єдиний унікальний номер справи 546/466/25
номер провадження 1-кп/546/68/25
УХВАЛА

22 травня 2025 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 22.02.2025, який надійшов від прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насиллю Полтавської обласної прокуратури стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Решетилівка Решетилівського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст.115 КК України,

УСТАНОВИВ:

16 травня 2025 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2025 визначено склад колегії суддів для розгляду вказаного кримінального провадження: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.05.2025 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 квітня 2025 року.

21 квітня 2025 року запобіжний захід ОСОБА_8 продовжено до 23 травня 2025 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 зазначила, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, обвинувальний акт підсудний Решетилівському районному суду Полтавської області. Заявила клопотання про виклик свідків та вважала необхідним здійснити їх виклик, після встановлення порядок дослідження доказів. Просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду за участю прокурора, потерпілої, захисника, обвинуваченого. Також заявила клопотання про проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні з підстав того, що відповідно до обставин у кримінальному провадженні, встановлених досудовим розслідуванням, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення з ознаками домашнього насильства, наслідком якого стала смерть дитини. Потерпілою є мати дитини, допит якої відбуватиметься у судовому засіданні. Для повного, неупередженого та об`єктивного судового розгляду у тому числі необхідно дослідити передумови, що призвели до злочину, мотиви його вчинення обвинуваченим, спосіб життя родини та потребує забезпечення приватності особистого життя. З метою не розголошення відомостей про особисте та сімейне життя потерпілої, просила призначити судовий розгляд у закритому судовому засіданні упродовж усього судового провадження.

Окрім того, прокурором на електронну адресу суду 19.05.2025 направлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обвинуваченому ОСОБА_8 . Також у підготовчому судовому засіданні прокурор заявила письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Уточнила суду, що саме просить продовжити строк тримання під ватрою обвинуваченому та у прохальній частині клопотання зазначено про застосування запобіжного заходу помилково.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підстав для зміни застосованого відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, наразі не вбачається, оскільки, відповідно до ст.177 КПК України, існують ризики, які дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені висновки зроблено на підставі оцінки обставин вчинення кримінального правопорушення, передбачених ст. 178 КПК України.

Ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_8 соціальними зв`язками не обтяжений, офіційно ніде не працює, розлучений. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі. Окрім цього, в ході досудового розслідування, при огляді мобільного телефону ОСОБА_8 встановлено, що останній відразу після вчинення злочину, тобто 22.02.2025 намагався отримати кредити на суму від 5000 до 50000 гривень за допомогою веб-сайтів, що надають вказані фінансові послуги з надання швидких кредитів, задля чого оформлював відповідні заявки в різноманітні установи. Одночасно з цим, користуючись власним мобільним телефоном здійснював моніторинг географічних карт України, що очевидно свідчить про намір ОСОБА_8 переховуватися від правоохоронних органів та суду.

З огляду на вказані факти, обвинувачення вважає, що у разі перебування на волі ОСОБА_8 , будучи не обтяженим соціальними зв`язками, усвідомлюючи невідворотність та міру покарання за особливо тяжкий злочин, з метою уникнення покарання, буде переховуватися від суду.

Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні полягає у тому, що у разі перебування обвинуваченого ОСОБА_8 на волі, останній будучи обізнаним із місцем проживання потерпілої та свідків, які є його знайомими та родичами зможе незаконно вплинути на них, шляхом застосування фізичного насильства чи погроз його застосування, а також шляхом вмовляння чи переконань, що в подальшому призведе до зміни показань або відмови від дачі показань. Окрім цього, враховуючи, що випадки фізичного насильства с непоодинокі та вже виникали відносно потерпілої ОСОБА_6 про що остання зазначала у своїх показаннях.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із умисним, протиправним позбавленням життя людини, а саме малолітньої дитини, окрім цього ОСОБА_8 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, отже, під дією алкогольних напоїв обвинувачений схильний до агресивної, неадекватної поведінки, може завдати шкоди оточуючим, що також підтверджується показаннями свідків та потерпілої. Тому є ризик, що ОСОБА_8 буде продовжувати свою протиправну діяльність та може вчинити новий злочин пов`язаний із насильством.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможуть запобігти спробам: переховуватися від суду: незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою дотримання розумних строків судового розгляду у даному кримінальному провадженні, забезпечення виконання. обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема своєчасної явки до суду, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб.

