ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра матеріали кримінального провадження № 201/10150/21 (пр. № 1-кп/201/133/2025), відомості про яке 20 травня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000463, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Сари-Озек, Гвардійського району, Талди-Курганської області, Республіки Казахстан, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого водієм автобусів в ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2021 року, близько 09 години 30 хвилин, керуючи технічно справним маршрутним автобусом «БАЗ A081.10» реєстраційний номер НОМЕР_1 , маршруту № 127 м. Дніпра, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТДВ «ДАТП 11205», здійснював рух у світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю, проїзної частини проспекту Гагаріна з боку вулиці Лізи Чайкіної у напрямку вулиці Козакова в м. Дніпро Дніпропетровської області.

В цей же час, проїзну частину проспекту Гагаріна в м. Дніпро Дніпропетровської області, у невстановленому для цього місці, перетинав пішохід ОСОБА_7 , який рухався справа на ліво відносно напрямку руху автобусу «БАЗ А081.10» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

Під час свого руху 06 травня 2021 року, близько 09 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_9 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не врахував дорожню обстановку, наближаючись до пішоходу, який рухався справа наліво відносно напрямку його руху, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки транспортного засобу, чим не виконав покладені на нього обов`язки, як на водія транспортного засобу, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, та як наслідок в районі будинку № 115 по пр. Гагаріна в м. Дніпро Дніпропетровської області, у своїй смузі для руху, за напрямком з боку вулиці Лізи Чайкіної у напрямку вулиці Козакова в м. Дніпро Дніпропетровської області, скоїв наїзд передньою лівою частиною керованого ним автобуса «БАЗ А081.10» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на задню частину тіла пішохода ОСОБА_7 .

Своїми діями водій ОСОБА_9 порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 12.3. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення п. 12.3. Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_10 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок якої пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому потиличної кістки справа від середньої лінії, вертикально розташований видовжений; крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки, розташовані на випуклій поверхні півкуль мозку в ділянках лівої лобної, лівої скроневої та потиличної частках, ділянки геморагічних забоїв речовини головного мозку в обох лобних долях, в середній та базальній частках більш справа, численні вогнищеві крововиливи в ділянках мозку та мозочка, крововиливи в м`які покривні тканини голови в лівій потилично-скроневій та правій потилично-скроневій ділянках; прямі переломи 5-8 ребер справа по задньо-пахвовій лінії 3 крововиливами в міжреберні м`язи; садна потиличної ділянки, синці в області правої вушної мушлі, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на задній поверхні лівого передпліччя (від ліктьового суглобу до тильної поверхні лівої кісті), на боковій поверхні грудної клітини справа, вертикально розташований, на лівій задньо-бічній поверхні тазу, вертикально розташований.

Сукупність встановлених тілесних ушкоджень мають ознаки ушкоджень небезпечних для життя та за цим критерієм відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті, що настала 20 травня 2021 року о 14 годині 35 хвилин у КНП «Дніпровська міська клінічна лікарня № 16» ДМР.

Дії ОСОБА_11 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав у повному обсязі та пояснив суду, що він працює водієм автобусів в ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205». 06 травня 2021 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, під час виконання маршрутних перевезень, він рухався по проспекту Гагаріна в бік вулиці Казакова в м. Дніпро. Був затор, у зв`язку з чим, він зупинився та чекав початку руху автомобілів, а на тротуарі поруч стояв чоловік. Зазначив, що поруч не було пішохідних переходів. Розпочавши рух, він в останній момент побачив, що чоловік переходить дорогу, та допустив наїзд на нього. Вийшовши з автомобіля, він побачив, що чоловік встав після наїзду та хотів піти далі, однак він попросив його залишитись, викликав швидку допомогу та поліцію. Пізніше, йому повідомили, що чоловік відмовився від госпіталізації та його відпустили додому. Через деякий час, йому повідомили, що чоловіка, на якого він здійснив наїзд, поклали до лікарні, у зв`язку з чим, він з дружиною направився до лікарні. Він з дружиною надавали допомогу потерпілому, купляли для нього все необхідне. Зазначив, що щиро кається та приносить співчуття потерпілому з приводу втрати його батька.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників кримінального провадження, а також надані сторонами докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження з огляду на наступні докази:

