справа № 439/1023/25
провадження №1-кп/439/175/25
У Х В А Л А

27 серпня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000068 від 06 березня 2025 рокуза обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

установив:

До Бродівського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000068 від 06 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-1 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цього кримінального провадження визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03.06.2025 призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) на обговорення учасників судового провадження поставлені питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта (ч. 2 ст. 314 КПК України) та вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду (ч. 2 ст. 315 КПК України).

Прокурор, щодо призначення судового розгляду не заперечував. Вважав, що кримінальне провадження підсудне Бродівському районному суду Львівської області, відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України та складання досудової доповіді, вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України, підстави для його повернення відсутні, угода з обвинуваченим про визнання винуватості не укладалась, підстави для закриття кримінального провадження відсутні. Пропонував призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні. Клопотання про виклик свідків прокурор має намір заявляти на відповідній стадії судового розгляду. Клопотань про витребування речей та документів не заявляв.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений, щодо призначення судового розгляду не заперечували вважали, що підстав для повернення обвинувального акта не має, підстав для призначення досудової доповіді не має, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, не заперечували щодо призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Клопотань про виклик свідків не заявляли.

Скарги та клопотання учасників судового розгляду.

У підготовчому засіданні захисник ОСОБА_5 подав:

Клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України;

Скаргу на постанову слідчого про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання від 16.05.2025 року, в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України;

Скаргу на постанову слідчого про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання від 16.04.2025 року в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України;

Заперечення на ухвалу слідчого судді Бродівського районного суду від 15.04.2025 року про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України.

Клопотання про скасування арешту майна мотивоване тим, що 18.04.2025 року ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області у справі № 439/714/25 за результатами розгляду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ поліції ГУ НП у Львівській області, погодженого прокурором Бродівського відділу Золочівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000068 від 06.03.2025 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, накладено арешт на належні на праві приватної власності ОСОБА_3 речі, а саме: мобільний телефон марки Redmi 14C, IME 2: НОМЕР_1 , з сім картами мобільних операторів Kyivstar НОМЕР_2 та VadafoneUA НОМЕР_3 , а також коробку до мобільного телефону та USB-кабель, які були вилучені 16.04.2025 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 . Арешт накладено з метою збереження майна як речового доказу в кримінальному провадженні.

Зазначає, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру лише 27.05.2025 року, а відтак статус підозрюваного, та відповідно, прав та обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, він набув після повідомлення про підозру. На час проведення обшуку та на час постановлення ухвали про арешт майна ОСОБА_3 не був ні підозрюваним, ні обвинуваченим, ні засудженим у кримінальному провадженні, а мав статус третьої особи, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Захисник вважає, що з положень ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи може звернутися тільки прокурор.

Враховуючи те, що з клопотанням про арешт вилученого за місцем проживання ОСОБА_3 мобільного телефону з встановленому в ньому сім-картами, коробкою та USB-кабелем звернувся не прокурор, а слідчий, було грубо порушено вимоги ст. 64-2 КПК України, а також права та інтереси ОСОБА_3 як третьої особи, щодо майна якого вирішувалося питання про арешт.

Відповідно до протоколу огляду № 62/41/14-24 від 16.05.2025, будь-якої інформації, що може мати значення для кримінального провадження, при огляді мобільного телефону виявлено не було.

Захисник покликається на те, що на сьогодні всі необхідні слідчі дії з вищевказаним майном проведені, досудове розслідування у кримінальному провадженні, в ході якого було встановлено обставини, які свідчать про те, що дане майно не є речовим доказом у провадженні, завершено, а також з огляду на грубе порушення процесуальної процедури арешту вказаного майна, посилаючись на ст. 174 КПК України просить скасувати арешт на мобільний телефон марки Redmi 14C, IME 2: НОМЕР_1 , з сім картами мобільних операторів Kyivstar НОМЕР_2 та VadafoneUA НОМЕР_3 , а також коробку до мобільного телефону та USB-кабель, які були вилучені 16.04.2025 року під час обшуку та належать на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_3 .

Скарга на постанову слідчого про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання від 16.04.2025 року мотивована так.

