КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/3105/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2090/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні № 0000170 - прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на ноутбук ASUS, модель: AX200NGW/GX551QR, s/n: M3NRKD03634311B, мобільний телефон iPhone 14 PRO, s/n: НОМЕР_1 та мобільний телефон Samsung, IMEI: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_8 та які були вилучені за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, невмотивованою та не ґрунтується на нормах Кримінального процесуального кодексу України, а також не відповідає фактичним обставинам, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що на вилучених мобільних телефонах та ноутбуці зберігається інформація та відомості, які свідчать про причетність конкретних осіб до вчинення кримінальних правопорушень та можуть слугувати доказами фактів чи обставин, що з`ясовуються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Також, детективом Бюро економічної безпеки України 15.01.2025 було винесено постанову про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи щодо вилучених мобільних телефонів та ноутбука, проведення якої доручено експертам Київського НДЕКЦ МВС України.

Постановою детектива Бюро економічної безпеки України від 15.01.2025 вилучені за адресою: АДРЕСА_1 ноутбук ASUS, модель AX200NGW/GX551QR, s/n: M3NRKD03634311B, мобільний телефон iPhone 14 PRO, s/n: НОМЕР_3 , а також мобільний телефон Samsung, IMEI: НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_8 , визнано речовими доказами, про що органом досудового розслідування було винесено відповідну постанову у встановленому законом порядку.

Апелянт вважає, що на даній стадії досудового розслідування, під час вирішення питання про накладення арешту на майно, існує обґрунтована необхідність у тимчасовому обмеженні прав та інтересів власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання , доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних осіб до кримінального правопорушення.

Також 25.03.2025 року представником власника майна ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_7 було подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 в якій просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року без змін.

Представником власника майна ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_7 , подано письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвала слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні, думку представника власника майна, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги та письмові заперечення представника власника майна, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 29.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи ТОВ «МІК» (), ТОВ «Наш Імпорт» (), ТОВ «Професійний розкрій» (), ТОВ «Югсталь» () організували схему з виготовлення та постачання спецодягу, за заздалегідь завищеними цінами та заниженого класу якості, на замовлення підприємств оборонної сфери України, у тому числі Міністерства Оборони України. При декларуванні вказаних операцій здійснюється документальне (фіктивне) оформлення податкового кредиту з ПДВ від «ризикових» підприємств з метою завищення витратної частини підконтрольних підприємств та виводу грошових коштів з обігу.

У ході досудового слідства встановлено, що з метою отримання надприбутків співвласником та фактичним керівником ТОВ «Югсталь» (код 37941143) ОСОБА_9 , фактичним головним бухгалтером підприємства ОСОБА_10 , бухгалтером підприємства ОСОБА_11 , керівником підприємства ОСОБА_12 , та іншими встановленими у ході слідства особами, організоване подальше ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах ТОВ «Югсталь» (код 37941143) шляхом документального (фіктивного) придбання податкового кредиту з ПДВ та виведення безготівкових коштів у готівку використовуючи при цьому реквізити «ризикових» підприємств, у тому числі: ТОВ «Сітка Захід Україна» (код 42756975), ТОВ «Тренд - Сталь» (код 43418296), ТОВ «Капітель - Сталь» (код 41175797), ТОВ «ЮгАвтоТранс» (код 40858401), ТОВ «Проект - Сталь» (код 43866593), ТОВ «Д-ІКС Сталь» (код 44945225), ТОВ «АВ - Пром» (код 42915052), ТОВ «НВФ «Дніпропроект» (код 33718185), ТОВ «Залізний Рух» (код 37442661), ТОВ «Байда 2015» (код 39874488), ТОВ «Промспецбуд - Україна» (код 41576122).

Вказане також підтверджується Аналітичним продуктом БЕБ України від 22.11.2024, зареєстрованим за №9.3/3.3.1/9369-24.