Клопотання отримано обвинуваченим 19 травня 2025 року о 11 год. 50 хв.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Погодився з думкою прокурора щодо визначення кола учасників провадження, яких необхідно викликати у перше судове засідання. Підтримав клопотання прокурора про судовий розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні. Заперечив щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Захисник зауважив, що ризиків, зазначених прокурором не існує, оскільки вони не доведені належними доказами. Обвинувачений ОСОБА_8 не має наміру ухилятися від суду та будь-яким чином впливати на потерпілу, свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також, ОСОБА_8 не мав на меті переглядаючи карти доріг та подаючи заяви до кредитних установ приховуватися від слідства, тому зазначені обставини також не підтверджені доказами, не можуть слугувати ризиками.

Обвинувачений ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Підтримав клопотання прокурора про здійснення судового розгляду у закритому судовому засіданні. Погодився з думкою прокурора щодо визначення кола учасників провадження, яких необхідно викликати у перше судове засідання. Заперечував щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, підтримуючи думку захисника. Зазначив, що не мав наміру переховуватися від слідства, вину у вчинені кримінального правопорушення визнає. Дорожні карти він передивлявся до події яка сталась, з метою подивитись дорогу до місця відпочинку, який обговорювали раніше. Крім того, переглядав рекламу яка надходила від кредитних установ, не маючи наміру отримувати кошти.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Погодилась я з думкою прокурора щодо визначення кола учасників провадження, яких необхідно викликати у перше судове засідання. Підтримала клопотання прокурора про здійснення судового розгляду у закритому судовому засіданні, обґрунтовуючи не бажанням розголошувати вживання алкогольних напоїв, разом з тим обставини які принижують її гідність відсутні. Підтримала клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, надавши оцінку заявленим учасниками провадження клопотанням, суд дойшов до наступних висновків.

Щодо загальних питань призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, приходить до висновку про можливість призначення справи до судового розгляду з наступних підстав.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог статті 291 КПК України. Кримінальне провадження підсудне Решетилівському районному суду Полтавської області. Обвинувачений та захисник своєчасно отримали копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України. Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні.

Враховуючи думку прокурора щодо свідків, виклик яких вважав необхідним здійснювати після встановлено порядок дослідження доказів, а також позицію потерпілої, обвинуваченого, захисника, з цього приводу, думку учасників провадження щодо можливості признання судового засідання, суд вважає є всі достатні підстави для призначення судового розгляду кримінального провадження, врахувавши думку учасників щодо кола учасників судового провадження, яких необхідно викликати у перше судове засідання.

Щодо клопотання прокурора про проведення судового розгляду справи у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Відповідно до ст. 27 КПК України, кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про обмеження доступу осіб, які не є учасниками судового процесу, в судове засідання під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", якщо участь в судовому засіданні становитиме загрозу життю чи здоров`ю особи. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі: 1) якщо обвинуваченим є неповнолітній; 2) розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи; 3) необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи; 4) якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом; 5) необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

У клопотанні прокурор просить проводити судовий розгляд у закритому судового засіданні впродовж усього судового провадження з підстав якнайкращого захисту інтересів дитини та запобігання розголошення відомостей про особисте, сімейне життя потерпілої.

У той же час прокурором та іншими учасниками кримінального провадження, які підтримали зазначене вище клопотання прокурора, суду належним чином не було доведено жодної із обставин, які б передбачали здійснення кримінального провадження за вказаним клопотанням у закритому судовому засіданні, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про його необґрунтованість.