16.04.2025 року слідчий СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 винесла оскаржувану постанову, якою визнала речовими доказами у цьому кримінальному провадженні такі предмети: мобільний телефон марки Redmi 14C, IME1: НОМЕР_4 ; ІМЕ 2: НОМЕР_1 , в середині якого знаходяться дві сім карти мобільних операторів Kyivstar НОМЕР_2 та VadafoneUA НОМЕР_3 , коробку до мобільного телефону,USB-кабель, а також ноутбук марки Lenovo G585 S/N CB19266578 P/N 59343859 та зарядний пристрій до нього марки ASUS. У постанові слідчий мотивуючи та обґрунтовуючи своє рішення про визнання предметів речовими доказами, послалася на положення ст. 98, 99, 100 КПК України.

При цьому, у постанові слідча взагалі не зазначила відомостей про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття такої постанови, їх обґрунтування, обмежившись тільки посиланням на положення КПК України, що визначають які матеріальні об`єкти можуть бути речовими доказами, що таке документи у кримінальному провадженні, а також порядок зберігання речових доказів та спеціальної конфіскації.

Тому, не зрозуміло з яких підстав мобільний телефон марки Redmi 14C, IME 1: НОМЕР_4 ; ІМЕ 2: НОМЕР_1 , в середині якого знаходяться дві сім карти мобільних операторів Kyivstar НОМЕР_2 та VadafoneUA НОМЕР_3 , коробку до мобільного телефону, USB-кабель, а також ноутбук марки Lenovo G585 S/N CB19266578 P/N 59343859 та зарядний пристрій до нього марки ASUS є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025 року.

Захисник зазначає, що протокол обшуку не містить будь-яких відомостей про те, що вилучені у ОСОБА_3 предмети мають ознаки речових доказів, передбачені ст. 98 КПК України, а відтак не можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні.

Просить витребувати у прокурора та дослідити виключно як форму прийняття процесуального рішення постанову старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 від 16.04.2025 року про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання; визнати незаконним рішення старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025 року; скасувати постанову старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 від 16.04.2025 року про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025 року.

Скарга на постанову слідчого про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання від 16.05.2025 року мотивована так.

16.05.2025 року слідчий СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 винесла оскаржувану постанову, якою визнала речовими доказами у цьому кримінальному провадженні такі предмети: мобільний телефон марки Redmi 14C, IME 1: НОМЕР_4 ; ІМЕ 2: НОМЕР_1 , в середині якого знаходяться дві сім карти мобільних операторів Kyivstar НОМЕР_2 та VadafoneUA НОМЕР_3 , коробку до мобільного телефону, USB-кабель, а також ноутбук марки Lenovo G585 S/N CB19266578 P/N 59343859 та зарядний пристрій до нього марки ASUS. У постанові слідчий мотивуючи та обґрунтовуючи своє рішення про визнання предметів речовими доказами, послалася на положення ст. 98, 99, 100 КПК України.

При цьому, у постанові слідча взагалі не зазначила відомостей про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття такої постанови, їх обґрунтування, обмежившись тільки посиланням на положення КПК України, що визначають які матеріальні об`єкти можуть бути речовими доказами, що таке документи у кримінальному провадженні, а також порядок зберігання речових доказів та спеціальної конфіскації.

Тому, не зрозуміло з яких підстав мобільний телефон марки Redmi 14C, IME 1: НОМЕР_4 ; ІМЕ 2: НОМЕР_1 , в середині якого знаходяться дві сім карти мобільних операторів Kyivstar НОМЕР_2 та VadafoneUA НОМЕР_3 , коробку до мобільного телефону, USB-кабель, а також ноутбук марки Lenovo G585 S/N CB19266578 P/N 59343859 та зарядний пристрій до нього марки ASUS є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025 року.

Захисник зазначає, що протокол обшуку не містить будь-яких відомостей про те, що вилучені у ОСОБА_3 предмети мають ознаки речових доказів, передбачені ст. 98 КПК України, а відтак не можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні.

Просить витребувати у прокурора та дослідити виключно як форму прийняття процесуального рішення постанову старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 від 16.05.2025 року про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання; визнати незаконним рішення старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025 року; скасувати постанову старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 від 16.05.2025 року про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025 року.

Заперечення на ухвалу слідчого судді Бродівського районного суду від 15.04.2025 року про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи мотивовані так.

Слідчий суддя Бродівського районного суду Львівської області постановляючи ухвалу від 15.04.2025 року надала дозвіл на обшук домогосподарства не встановивши та не зазначивши в судовому рішенні особи, якій вказане домогосподарство належить, що є грубим порушенням вимог КПК України.

Захисник просить витребувати у прокурора та дослідити виключно як форму прийняття процесуальних рішень: копію ухвали слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025 року; визнати незаконною ухвалу слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025 року.