-показання потерпілого ОСОБА_4 , який суду пояснив, що загиблий внаслідок ДТП ОСОБА_7 був його батьком. 06 травня 2021 року, його батька привезли додому в автомобілі швидкої допомоги, але він не зміг розповісти, що з ним трапилось. Наступного дня, його батько став гірше себе почувати, у зв`язку з чим, він відвіз його до лікарні. З лікарні його тричі переводили до різних медичних установ. 19 днів він пролежав в лікарні ім. Мечникова, звідки його перевели до клінічної лікарні № 16, де, наступного дня, ОСОБА_7 помер. Більшість часу він перебував без свідомості. Зазначив, що ОСОБА_5 приходив до лікарні та цікавився станом його батька;

-показання свідка ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що в травні 2021 року, більш точну дату не пам`ятає, вона їхала на маршрутному таксі, на місці біля водія, по пр. Гагаріна в м. Дніпро. Рух транспорту був повільний, були затори. Побачила, як чоловік почав переходити дорогу у непризначеному для цього місці, він йшов повільно. Зі свого місця вона бачила лише плечі та голову потерпілого. Момент наїзду вона не бачила. Після наїзду, водій підійшов до потерпілого, видимих тілесних ушкоджень, окрім подряпин на голові, не було видно. Водій маршрутного таксі викликав швидку допомогу та поліцію, потерпілий намагався піти з місця пригоди та відмовлявся від госпіталізації;

-показання свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що в травні 2021 року, більш точну дату не пам`ятає, приблизно о 09 годині 30 хвилин, він йшов до магазину по пр. Гагаріна в м. Дніпро. Почув звук гальмуючого автомобіля, повернув голову та побачив автобус, перед яким впав чоловік, та вдарився головою об асфальтне покриття. Він підійшов до чоловіка, у нього були подряпині на голові. Чоловік намагався піти додому, казав, що у нього нічого не болить. Хвилин через 10 приїхав автомобіль швидкої допомоги, погрузив чоловіка та поїхав з місця пригоди;

-протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06 травня 2021 року із фотознімками та схемою до нього (т. 1, а.с. 6-14), згідно з яким, органом досудового слідства в присутності ОСОБА_5 та двох понятих були зафіксовані місце дорожньо-транспортної пригоди, яке було на перехресті вул. Казакова та вул. Лізи Чайкіної в м. Дніпрі, вид та стан покриття, дорожня розмітка, умови освітленості на даній ділянці шляху, розташування транспортного засобу на проїзній частині та наявність обставин, обмежуючих оглядовість з місця водія;

-протокол огляду трупа від 20 травня 2024 року з фото-таблицею до нього (т. 1 а.с. 44-48), відповідно до якого, слідчим, в присутності понятих, в приміщенні моргу за адресою: м. Дніпро пр. Богдана Хмельницького, буд. 19, було оглянуто труп ОСОБА_7 , в ході якого були встановлені наявні на тілі тілесні ушкодження;

-протокол огляду транспортного засобу від 19 липня 2021 року (т. 1 а.с. 66-67), відповідно до якого, слідчим, в присутності понятих, було оглянуто автомобіль БАЗ А081.10 д.н.з. НОМЕР_1 , зафіксовано технічний його стан та справність рульових та гальмівної систем;

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 11 червня 2021 року, (т. 1, а.с. 76-80), згідно з яким, у приміщенні ВАТ «Дніпропетровський науково-дослідний інститут будівельного виробництва», вилучено DVD-R диск, із відеозаписом, на якому зафіксовано момент ДТП, яка мала місце на пр. Гагаріна в м. Дніпро 06 травня 2021 року;

-протокол огляду речового доказу від 06 липня 2021 року (т. 1 а.с. 81-82), відповідно до якого, слідчим було оглянуто відеозапис, який міститься на DVD+R диску, вилучений у ВАТ «Дніпропетровський науково-дослідний інститут будівельного виробництва». З відеозапису, зокрема, вбачається, що пішохід чоловік похилого віку, рухається у темпі спокійного кроку по тротуару у напрямку проїжджої частини пр. Гагаріна, зупиняється та дивиться у напрямку зустрічного руху транспортних засобів. Після чого, на відео з`являється автобус «БАЗ А081.10», який рухається з невеликою швидкістю. Пішохід розпочинає рух у напрямку проїжджої частини, починає перетинати її. Під час чого автобус зменшує швидкість майже до зупинки, проте після чого пришвидшується та продовжує рух, в цей час пішохід продовжує перетинати проїзну частину, та, в подальшому, стається наїзд передньою частиною автобусу на ліву бічну частину тіла пішохода, від чого останнього відкидає вперед, та він, падаючи, вдаряється головою об дорожнє покриття. Автобус, в свою чергу, зупиняється. Зазначений відеозапис також було безпосередньо оглянуто судом у судовому засіданні та підтверджено вищезазначені обставини;