Таким чином, суд вважає необхідним призначити у даному кримінальному провадженні судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Частиною 3 статті 315 КПК України, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з структури розділу IV КПК України, судове провадження у першій інстанції в якості однієї із стадій включає підготовче провадження.

Таким чином, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд зазначає, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24.02.2025, ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 59 діб до 23 квітня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.04.2025, ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного захід у вигляді тримання під вартою до 23 травня 2025 року.

Враховуючи неможливість до спливу раніше обраного обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розпочати і закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення, суд зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, яке згідно вимог ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Обвинувачений користується презумпцією невинуватості й обставини, викладені прокурором щодо його провини й правильність кваліфікації дій підлягають доведенню в установленому законом порядку під час судового розгляду кримінального провадження по суті, тобто, не у підготовчому судовому засіданні.

Окрім того, суд зауважує, що саме наявність достатніх, на думку сторони обвинувачення, доказів винуватості особи є обов`язковою передумовою для складання обвинувального акту, а тому факт звернення прокурора до суду з таким обвинувальним актом також є свідченням існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Що стосується продовження існування ризику переховування від суду, який визначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд звертає увагу на наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказаний ризик суд оцінює з огляду на обставини кримінального провадження та обставини, що стосуються безпосередньо обвинуваченого.

Ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками, а також передбаченим покаранням за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , яке передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Зазначена вище обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування. Співставлення обвинуваченим можливих негативних наслідків для нього у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі або довічного позбавлення волі можуть спонукати його до відповідних висновків, а тому цей ризик є достатньо високим незалежно від стадії кримінального провадження.

Суд прийшов до переконання, що перебуваючи на волі обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, може здійснити спробу ухилятися від суду.

Таким чином, на цей час слід вважати доведеним продовження існування ризику, визначеного п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Що стосується продовження існування ризику, визначеного у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілу, свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1 та 2 ст. 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої, свідків та дослідження їх судом.

На думку суду існує можливість існування ймовірності незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу, з якою обвинувачений мешкав однією сім`єю та свідків серед яких є родичі та знайомі обвинуваченого, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань на підтвердження своєї версії захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також матиме можливість пошуку інших альтернативних засобів уникнення кримінальної відповідальності, чи залучення ним сторонніх осіб з цією метою, враховуючи те, що потерпіла та свідки судом не допитані.

Тому продовження існування ризику, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є ймовірним і його слід вважати доведеним.

Що стосується існування ризику визначеного у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із умисним, протиправним позбавленням життя малолітньої дитини, обвинувачений ОСОБА_8 може завдати шкоди свідкам, потерпілій.

Тому продовження існування ризику, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є ймовірним і його слід вважати доведеним.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , на думку суду дають підстави дійти висновку, що продовжують існувати з боку останнього ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інший злочин.

Оцінюючи можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту з огляду на заявлене усне клопотання захисника, суд зауважує наступне.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає, що у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд враховує, що дії, що інкримінуються обвинуваченому, мають високу суспільну небезпечність, ризики зазначені у клопотанні прокурора є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, оскільки альтернативні запобіжні заходи не можуть з достатньо високою ймовірністю запобігти доведеним ризикам, у тому числі домашнього арешту.

У зв`язку із наведеним, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Однак, з огляду на характер кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , яким спричинено смерть малолітньої дитини, керуючись правилами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінюючи сукупність обставин, передбачених в ст. 178 КПК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст. 27, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 314, 315, 372, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 22.02.2025 стосовно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, на 02 червня 2025 року на 10 годину 00 хвилин.

У задоволенні клопотання прокурора про розгляд справи у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження відмовити.

Судовий розгляд кримінального провадження проводити у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання на 02.06.2025 викликати учасників провадження, а саме: прокурора, потерпілу, обвинуваченого, захисника. Виклик свідків здійснювати у наступні судові засідання.

Клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 20.07.2025, включно, з утриманням у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для виконання направити до ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено та оголошено 26 травня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3