункт 4/

«Від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину».

/пункт 6/

1.2. «Передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.

При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів».

/пункт 6/

1.3. «Згідно зі статтями 45 - 48, частиною першою статті 97 КК однією з умов передбачених ними різновидів звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою злочину відповідного ступеня тяжкості вперше. Тому особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи незняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна.

Водночас не може бути перепоною для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статей 45 - 48, частини першої статті 97 КК вчинення одним діянням кількох злочинів відповідного ступеня тяжкості (наприклад, спричинення одним діянням умисного легкого тілесного ушкодження і необережного тяжкого тілесного ушкодження не виключає звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статей 45 та 46 КК, а заподіяння при хуліганстві умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження - на підставі статей 47 та 48 КК)»

/пункт 18/

2. Відповідно до статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

/частина 1/

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

/частина 2/

3. Відповідно до правового висновку, що міститься у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19 Об`єднаної палати Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду:

злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

І......Наведені приписи діючого законодавства доводять таке.

1. Норми статті 401 Кримінального Кодексу України доводять, що звільнення військовослужбовця від кримінальної відповідальності є можливим за одночасної наявності таких умов

1)вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого статтями 407 або 408 Кримінального Кодексу України;

2)вчинення ним такого правопорушення під час дії воєнного стану;

3)військовослужбовець вчинив таке кримінальне правопорушення вперше;

4)подання військовослужбовцем клопотання про намір повернутись до воєнної служби;

5)згода командира на продовження проходження таким військовослужбовцем воєнної служби

2. Норма статті 401 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

3. Ці норми, а також приписи статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України, також не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з поверненням на службу сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

4. Суд також відзначає, що відповідно до категоричних приписів статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України суд не може під час вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності виходити з наявності обставин, що не вказані в обвинувальному акті у разі, якщо такі обставини є перешкодою для такого звільнення, адже таке матиме наслідком погіршення становища обвинуваченого.

ІІ……З огляду на таке суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Зміст наданого суду обвинувального акту вказує про те, що під час дії воєнного стану ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 Кримінального Кодексу України.

За такого питання про можливість його звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, зазначених у частині 5 статті 401 Кримінального Кодексу України суд вирішує, виходячи з такої версії публічного обвинувачення

2. Вирішуючи питання про те, чи вчинив обвинувачений це кримінальне правопорушення вперше, суд відзначає таке.

2.1. Обвинувачений раніше дійсно засуджувався за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України, але був звільнений від покарання за вчинення цього правопорушення у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, отже на момент обставин, що є предметом розгляду в межах цього кримінального правопорушення, є таким, що не має судимостей.

2.2. Про наявність в діях обвинуваченого такої ознаки, як повторність, у наданому суду обвинувальному акті не вказується взагалі.

При цьому органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, як зазначалось вище, у наданому суду обвинувальному акті виснували про відсутність в діях обвинуваченого обставин, що обтяжують його покарання, зокрема повторності вчинення ним злочинів.

2.3. Про надання часу для зміни обвинувачення прокурор суд не просить.

Отже, всупереч твердження прокурора, обмеження щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з огляду на повторність вчинення ним злочинів на це кримінальне провадження не поширюється.

3. До матеріалів кримінального провадження долучене клопотання обвинуваченого, у якому викладене його бажання повернутись на військову службу.

4. До матеріалів кримінального провадження долучена письмова згода командира військової частини НОМЕР_3 на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби у цій частині.

Отже, в цьому випадку наявні усі передбачені у частині 5 статті 401 Кримінального Кодексу України обставини, що є необхідними для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

За такого клопотання захисника про таке звільнення підлягає задоволенню.

Відповідно до процитованих приписів частини 3 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин провадження у цій справі підлягає закриттю.

ІІІ……У зв`язку із закриттям провадження у справ заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши обвинуваченого з-під варти з зали суду.

ІV……Відповідно до процитованих приписів частини 3 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності за частиною 5 статті 401 Кримінального Процесуального Кодексу України суд має зобов`язати командира частини, що висловив згоду на проходження військовослужбовцем військової служби поновити таку особу на військову службі, а звільнену особу прибути для продовження військової служби.

Проте, в обставинах цього кримінального провадження вказані обов`язки як обвинувачений, так й командир військової частини вже виконали.

За такого підстави додатково покладати на них ці обов`язки є відсутніми.

Керуючись статтями 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого задовольнити.

1.Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України.

2.Кримінальне провадження № 0000116 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України - закрити.

3.Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти з зали суду.

4.Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 після набрання цією ухвалою законної сили невідкладно поновити /прийняти/ ОСОБА_6 особу на військовій службі,

Зобов`язати ОСОБА_6 не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_10 =