-лікарське свідоцтво про смерть № 318//Н від 21 травня 2021 року, (т. 1 а.с. 83-85), відповідно до якого, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- висновок експерта № 318/НЕ/60 від 15 червня 2021 року (т. 1 а.с. 89-92), складений за результатами проведення судово-медичної експертизи факту смерті ОСОБА_7 , відповідно до якого, при експертизі трупа виявлені тілесні ушкодження: синці на голові, тулубі та кінцівках, крововиливи в товщу м`яких тканин голови, тулубу та кінцівок, крововиливи під м`яку та тверду мозкові оболонки, ділянки забиття головного мозку, переломи ребер.

Враховуючи характер виявлених ушкоджень та їх локалізацію, можна вважати, що вони утворились від дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, ймовірно, за обставин та в термін, вказаний в медичній документації (ДТП 07 травня 2021 року), однак будь-яких ушкоджень, які були б властиві саме наїзду транспортним засобом на тіло потерпілого та не могли утворитися за інших обставин при експертизі трупа не виявлено.

Тілесні ушкодження в ділянці голови, у своїй сукупності, перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17 січня 1995 року), п. 2.1.1, вони є тяжкими за ознакою небезпеки для життя.

Тілесні ушкодження, які супроводжувались переломами кісток скелету (ушкодження в ділянці грудної клітини, в своїй сукупності) відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Всі інші тілесні ушкодження в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та згідно вищезазначених правил вони є легкими, як такі, що не супроводжувались розладом здоров`я.

Смерть ОСОБА_7 настала від внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки головного мозку, його забиттям та ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу.

Згідно медичної документації смерть його настала 20 травня 2021 року о 14 годині 35 хвилин, що відповідає ступеню розвитку трупних явищ на момент експертизи трупу.

Враховуючи локалізацію виявлених ушкоджень, а саме їх розташування на різних поверхнях тіла потерпілого та в різних анатомічних ділянках, на даний момент неможливо встановити, яким боком потерпілий був звернутий до травмуючого транспортного засобу. Відповідь на поставлене питання буде можлива після проведення слідчого експерименту за участю судово-медичного експерта.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_14 підтвердив висновки, викладені ним у висновку експерта, надав пояснення щодо проведеної ним експертизи та зазначив, що експертиза проведена з урахуванням наданої йому медичної документації;

-протокол проведення слідчого експерименту від 15 липня 2021 року (т. 1 а.с. 163-168), згідно з яким, свідок ОСОБА_13 у присутності потерпілого, понятих та слідчого, добровільно, послідовно та впевнено уточнив відомі йому відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 06 травня 2021 року, вказавши напрямок руху автомобіля «БАЗ А081.10», реєстраційний номер НОМЕР_1 та дії потерпілого, їх взаємне розташування, місце наїзду, розташування транспортного засобу після наїзду, а також встановлено видимість пішохода з робочого місця водія, при цьому, слідчим були зроблені відповідні заміри і складена схема, підписана всіма учасниками даної слідчої дії;

-протокол проведення слідчого експерименту від 15 липня 2021 року (т. 1 а.с. 169-173), згідно з яким, свідок ОСОБА_12 у присутності потерпілого, понятих та слідчого, добровільно, послідовно та впевнено уточнила відомі їй відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 06 травня 2021 року, вказавши напрямок руху автомобіля «БАЗ А081.10», реєстраційний номер НОМЕР_1 та дії потерпілого, їх взаємне розташування, місце наїзду, розташування транспортного засобу після наїзду, а також встановлено видимість пішохода з робочого місця водія, при цьому, слідчим були зроблені відповідні заміри і складена схема, підписана всіма учасниками даної слідчої дії;

- висновок експерта № СЕ-19/104-21/26533-IT від 27 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 178-182), складений за результатами проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, згідно якого, рульове керування та робоча гальмівна система автобуса «БАЗ А081.10» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент експертного огляду, знаходиться в працездатному стані

- висновок експерта № КСЕ-19/121-21/16521 від 10 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 188-196), складений за результатами проведення комплексної автотехнічної, фототехнічної та експертизи звуко-, відеозапису, відповідно до якого, у даній дорожній ситуації водій автобуса «БАЗ-А081.10» ОСОБА_15 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху.

