справа № 361/6325/22
провадження № 1-кп/361/503/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого : АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не має, інвалідності не має, раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні подав та просить розглянути клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 діб посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме :

-п. 1 ч. 1 ст. 177 - переховуватися від суду враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 10 до 15 років позбавлення волі), враховуючи тяжкість покарання за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення (за ч. 4 ст. 186 КК України від 7 до 10 років), наявність факту ухилення від суду, в зв`язку з чим ОСОБА_4 оголошувався в розшук, відсутністю у останнього міцних соціальних зв`язків;

-п. 3 ч. 1 ст. 177 - незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, так як обвинуваченому відомі їх анкетні дані;

-п. 5 ч. 1 ст. 177 ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні інкримінованих йому правопорушень в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела заробітку.

Зазначені ризики на даний час не зменшилися, а застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти цим ризикам забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки зважаючи на особу обвинуваченого він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просить суд відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що зазначені в клопотанні ризики на даний час не актуальні, при цьому обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, тому просить застосувати домашній арешт або будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши наявні у суду матеріали, суд приходить до наступних висновків.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд врахує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 27.03.2025 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів по 25.05.2025 включно, однак розгляд справи з об`єктивних причин не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3.4.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Так, за тлумаченням мети тримання під вартою Європейською Комісією з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 14.03.1984 у справі «Ферарі-Браво проти Італії» (заява № 9627/81) застосування цього заходу виправдане не лише тоді, коли факт вчинення і характер злочину безспірно доведені та встановлені, що складає завдання судового розгляду, але й для сприяння судовому розглядові в цьому.

Суд також враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, при цьому суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , в тому числі у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України .

При вирішенні питання щодо наявності ризиків для продовження строку дії запобіжного заходу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд зазначає, що на даний час ризики, існування яких було встановлено в попередніх ухвалах суду, не зменшилися та не втратили своєї актуальності.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання в м. Києві, будучи працездатним офіційно не працевлаштований, а отже не має постійного джерела доходів, не одружений, утриманців не має, вказані обставини свідчать про відсутність міцних соціальних зв`язків, при цьому тяжкість покарання, яке передбачене законом у разі визнання його винуватим за ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає позбавлення волі на строк до 10 років, що свідчить про можливість залишення останнім в будь-який момент місце проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду.

Також суд вважає ймовірним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як на даний час ще не допитані потерпілі та свідки, покази яких в судовому засіданні мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, на яких ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати з метою зміни їх показів на свою користь щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Раніше обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, по даному кримінальному провадженні він обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень в період іспитового строку, зазначене породжує обґрунтовані ризики, що він, перебуваючи не під вартою здатний повторити такі ж кримінальні дії, оскільки не володіє достатнім рівнем самоконтролю, при цьому він не має офіційного джерела доходів, отже ймовірний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не втратили своєї актуальності.

Беручи до уваги суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, його репутацію, вік, стан здоров`я, процесуальну поведінку до обрання найбільш суворого запобіжного заходу, а саме те, що ухвалою суду від 23.03.2023 в зв`язку із умисним ухиленням від суду ОСОБА_4 було оголошено в розшук (т.1 а.с.77), та інші наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м'якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час існують, суду не надані будь-які дані стосовно того, що ці ризики зменшилися чи втратили свою актуальність, та в зв`язку із відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, заявлене ним клопотання являється обґрунтованим.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків та їх необґрунтованість не заслуговують на увагу, оскільки при розгляді клопотання встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та наявність обґрунтованих ризиків, ці доводи не можуть слугувати підставою для застосування судом до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо посилань захисника на довготривале тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, то слід зазначити, що це обумовлюється об`єктивними чинниками, такими як кількістю учасників об`єднаного судового провадження, обсягом дослідження доказів та відповідною процесуальною поведінкою учасників провадження.

Враховуючи викладені обставини, мету застосування запобіжних заходів, суд дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, та з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 371-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 29.06.2025 включно та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованому за адресою : м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1