Справа № 308/7613/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000143 від 25.05.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000143 від 25.05.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що органом досудового розслідування встановлено, що 24.05.2025 року в - чергову частину ВП №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівників вказаного підрозділу про те, що 24.05.2025 за адресою: Ужгородський район, село Сторожниця, вул. Тарнівецька, 2 було зупинено ТЗ під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 з імовірними ознаками підробки.

25.05.2025 дані відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 4 ст. 358 КК України.

25.05.2025, дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 було проведено огляд місця події за адресою: Ужгородський район, село Сторожниця, вулиця Тарнівецька, біля будинку № 2. В ході огляду було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «БМВ», моделі «316» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який поміщено до спец. майданчику ВП №1 Ужгородського РУП, за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55, Ужгородського району, Закарпатської області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке поміщено до спец. пакету НПУ №ICR0132523.

Прокурор зазначає, що 26.05.2025 постановою дізнавача СД відділу поліції N?1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні транспортний засіб марки «БМВ», моделі «316» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який поміщено до спец. майданчику BП №1 Ужгородського РУП, за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55, Ужгородського району, Закарпатської області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке поміщено до спец. пакету НПУ №ICR0132523 - визнано речовим доказом.

Зважаючи на те, що транспортний засіб марки «БМВ», моделі «316» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який поміщено до спец. майданчику ВП №1 Ужгородського РУП, за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55, Ужгородського району, Закарпатської області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке поміщено до спец. пакету НПУ N? ICR0132523 були об?єктом кримінальних протиправних дій, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Прокурор зазначає, що вищевказане майно відповідно до статті 98 КПК України є речовим доказом даного кримінального провадження, а тому в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на вилучене майно.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані речі є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Позиція сторін :

В судове засідання прокурор не з`явився. Проурор подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути клопотання без його участі. Окрім того, прокурор подав заяву, згідно якої зазначив, що дізнавачем ОСОБА_6 було повідомлено гр. ОСОБА_4 , про розгляд даного клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 , в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено заявою прокурора.

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 25.05.2025 року внесені до ЄРДР за №0000143, попередня правова кваліфікація ч. 4 ст. 358 КК України.

25.05.2025 року під час огляду місця події за адресою: Ужгородський район, село Сторожниця, вулиця Тарнівецька, біля будинку № 2 було вилучено транспортний засіб марки «БМВ», моделі «316» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 .

Постановою дізнавача СД відділу поліції N?1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 від 26.05.2025 року який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні транспортний засіб марки «БМВ», моделі «316» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , який було виявлено та вилучено 25.05.2025, під час проведення огляду місця події, визнано речовими доказами .

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів, грошей (у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

При огляді матеріалів, якими обґрунтовується клопотання встановлено, що прокурором не додано підтверджуючого документа, який би підтвердив право власності на майно, на яке просить накласти арешт транспортний засіб марки «БМВ», моделі «316» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , станом на дату подання та відповідно і розгляду клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні.

Відсутність даного документу як доказу, може призвести до порушення прав та інтересів власників майна при накладенні арешту.

У порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном

Також , до матеріалів клопотання не долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , на яке прокурор також просить накласти арешт.

Вказане на переконання слідчого судді, свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на транспортний засіб марки «БМВ», моделі «316» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу у кримінальному провадженні, прокурор не навів достатніх на цьому етапі досудового розслідування доказів на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з цією метою. Так, хоча прокурором долучено постанову дізнавача про визнання автомобіля та свідоцтва речовим доказом у кримінальному провадженні, однак з огляду на вказану постанову органу досудового розслідування таке визнання цього майна речовим доказом носить формальний характер.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-172, 372,395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000143 від 25.05.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України про накладення арешту на майно - повернути прокурору Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення зазначених недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1