Для оцінки дій пішохода ОСОБА_7 не потрібно застосування спеціальних технічних пізнань. Питання стосовно оцінки дій пішохода ОСОБА_7 можуть бути вирішені слідством (судом) самостійно на основі повного аналізу всіх зібраних у справі доказів, стосовно до вимог Розділу 4 Правил дорожнього руху.

У даній дорожній ситуації водій автобуса «БАЗ-А081.10» ОСОБА_15 мав технічну можливість запобігти виникненню події даної ДТП шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

У даній дорожній ситуації в діях водія автобуса «БАЗ-А081.10» ОСОБА_15 вбачаються невідповідності вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_16 надав пояснення з приводу проведеної експертизи та пояснив суду, що описка у прізвищі обвинуваченого ОСОБА_5 була допущена внаслідок неправильного зазначення його прізвища в постанові слідчого про призначення експертизи, при цьому, він не може виправити описку у вже зробленому висновку експерта. Таким чином, суд бере до уваги, що вказана описка має технічний характер, та жодним чином не впливає на встановлені у висновку експерта обставини, а тому суд вважає за можливе прийняти до уваги зазначений висновок експерта, як доказ винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- висновок експерта № 131 від 13 вересня 2021 року (т. 1 а.с. 210-223), складений за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадженні по факту смерті ОСОБА_7 , відповідно до якого, згідно аналізу наданої медичної та судово-медичної документації комісією експертів встановлені тілесні ушкодження: перелом потиличної кістки справа від середньої лінії, вертикально розташований, видовжений; крововиливи під тверду та м`які мозкові оболонки, розташовані на випуклій поверхні півкуль мозку в ділянках лівої лобної, лівої скроневої та потиличної частках, ділянки геморагічних забоїв речовини головного мозку в обох лобних долях, в середній та базальній частинах більш справа, численні вогнищеві крововиливи в ділянках мозку та мозочка, крововиливи в м`які покривні тканини голови в лівій потилично-скроневій та правій потилично-скроневій ділянках; прямі переломи 5-8 ребер справа по задньо-паховій лінії з крововиливами в міжреберні м`язи; садно потиличної ділянки, синці в області правої вушної мушлі, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на задній поверхні лівого передпліччя (від ліктьового суглобу до тильної поверхні лівої кисті), на боковій поверхні грудної клітини справа, вертикально розташований, на лівій задньо-бічній поверхні тазу, вертикально розташований. Встановлені тілесні ушкодження спричинені від травматичної ударної дії тупих твердих предметів з локалізацією контакту в область потиличної частини голови, задньої поверхні тулуба (грудна клітина та ділянка тазу), в ділянку зовнішньої поверхні лівої верхньої кінцівки. З урахуванням даних відеозапису подій дорожньо-транспортної пригоди від 06 травня 2021 року, о 09 годині 30 хвилин, враховуючи характерологічні властивості встановлених тілесних ушкоджень, механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень можливо встановити за двома фазами: І фаза - удар виступаючими частинами транспортного засобу вагонного типу в задню поверхню голови, грудної клітини, тазу, що підтверджується локалізацією та формою встановлених тілесних ушкоджень, наявністю лінійного, вертикально розташованого перелому потиличної кістки, локалізацією та характером переломів ребер, вертикальною формою синців тулуба; ІІ фаза - падіння тіла та удар передньою поверхнею голови та тильною поверхнею лівої верхньої кінцівки о тверде покриття ґрунту, що підтверджується локалізацією та характером ділянок забою головного мозку та крововиливів під оболонки мозку, локалізацією синців на лівій верхній кінцівці.

Враховуючи термін надання первинної медичної допомоги, характерологічні властивості змін речовини головного мозку, комісія експертів приходить до висновку, що встановлені тілесні ушкодження виникли 06 травня 2021 року.

Сукупність встановлених тілесних ушкоджень мають ознаки ушкоджень небезпечних для життя та за цим критерієм відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що відповідає вимогам п. 2.1.3. «б, в» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року, № 6.

Згідно даних медичної документації медичної карти стаціонарного хворого № 3503/437 КНП «МКЛ № 16» ДМР»: 20 травня 2021 року о 14 годині 35 хвилин була констатована клінічна та біологічна смерть.

