ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4427/25

Провадження № 11-кп/820/497/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001337 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 31 липня 2025 року включно.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, на підставі яких було обрано та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а саме: незаконного впливу на потерпілих та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

А тому з урахуванням ступеня тяжкості та особливої суспільної небезпеки кримінального правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_7 , особи обвинуваченого, та що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2025 року та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Вказує про незаконність ухвали суду.

Судом першої інстанції при вирішенні клопотання прокурора залишено поза увагою, що жодних дій які б свідчили про вплив чи намір впливати на свідків та потерпілих, обвинувачений ОСОБА_7 з 14 вересня 2024 року і по сьогоднішній день не вчиняв.

Прокурором не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження зазначених в клопотанні ризиків.

Тому, висновки суду про те, що саме запобіжний захід у виді триманні під вартою зможе запобігти ризику впливу на потерпілих та свідків є необґрунтованим та не підтверджується будь-якими доказами

Крім того, станом на 2 червня 2025 року в судовому засіданні були допитані усі потерпілі та свідки, які не вказували на те, що за період як досудового розслідування, так і судового розгляду зі сторони обвинуваченого на них чинився будь-який тиск.

Враховуючи обставини, визначені у ст.178 КПК України, зокрема, особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, наявність місця проживання, обставини тривалого застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу, обставини злочину, обґрунтованим та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 буде застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, що зможе повністю запобігти наявним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, судом першої інстанції не було взято до уваги, що заявлені прокурорм ризики не лише не доведені, а фактично перестали інснувати, що дає піставу для обрання обвинуваченому більш м`якшого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, у справі не з`ясовані усі обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, у тому числі й не допитані всі свідки.

При цьому, до закінчення дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовженого обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22.04.2024 по 20 червня 2025 року включно, судове провадження завершити не є можливим, враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, проведених у кримінальному провадженні процесуальних дій, необхідність забезпечення явки свідків до суду.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, особи обвинуваченого, особливу суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_7 злочину, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на підставі яких було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою та які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме: ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків, у тому числі й на допитаних свідків та потерпілих, з метою зміни наданих ними показань та їх повторного допиту; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства до потерпілих, суд першої інстанції з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначав.

Суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні та продовжені запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, у тому й числі у виді цілодобового домашнього арешту про що в апеляційній скарзі просить захисник обвинуваченого, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує, що прокурором не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження зазначених в клопотанні ризиків, та що обвинувачений не здійснював будь-яких дій які б свідчили про незаконний вплив чи намір впливати на свідків та потерпілих.

На такі твердження апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає надання доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку колегії суддів у разі обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою є висока ймовірність вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, у кримінальному провадженні ще не допитані усі свідки, а тому зважаючи на процедуру отримання свідчень від осіб які є свідками, у кримінальному провадженні та що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків під час судового розгляду кримінального провадження, у тому числі і на допитаних свідків та потерпілих з метою зміни їх показань на користь обвинуваченого.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджанню встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Отже, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду та вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення.

Продовжуючи відносно обвинуваченого найсуворіший запобіжний захід, суд першої інстанції врахував, не лише суворість можливого покарання а й усі обставини визначені у ст. 178 КПК України.

Обставини на які в апеляційній скарзі посилається адвокат ОСОБА_6 , а саме на дані. які характеризують особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, наявність місця проживання, з урахуванням ступеня тяжкості, характеру та особливої суспільної небезпеки злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , не є визначальними та такими, що б давали суду підставу для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Щодо тривалості утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, то така зумовлена потребами кримінального провадження.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 про те, що всупереч вимогам п.1 ч.3 ст.199 КПК України, у клопотанні прокурора не викладено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та не зазначено мотивів неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 199, 184 КПК України. У клопотанні прокурора, у тому й числі, викладені обставини, які свідчать, що заявлені ризики не зменшилися та обґрунтована неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, у тому й числі у виді домашнього арешту, про що в апеляційній скарзі просить захисник обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 31 липня 2025 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: