Справа № 538/1357/25
Провадження по справі № 1-кп/538/198/25
У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лохвиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 від 27 травня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця, Миргородський район, Полтавська область, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, утримується в ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" (ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.05.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

22 липня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 від 27 травня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, старшим слідчим слідчого відділення Відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 складено обвинувальний акт, який підписаний та затверджений 22 липня 2025 року старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 (а.с.1-6). Цього ж дня обвинувальний акт, згідно розписок, отриманий підозрюваним ОСОБА_3 та його захисником адвокатом ОСОБА_5 (а.с.18,19).

22 липня 2025 року обвинувальний акт з додатками надійшов до Лохвицького районного суду Полтавської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у справі визначено ОСОБА_1 (а.с. 25).

Ухвалою Лохвицького районного суду від 23 липня 2025 року призначено підготовче судове засідання у цьому кримінальному провадженні на 24 липня 2025 року.

24 липня 2025 року ухвалою Лохвицького районного суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 24 липня 2025 року по 21 вересня 2025 року включно.

Ухвалою Лохвицького районного суду від 24 липня 2025 року у кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на 16 вересня 2025 року на 11 годину 00 хвилин.

09 вересня 2025 року прокурор подав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.

Таке клопотання мотивує тим, що є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинуваченого до суду, і буде запобігати вчиненню інших кримінальних правопорушень, на його думку, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вказане клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали поданого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 183 КПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Тобто, прокурор обґрунтовуючи підставність продовження строків тримання під вартою повинен довести, що ризики визначенні ст.177 КПК України не зменшилися, або ж з`явилися нові.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 травня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

24 липня 2025 року ухвалою Лохвицького районного суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 21 вересня 2025 року.

Метою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали достатні підстави вважати наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд дійшов висновку, що з часу взяття обвинуваченого ОСОБА_3 під варту та до моменту розгляду вказаного клопотання, не змінилися обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом ( ч. 2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п,32, Series А, №182).

Згідно з п.1, 2 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, та тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, пов`язане із заподіянням смерті іншій особі, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а також двох кримінальних проступків у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, тобто кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 310, ч.1 ст.309 КК України.

При цьому обвинувачений є особою середнього віку, має стан здоров`я, який дозволяє йому вчинювати активні фізичні дії, постійного місця роботи не має, не навчається, окрім матері у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, дітей чи інших осіб на утриманні не має, зловживає алкогольними напоями.

Підстави для продовження строків тримання під вартою, вказані прокурором, суд вважає належним чином обґрунтованими і вмотивованими. Разом з тим, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

При цьому, ризиками, які дають підстави для продовження запобіжного заходу слід вважати наступне: обвинувачений може переховуватись від суду, зважаючи на суворість покарання, яке йому загрожує, адже санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, до того ж усвідомлюючи, що буде позбавлений волі на тривалий час (до 10 років) за вчинення тяжкого злочину, може вільно скористатися введеним на території України воєнним станом і покинути територію України та виїхати на територію РФ, що в подальшому унеможливить його виклик та прибуття до слідчого та/або суду, а своєчасна неявка обвинуваченого для проведення процесуальних дій може істотно перешкодити виконанню процесуальних рішень по провадженню; обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішення, у тому числі вирок суду, оскільки обвинувачений є працездатним, має стан здоров`я, яке достатнє для вчинення ним активних дій; може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, адже основними свідками у провадженні є його мати ОСОБА_7 , товариш ОСОБА_8 та сусідка ОСОБА_9 , на яких обвинувачений може реально шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування впливати на них, відповідно, у подальшому неможливо буде отримати у суді повні та об`єктивні показання свідків у цьому кримінальному провадженні; обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, адже він у працездатному віці, має стан здоров`я, який дозволяє йому вчинювати активні фізичні дії, у його власності коштовне майно та будь-які матеріальні активи відсутні.

Судом обставин, які могли б підвердити можливість запобігання, зазначеним у ст. 177 КПК України ризикам, шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, на відповідній процесуальній стадії не встановлено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, стан його здоров`я, беручи до уваги, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_3 під вартою, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів.

За приписами п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи неведене вище, суд не вбачає підстав до визначення розміру застави.

Таким чином, клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання старшого прокурора групи прокурорів прокурора Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 16 вересня 2025 року по 14 листопада 2025 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику для відома, та скерувати до виконання начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлений 16 вересня 2025 року.

Суддя ОСОБА_10