Причиною смерті ОСОБА_7 була тяжка черепно-мозкова травма з переломами кісток черепу, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку. Встановлені тілесні ушкодження, що виникли при дорожньо-транспортній події призвели до настання смерті, тобто знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією від 06 травня 2021 року, і за механізмом виникнення відповідають наїзду транспортного засобу вагонного типу.

Враховуючи характер та локалізацію встановлених тілесних ушкоджень, комісія експертів приходить до висновку, що в момент первинного контакту пішохід ОСОБА_7 був звернутий задньою поверхнею тіла до виступаючих частин транспортного засобу вагонного типу.

Об`єктивних судово-медичних даних для обґрунтованого встановлення «чи знаходився він у русі (біг, йшов) або стояв» під час судово-медичного дослідження трупа не встановлено.

- медична карта стаціонарного хворого № 3503/43, медична карта стаціонарного хворого № е3875 (т. 2 а.с. 192-193, 228-273), згідно якої, зокрема, ОСОБА_7 , був госпіталізований 07 травня 2021 року з діагнозом ЗЧМТ, дата смерті 20 травня 2021 року;

- акт судово-медичного обстеження №318/Н від 11 червня 2021 року за результатами судово-медичного дослідження (обстеження) трупа ОСОБА_7 , відповідно до якого, при дослідженні трупу виявлено: внутрішньочерепна травма з крововиливами в товщу м`яких тканин голови, під оболонки мозку та забиттям головного мозку. Тупа травма грудної клітини з переломами ребер. Крововиливи в товщу м`яких тканин тулуба та кінцівок. Синці на голові, тулубі та кінцівках. Атеросклероз периферичних та магістральних судин. Кардіосклероз. Рідкий стан крові. Крапкові крововиливи під плевру легень та епікард. Повнокров`я внутрішніх органів.

Смерть його настала від внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки головного мозку, його забиттям та ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичного та судово-гістологічного дослідження.

При дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження: синці на голові, тулубі та кінцівках, крововиливи в товщу м`яких тканин голови, тулубу та кінцівок, крововиливи під м`яку та тверду мозкові оболонки, ділянки забиття головного мозку, переломи ребер.

Враховуючи характер виявлених ушкоджень та їх локалізацію, можна вважати, що вони утворились від дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, ймовірно, за обставин та в термін, вказаний в медичній документації (ДТП 07 травня 2021 року).

Тілесні ушкодження в ділянці голови, у своїй сукупності, перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17 січня 1995 року), п. 2.1.1, вони є тяжкими за ознакою небезпеки для життя.

Тілесні ушкодження, які супроводжувались переломами кісток скелету (ушкодження в ділянці грудної клітини, в своїй сукупності) відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Всі інші тілесні ушкодження в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та згідно вищезазначених правил вони є легкими, як такі, що не супроводжувались розладом здоров`я.

Судово-токсикологічне дослідження не проводилось у зв`язку з тривалим перебуванням потерпілого в стаціонарі.

Даних за вилучення зразка крові з метою виявлення спиртів в ній в медичній документації не виявлено.

Таким чином, дослідивши всі обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оцінюючи надані суду докази та пояснення учасників кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку, що вони у своїй сукупності повною мірою підтверджують винуватість обвинуваченого і не викликають будь-яких сумнівів у правильності фактичних даних про обставини вчиненого обвинуваченим суспільно-небезпечного діяння.

Що стосується доводів сторони захисту, щодо недопустимості доказів суд виходить з наступного.

Так, захисником було зазначено, що огляд місця дорожньо-транспортної пригоди 06 травня 2021 року проводився слідчими ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , щодо яких не було створено групу слідчих, а відтак є підстави вважати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 06 травня 2021 року, а також схему до цього протоколу та фото-таблицю. Окрім цього, сторона захисту вказує на те, що слідчий ОСОБА_17 не підписував схему до протоколу огляду, а слідчий ОСОБА_18 не підписував протокол огляду та фото-таблицю, а відтак протокол огляду з невід`ємними його додатками не підписаний всіма учасниками, що вказує на його недопустимість як доказу.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо недопустимості протоколу огляду місця події, у зв`язку з тим, що він не підписаний всіма учасниками, суд враховує позицію Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 01 листопада 2022 року у справі № 344/2995/15-к, відповідно до якої, не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Також слід зазначити, що якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Суд не бере до уваги наведені зауваження сторони захисту щодо даних, зафіксованих у протоколі огляду місця події від 06 травня 2021 року, в тій частині, що такий протокол та додатки до нього не містять підписів обох слідчих, які брали участь у проведенні огляду, з огляду на те, що така відсутність не впливає на допустимість такого доказу.