Оцінка суду щодо можливості призначення судового розгляду на підставіобвинувального акта.

Дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, заслухавши думку учасників провадження, вирішуючи питання, передбачені ст. 314, 314-1 КПК України, суд виходить із такого.

За змістом ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пп. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

За наслідками підготовчого судового засідання судом встановлено, що угода про визнання винуватості до суду не надходила, про її укладення суд не повідомляли і сторони кримінального провадження. За таких обставин підстави для прийняття судом рішення, передбаченого п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Підстав для прийняття рішення про повернення обвинувального акта прокурору відповідно до ст. 314 КПК України, суд не встановив. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, до нього надано додатки, передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України.

Кримінальне провадження № 0000068 від 06.03.2025 підсудне Бродівському районному суду Львівської області.

З метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі (ч. 1, 2 ст. 314-1 КПК України).

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-1 КК України. Дії, передбачені ч. 2 ст. 436-1 КК України, є тяжким злочином, відповідно до норм ст. 12 КК України, санкція зазначеної частини статті передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Відтак, відсутні підстави для надання органу з питань пробації доручення про складання досудової доповіді.

За відсутності обставин, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження № 0000068 від 06.03.2025до судового розгляду, суд відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 314 КПК України вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, та перейти до вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

Вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду

Перелік питань, вирішення яких необхідне для призначення судового розгляду, закріплений у ч. 2 ст. 315 КПК України. За змістом вказаної норми суд, з метою підготовки до судового розгляду, визначає дату та місце проведення судового розгляду; з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні.

З метою підготовки до судового розгляду, з`ясувавши думки учасників судового засідання, керуючись ч. 2 ст. 316 КПК України, суд вирішив призначити судовий розгляд на 08 вересня 2025 року об 12:00.

Клопотань від учасників про розгляд провадження у закритому судовому засіданні не надходило. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України судом не встановлено. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою цієї статті. Кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років.

Відтак, судовий розгляд слід здійснювати суддею одноособово за участю прокурора, обвинуваченого та захисника обвинуваченого.

Питання про здійснення судового виклику свідків до суду для допиту будуть вирішуватися під час судового розгляду в порядку ст. 349 КПК України.

Під час вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового засідання, суд розглядає клопотання учасників судового розгляду (п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України).

Стороною захисту подано клопотання про скасування арешту майна, скарги на постанову слідчого про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання від 16.04.2025 та постанову слідчого про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання від 16.04.2025, заперечення захисника на ухвалу слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи.

В підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 подані клопотання, скарги та заперечення підтримали.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що подані клопотаня, скарги та заперечення не підлягають до задоволення.

Прокурор подав заперечення. у яких вказує, що ухвала слідчого судді є правовою підставою збереження основних речових доказів у кримінальному провадженні, вона є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам КПК України. Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна правильно подано слідчим та погоджене прокурором. Вилучене майно не належить третім особам, оскільки воно перебуває у власності обвинуваченого ОСОБА_3 , а не третіх осіб.

Щодо скарг поданих стороною захисту, прокурор вважає, що постанови слідчого прийняті відповідно до вимог КПК України. Зазначає, що стадія судового розгляду в даному кримінальному провадженні ще не розпочата, а тому підстав вважати, що вказані документи не будуть надані прокурором в сторони захисту відсутні. Оскаржувані постанови стосуються речових доказів, а відтак з метою вирішення їх долі прокурор вказані документи надасть суду, для прийняття рішень, передбачених КПК України. Зазначає, що постанови не знаходяться у осіб, які не є учасниками даного кримінального провадження, у сторони захисту відсутні відомості про їх виділення стороною обвинувачення, вони не містять на собі слідів, які можуть бути досліджені та використані як окремі докази, а відтак немає підстав та доцільності їх витребовувати у порядку п. 4 ст. 315 КПК України, зокрема, сторона захисту, при наявності наміру їх дослідити, може вказати про це на стадії встановлення порядку та обсягу дослідження доказів, під час виконання вимог ст. 349 КПК України.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді про надання дозволу на обшук законною. Зазначає, що в ухвалі вказані відомості про те, що ОСОБА_3 фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , де саме проведено обшук, та що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотеки, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про зазначену адресу відсутні, тобто дана ухвала повністю відповідає вимогам ст. 235 КПК України.

