ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора Одеської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за його заявою від 24.03.2025 року, -

встановив:

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 під час розгляду скарги ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора Одеської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за його заявою від 24.03.2025 року, заявив самовідвід від розгляду зазначеної скарги, який занесений секретарем до журналу судового засідання.

Обґрунтовуючи поданий самовідвід слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_3 у своїй скарзі порушує питання про внесення відомостей до ЄРДР, в тому числі відносно судді ОСОБА_5 , з яким слідчий суддя ОСОБА_4 працював в одному суді, зокрема у Приморському районному суді м. Одеси.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечував проти задоволення самовідводу слідчого судді ОСОБА_4 , оскільки відсутні підстави для його задоволення.

Заслухавши заявника, дослідивши заяву про самовідвід та додані до неї матеріали, суд приходить висновку про таке.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною 1 ст. 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та обєктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011; «Білуха проти України» від 09.11.2006), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки судом з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

Так, судом встановлено, що в провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 надійшла скарга ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора Одеської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР про вчинення злочинів суддями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 за ст.ст. 27, 33, ч. 2 ст. 111, ч.ч. 1-5 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України.

Водночас, суддя ОСОБА_5 здійснював повноваження судді в Приморському районному суді м. Одеси, та був колегою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 .

Суд вважає, що зазначена обставина може викликати сумніви у учасників процесу та сторонніх спостерігачів в неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_4 під час розгляду ним скарги ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора Одеської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за його заявою від 24.03.2025 року.

При цьому, оцінюючи заперечення заявника щодо відсутності підстав для відводу слідчого судді від розгляду скарги ОСОБА_3 , суд зазначає, що у випадку продовження подальшого розгляду слідчим суддею ОСОБА_4 скарги ОСОБА_3 , скаржник, у разі, якщо він з особистих суб`єктивних міркувань залишиться незадоволеним рішенням слідчого судді, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення суду є «помстою» за звернення ОСОБА_3 із заявами до відповідних органів про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочинів, в тому числі судді ОСОБА_5 , який був колегою судді ОСОБА_4 .

Водночас, в протилежному випадку, тобто у разі прийняття слідчим суддею ОСОБА_4 рішення, з яким може погодитись скаржник, у сторонніх спостерігачів також можуть виникнути сумніви в його неупередженості, з мотивів можливого прийняття суддею рішення «під тиском» факту звернення ОСОБА_3 із заявами про вчинення суддями злочинів та внесення відомостей до ЄРДР.

Тобто, у разі не задоволення заявленого самовідводу та подальший розгляд слідчим суддею скарги ОСОБА_3 по суті, незалежно від прийнятого рішення, заявник, який звернувся зі скаргою та інші учасники кримінального провадження, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення слідчого судді, є наслідком його неупередженості.

Таким чином, суд, враховуючи, що «інститут відводу» покликаний ліквідувати найменший сумнів у відправленні суддею правосуддя, навіть якщо сумніви є безпідставними, оскільки тут є головним «публічний інтерес», з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності слідчого судді у стороннього спостерігача, погоджується з доводами слідчого судді ОСОБА_4 щодо наявності підстав для задоволення заявленого ним самовідводу, окрім вимог п. 4 ч. 1 ст. 75, ст. 80 КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про існування обставин, які унеможливлюють участь слідчого судді ОСОБА_4 у розгляді скарги ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора Одеської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за його заявою від 24.03.2025 року, у зв`язку із чим заявлений слідчим суддею самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Заяву слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 про самовідвід задовольнити.

Відвести слідчого суддю Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора Одеської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за його заявою від 24.03.2025 року (єдиний унікальним номер справи №522/6768/25, провадження №1-кс/522/2308/25).

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/6768/25

Номер провадження № 1-кс/522/4091/25

Головуючий суддя ОСОБА_1