Суд зауважує, що зміст протоколу огляду місця події свідчить, що огляд проводився слідчими за участю понятих та обвинуваченого ОСОБА_5 , жодних зауважень та доповнень до нього не було.

Суд також зауважує, що підстав для визнання протоколу огляду місця події від 06 травня 2021 року недопустимим доказом з підстав проведення його слідчими, щодо яких не було складено постанову про створення слідчої групи немає, оскільки вказаний огляд був проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий мав право на проведення вказаної процесуальної дії до внесення відомостей про злочин в Єдиний реєстр досудових розслідувань, та, відповідно, складання постанови про призначення групи слідчих, що відповідає положенням частини 3 статті 214 КПК України, згідно з якими огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При огляді місця події слідчим були дотримані вимоги статті 237 КПК України, а внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань було 20 травня 2021 року, тобто після проведення огляду місця події, що жодним чином не вплинуло на законність проведення даної та подальших слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, вказане жодним чином не досягає того рівня, який може свідчити про істотність недоліків та суттєвого порушення умов проведення цієї та подальших слідчих дій, проведених у даному кримінальному провадженні після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, твердження сторони захисту щодо визнання недопустимим протоколу огляду трупу ОСОБА_7 внаслідок його проведення до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме в період з 17 години 35 хвилин по 18.00 годину 20 травня 2021 року, не беруться до уваги судом як підстава для визнання протоколу огляду трупа недопустимим, оскільки зазначені твердження сторони захисту спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а.с. 18), відповідно до якого, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка призвела до смерті ОСОБА_7 , були внесені об 11 годині 15 хвилин 20 травня 2021 року.

Окрім цього, сторона захисту просить визнати недопустимим доказом висновок експерта № 318/НЕ/60, складений за результатом судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_7 , посилаючись на те, що, як вбачається з супровідного листа та постанови слідчого про призначення експертизи, для проведення експертизи було направлено лише постанову слідчого від 31 травня 2021 року. У висновку експерта міститься посилання на акт судово-медичного дослідження № 318/Н від 21 травня 2021 року, який не надавався експерту для проведення експертизи. Таким чином, експерту не була надана вся медична документація для проведення експертизи, що свідчить про недопустимість як доказу висновку судово-медичного експерта № 318/НЕ/60 від 15 червня 2021 року.

Разом з цим, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, як акт судово-медичного дослідження № 318/Н, на який посилається експерт у своєму висновку, так і безпосередньо висновок експерта № 318/НЕ/60, зроблені судово-медичним експертом ОСОБА_14 . Під час проведення судово-медичного дослідження № 318/Н, в розпорядженні експерта перебувала карта стаціонарного хворого № 3503/437, складена в КНП «МКЛ №16» ДМР на ім`я ОСОБА_7 , що підтвердив у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_14 . Як в ході проведення судово-медичного дослідження, так і в ході проведення судово-медичної експертизи, експертом не було заявлено клопотання про надання додаткових матеріалів, що свідчить про те, що в розпорядженні експерта було достатньо матеріалів для надання відповіді на поставлені в постанові про призначення судово-медичної експертизи питання. Таким чином суд вважає, що висновок експерта № № 318/НЕ/60 отримано без істотних порушень прав та свобод людини, а тому підстав для визнання зазначеного висновку експерта недопустимим доказом, суд не вбачає.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту щодо недопустимості протоколів слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд виходить з того, що у вказаному кримінальному проваджені, слідчі експерименти зі свідками проведено з додержанням вимог ст. 240 КПК України, за результатами слідчих дій заперечень та зауважень від учасників не надходило, про порушення їх прав та свобод ними не заявлено.

Також у постанові від 02 липня 2024 року (справа № 303/5115/15-к), Верховний суд зауважив, що положення статті 240 КПК України не передбачає обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події, а вимагає лише моделювання умов, наближених до тих, що існували на момент події і є важливими для мети експерименту.

Саме тому, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, суд вважає, що правові підстави для визнання протоколів слідчих експериментів із свідками недопустимими доказами відсутні.