Щодо поданого клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно зі ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Згідно ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

18.04.2025 року ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області у справі № 439/714/25 за результатами розгляду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ поліції ГУ НП у Львівській області, погодженого прокурором Бродівського відділу Золочівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000068 від 06.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, накладено арешт на належні на праві приватної власності ОСОБА_3 речі, а саме: мобільний телефон марки Redmi 14C, IME 2: НОМЕР_1 , з сім картами мобільних операторів Kyivstar НОМЕР_2 та Vadafone UA НОМЕР_3 , а також коробку до мобільного телефону та USB- кабель, які були вилучені 16.04.2025 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК України).

На переконання суду, а також зважаючи на мотиви та мету накладення арешту, мета застосування арешту на таке майно не відпала.

Оскільки, на даний час судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні триває, арешт накладено з підстав визначених чинним законодавством, вказане майно було визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, в подальшому може виникнути необхідність в дослідженні вказаного речового доказу безпосередньо судом або проведення додаткових експертиз зазначеного речового доказу клопотання про скасування арешту майна є передчасним.

Щодо посилання в клопотанні про неуповноваженого суб`єкта звернення з клопотанням про накладення арешту з посиланням на ст. 64-2 КПК України, суд таки доводи відхиляє.

Так, вимоги до клопотання про арешт майна та особи, яка може звернутися з ним, закріплені спеціальною нормою - ст. 171 КПК України, згідно з якою з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач (ч. 1). Стаття 64-2 КПК України визначає правовий статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, в кримінальному провадженні. Зокрема, ч. 2 ст. 64-2 КПК України регулює не питання арешту майна, тим паче вимог до уповноваженої особи на звернення з ним, а вказує на момент, з якого фізична або юридична особа набуває статусу третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт. З огляду на зазначене під час звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки Redmi 14C, IME 2: НОМЕР_1 , з сім картами мобільних операторів Kyivstar НОМЕР_2 та Vadafone UA НОМЕР_3 , а також коробку до мобільного телефону та USB - кабель, органом досудового розслідування дотримано вимог, передбачених ст. 171 КПК України.

Щодо поданих захисником скарг на рішення органів досудового розслідування чи прокурора суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді. Вказана норма не містить імперативної вимоги стосовно обов`язку суду вирішити відповідні скарги по суті, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням стадії провадження. Чинні норми КПК України не передбачають повноваження суду в підготовчому судовому засіданні скасовувати рішення слідчого чи прокурора.

Ураховуючи специфіку і мету підготовчого провадження, суд бере до уваги, що подані скарги не стосуються вирішення питання можливості призначення судового розгляду, а доводи, які в них викладені, підлягають оцінці з урахуванням усієї сукупності доказів, у тому числі в контексті допустимості. Зазначене позбавляє суд повно і всебічно дослідити висловлені мотиви і констатувати на даному етапі наявність/відсутність істотного порушення прав обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає за необхідне долучити всі скарги та заперечення до матеріалів справи та надати їм оцінку з урахуванням усіх досліджених доказів в ході судового розгляду, у тому числі розглянути питання про витребування у прокурора виключно як форму прийняття процесуальних рішень ухвалу слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025, постанови старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ ГУНП України у Львівській області ОСОБА_6 від 16.04.2025 року про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025, постанови старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Золочівського РВ ГУНП України у Львівській області ОСОБА_6 від 16.05.2025 року про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання у кримінальному провадженні № 0000068 від 06.03.2025.

Такий підхід узгоджується з правовою позицією, сформованою у практиці Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 273/1053/17 та від 02 червня 2020 року у справі № 369/9625/17.

Водночас, сторона захисту не позбавлена можливості звернутись з клопотаннями в подальшому відповідно до вимог ст. 350 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 314-316, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000068 від 06 березня 2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-1 КК України 08 вересня 2025 року на 12:00 год.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.

Судовий розгляд проводити за участю прокурора, обвинуваченого, захисника.

Питання щодо виклику свідків буде вирішено в порядку ст. 349 КПК України.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, - відмовити.

Скарги захисника ОСОБА_5 на постанову слідчого про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання від 16.05.2025 та на постанову слідчого про визнання предметів речовими доказами та про передачу речових доказів на зберігання від 16.04.2025 долучити до матеріалів справи та надати оцінку висловленим у них доводам за наслідками судового розгляду.

Заперечення захисника адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді від 15.04.2025 про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи долучити до матеріалів справи та надати оцінку висловленим у них доводам за наслідками судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1