Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/140/2025 Справа № 641/2592/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безлюдівка, Харківської

області, громадянина України, одруженого, маючого малолітню дитину -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 працюючого водієм в ТОВ "Саоіл", зареєстрованого за

адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Слобідського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.

Зі змісту обвинувального акту у кримінальному проваджені № 0000966 від 01.08.2020 вбачається, що 31.07.2020 року приблизно о 11 год. 00 хв., ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Honda Accord», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Гагаріна зі сторони вул. Південнопроектної в бік вул. Аерофлотської в м. Харкові, на перехресті проспекту Гагаріна з проспектом Льва Ландау, порушуючи вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», діючи необережно, перед зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи ліворуч в напрямку проспекту Героїв Сталінграду, створив небезпеку для руху автомобілю «BMW X5», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався у зустрічному напрямку зі сторони вул. Аерофлотської в бік вул. Південнопроектної, та допустив з ним зіткнення, внаслідок чого ОСОБА_9 спричинене тілесне ушкодження у вигляді уламкового внутрішньосуглобового перелому проксимального епіметадіафіза основної фаланги першого пальця лівої кисті із зсувом.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/625-А/20 від 31.08.2020 вказане тілесне ушкодження відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров?я (п.2.2.2. Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Згідно з висновками комплексних судових автотехнічних, фототехнічних експертиз та експертиз відео-, звукозапису № 7/1226/1227/11/1/184 КПСЕ-20 від 25.08.2020 року та № 7/1442/1443/11/1/226 КПСЕ-20 від 08.10.2020 року, а також висновку комісійної судової автотехнічної експертизи № 204/205/206 від 11.03.2021 року у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Honda Accord», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 наявні невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з дорожньо-транспортної подією та її наслідками.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений зазначив, що розуміє положення ст. 49 КК України, та наслідки закриття провадження. Вказав, що закриття кримінального провадження з вказаних підставі є нереабілітуючими обставинами, у зв`язку з чим просив задовольнити клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_3 підтримала клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та просила залишити без розгляду цивільний позов потерпілого.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 проти клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не заперечував, також просив задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284,288 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

На підставі ст. 12 КК України інкриміноване правопорушення відноситься до нетяжких злочинів, враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту є 31.07.2020 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого закінчився 3-х річний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Крім того, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Даною Постановою Пленуму ВСУ звертає увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до ст. 11-1 КПК таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

У судовому засіданні обвинувачений надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, оскільки від часу події кримінального правопорушення, перебіг давності якого не зупинявся та не переривався, так як у державний розшук ОСОБА_6 правоохоронними органами оголошено не було, у зв`язку із відсутністю підстав, до заявленого обвинуваченим клопотання минуло понад три роки, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Крім того, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України», відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України. А отже кримінальне провадження за № 0000966 від 01.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України підлягає закриттю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2022 року у провадженні № 51-4251кмо21 (справа № 203/241/17).

Потерпіли ОСОБА_9 пред`явлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_10 на його матеріальну шкоду у розмірі 989 089,90 грн. та моральну шкоду у розмірі 150000 грн. та судові витрати.

Однак, за положеннями ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

З огляду на викладене, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені у порядку цивільного судочинства, оскільки закриття кримінального провадження на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Зважаючи на викладене, потерпіла сторона має право звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди у порядку цивільного судочинства.

Така правова позиція викладена у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 531/2332/14-к.

З огляду на зазначене, цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення необхідно залишити без розгляду.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 284, 286, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_6 - задовольнити.

ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000966 від 01.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речовий доказ автомобіль BMW X5 д.р.н. НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 згідно розписки від 31.07.2020 року - вважати повернутим власнику ОСОБА_12 .

Речовий доказ автомобіль Honda Accord д.р.н. НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 згідно розписки від 31.07.2020 року - вважати повернутим ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Cуддя- ОСОБА_1