Крім того, доводи сторони захисту щодо недопустимості висновку експерта № КСЕ-19/121-21/16521 від 10 серпня 2021 року внаслідок неправильного зазначення прізвища обвинуваченого та неповноти експертного дослідження, не беруться судом до уваги, оскільки описка в прізвищі обвинуваченого має технічний характер, та жодним чином не впливає на встановлені у висновку експерта обставини. Інші відомості, які б свідчили про те, що висновки проведеної у кримінальному провадженні експертизи, були отримані з порушенням визначеного кримінально-процесуальним законом порядку, суду не надані. Тому суд вважає, що правові підстави для визнання вказаного висновку експерта недопустимим доказом відсутні.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та щиро розкаявся, відшкодував завдану матеріальну шкоду потерпілому, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, в той же час, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії неумисних тяжких злочинів, зокрема, характер допущеного обвинуваченим порушення правил дорожнього руху і обстановку дорожньо-транспортної пригоди, її наслідки у вигляді смерті потерпілого, поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, займається суспільно - корисною працею, відшкодував завдану матеріальну шкоду потерпілому, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, крім того, суд враховує вищевказані обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , а також відсутність таких, що обтяжують покарання останнього, у зв`язку із чим, сукупність всіх цих даних, на думку суду, свідчить про можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 зі звільненням його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки призначення саме такого покарання із подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, розумності і достатності.

Крім того, вирішуючи питання щодо призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує правову позицію Касаційного кримінального суду від 17 лютого 2022 року у справі №237/3897/18, відповідно до якої, закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування такої обставини потребує більш виваженого та обережного підходу під час обрання заходу примусу, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації. Таким чином, беручи до уваги конкретні обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також його офіційне працевлаштування на посаді водія, що є основним та єдиним джерелом його доходу та засобом для існування його та його сім`ї, який пов`язаний із керуванням транспортними засобами, суд вважає за необхідне не призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, в ході судового розгляду цього кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов, який суд вважає за необхідне вирішити наступним чином.

Так, потерпілий ОСОБА_4 у своєму цивільному позові просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 11205» моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень, а також стягнути з ОСОБА_5 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7 113,08 гривень.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 матеріальні збитки визнав у повному обсязі, та сплатив вказану суму на користь потерпілого ОСОБА_4 , що підтверджується розпискою останнього від 18 листопада 2024 року (т. 3 а.с. 34).

Представник цивільного відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» у судові засідання не з`являвся, копію цивільного позову отримав, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та заяв, клопотань або відзиву на позовну заяву до суду не направив, зв`язку з чим, суд проводить розгляд кримінального провадження та цивільного позову за його відсутності.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 , в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень з Товариства з додатковою відповідальністю «ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 11205», суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода яка завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз норм статей 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення статей 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до статей 1166, 1167 ЦК України, у зв`язку з чим, перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 632/1400/16-к (провадження № 51-8992км18).

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Тож положення ст. 1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.

Як встановлено судом, власником джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу, яким керував обвинувачений ОСОБА_5 , автобусом «БАЗ А081.10» д.н.з. НОМЕР_1 , є ТДВ «ДАТП 11205», в трудових відносинах з якою перебуває ОСОБА_5 . У зв`язку з викладеним, обов`язок щодо відшкодування завданої шкоди повинен бути покладений саме на володільця цього джерела підвищеної небезпеки.

Разом з цим, з матеріалів справи встановлено, що автобус БАЗ А081.10 д.н.з. НОМЕР_1 , був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія САЛАМАНДРА», поліс № АР/4487672 (т. 1 а.с. 70).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року (справа №147/66/17) звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідного відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

З огляду на викладене, враховуючи, що на час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «БАЗ А081.10» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , та який належить ТДВ «ДАТП 11205» на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 69), був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «САЛАМАНДРА», який страховик прийняв на страхування на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за його участю, а цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди був заявлений виключно до ТДВ «ДАТП 11205», суд дійшов висновку щодо необхідності залишення цивільного позову ОСОБА_4 без розгляду, роз`яснивши останньому, що таке рішення суду не позбавляє його можливості звернутись з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Також, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення експертиз під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» залишити без розгляду.

Речові докази автомобіль «БАЗ А081.10», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання власнику ТДВ «ДАТП 11205» залишити за належністю власнику; DVD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні у розмірі 8 237,76 (вісім тисяч двісті тридцять сім) гривень, 76 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1