Крім того, за результатом проведених слідчих (розшукових) дій встановлено, що з метою отримання надприбутків співвласником та фактичним керівником ТОВ «Югсталь» (код 37941143) ОСОБА_9 , спільно з фактичним головним бухгалтером підприємства ОСОБА_10 , бухгалтером підприємства ОСОБА_11 , керівником підприємства ОСОБА_12 , впродовж з 2020 року по теперішній час організовано та здійснюється незаконна діяльність з надання послуг для підприємств реального сектору економіки з формування безтоварних операцій щодо постачання металовиробів та виведення безготівкових коштів у готівку від підконтрольних СГД, у тому числі ТОВ «Югсталь» (код 37941143) на суму понад 600 млн. грн., що також підтверджується Аналітичним продуктом БЕБ України від 22.11.2024, зареєстрованим за №9.3/3.3.1/9369-24.

Під час досудового розслідування встановлено, що документи бухгалтерського обліку, податкової звітності, печатки, чорнові записи, комп`ютерна техніка на якій складалися документи фінансово-господарської діяльності підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності, готівкові кошти, отримані від протиправної діяльності можуть знаходитися на адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується ОСОБА_8 , який являється ІТ адміністратор групи, кур`єр.

14.01.2025 детективами Бюро економічної безпеки України було проведено обшук за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та в подальшому вилучено: ноутбук ASUS, модель: AX200NGW/GX551QR, s/n: M3NRKD03634311B, мобільний телефон iPhone 14 PRO, s/n: НОМЕР_1 та мобільний телефон Samsung, IMEI: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_8 , та які постановою детектива визнанні речовими доказами у даному кримінальному провадженні кримінального провадженні.

21.01.2025 прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням у кримінальному провадженні № 0000170 від 29.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч.3 ст. 212 КК України, про накладення арешту на мобільні телефони та ноутбук, що належать ОСОБА_8 , які були вилучені за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення збереження речового доказу, прокурор просив накласти арешт на мобільні телефони та ноутбук, що були вилучені за результатом проведення обшуку.

05.02.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання прокурора про накладення арешту на ноутбук ASUS, модель: AX200NGW/GX551QR, s/n: M3NRKD03634311B, мобільний телефон iPhone 14 PRO, s/n: НОМЕР_1 та мобільний телефон Samsung, IMEI: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_8 та які були вилучені за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження цього майна, як речового доказу у кримінальному провадженні, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з тією метою, яку він привів у клопотанні.

Між тим, жодних даних про те, що вилучені в ОСОБА_8 мобільні телефони та ноутбук можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то будь-якого обґрунтування, якими саме можуть бути ці відомості, прокурором не приведено.

Аналізуючи наведене, слідчий суддя, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку, що прокурором не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з огляду на приписи ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна, а саме, ноутбука ASUS, модель: AX200NGW/GX551QR, s/n: M3NRKD03634311B та мобільного телефону iPhone 14 PRO, s/n: НОМЕР_1 та мобільного телефону Samsung, IMEI: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_8 , колегією суддів встановлено підстави для його задоволення, а саме, що прокурором доведено та матеріалами клопотання достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, яке розслідується в межах кримінального провадження №0000170 від 29.01.2024, також, що постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13 від 15.01.2025 року /т. 1 а.с. 88-93/, зазначене майно визнано речовим доказом, як таке, що відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При цьому, колегія суддів враховує, що постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13 від 15.01.2025 року /т. 1 а.с. 112-113/, призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу та для дослідження надано експертам ноутбук ASUS, модель: AX200NGW/GX551QR, s/n: M3NRKD03634311B, мобільний телефон iPhone 14 PRO, s/n: НОМЕР_1 , мобільний телефон Samsung, IMEI: НОМЕР_2 .Проте, з оскаржуваної ухвали слідчого судді, не вбачається, що слідчим суддею досліджувалась дана постанова, яка була долучена до клопотання про арешт майна, для його обґрунтування.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна, вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вищевказане майно підлягає арешту з тих підстав, що воно є речовим доказом у межах кримінального провадження №0000170 від 29.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, інформація, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, з урахуванням обставин кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для арешту, як речового доказу, з метою його збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майном.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про арешт, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 29.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на ноутбук ASUS, модель: AX200NGW/GX551QR, s/n: M3NRKD03634311B, мобільний телефон iPhone 14 PRO, s/n: НОМЕР_1 та мобільний телефон Samsung, IMEI: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_8 та які були вилучені за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4