КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4083/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з доповненнями захисника ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, стрільця 3-го відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні №0002811 від 10.05.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком до 07.07.2025, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002811 від 10.05.2025.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги, захисником ОСОБА_7 , також подано доповнення до апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з 24 год. по 05 год. ранку,за місцем його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, з доповненнями просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали, зроблено невідповідні обставинам справи висновки, не взято до уваги докази надані стороною захисту, а прийнято до уваги тільки докази з боку сторони обвинувачення, застосовано тримання під вартою без визначення розміру застави, відносно раніше не судимого, маючого міцні соціальні зв`язки, проживаючого постійно на протязі 20 років законним шлюбом з дружиною ОСОБА_8 , маючого на утриманні матір 1946 року народження ОСОБА_11 , яка має певні вади по здоров`ю, а також малолітню дитину 2019 року народження, прийняв незаконне рішення, яке підлягає скасуванню, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, з доповненнями захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки при розгляді клопотання не було взято до уваги доводи захисту, не надано оцінки обґрунтованості підозри, не визначено ступінь ризиків у даній справі, не розглянуто можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Апелянт вказує на те, що на солдата ОСОБА_8 не було жодним чином покладено організаційно-розпорядчих або господарсько-адміністративних обов`язків, тобто останній не є суб`єктом злочину в розумінні ст. 426-1 КК України. Повідомлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, викладені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини не відповідають дійсним подіям, які відбувалися.

Клопотання про застосування запобіжного заходу ґрунтується лише на показах свідків ОСОБА_12 , який був мобілізований та направлявся до військового навчального центру для проходження військової служби та ОСОБА_13 , офіцера групи персоналу ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був у складі зведеної військової команди, які при їх детальному дослідженні різняться між собою. При цьому ОСОБА_8 дав чіткі та послідовні покази щодо того, що ударів в область грудної клітини потерпілому він не наносив, як і не наносив ударів, які б могли призвести до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наносив удари ОСОБА_8 потерпілому по ногам, лише для того, щоб останній не міг встати та не продовжувати свої протиправні дії.

Також апелянт зазначає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні відсутні. ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце роботи, оскільки він є військовослужбовцем, має проблеми зі здоров`ям, які не дозволяють перебувати йому в умовах тримання під вартою, зокрема, але не виключно, остеохондроз хребта у дорослих, який без належного лікування, яке неможливо проходити в умовах тримання під вартою, може викликати непоправні наслідки.

Під час перебування на гауптвахті постійно звертається за медичною допомогою, внаслідок чого його було двічі направлено для проходження обстеження та призначення лікування до госпіталю.

Апелянт вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки громадян, які висловилися про готовність про взяття ОСОБА_8 на поруки, або домашній арешт, з забороною залишати місце домашнього арешту з 23:00 год. до 06:00 год. буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги, з доповненнями та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, з доповненнями сторони захисту, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з доповненнями захисника ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, щоТретім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002811 від 10.05.2025, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ТЦК та СП) від 24.03.2025 №83 солдата ОСОБА_8 призначено на посаду стрільця 3-го відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з наказом від 08.05.2025 № 128 начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 солдата ОСОБА_8 направлено у відрядження до військової частини НОМЕР_1 , терміном з 08 травня 2025 року по 09 травня 2025 року на підставі вимоги начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.05.2025 №986/10/5317, з метою поставки мобілізаційних ресурсів.

Таким чином, ОСОБА_8 є військовою службовою особою за спеціальним доручення уповноваженого командування, що проявляється у його перевагах перед щойно мобілізованими військовослужбовцями, який в межах забезпечення мобілізаційних заходів забезпечував їх поставку до відповідних навчальних центрів Збройних Сил України.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 08.05.2025 №128 майора ОСОБА_14 (заступника начальника ТЦК та СП - начальника відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_7 ) як старшого команди направлено у відрядження до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) для виконання наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 08.05.2025 №92-РН та графіку поставки мобілізаційного ресурсу до навчальних центрів.

У відповідності до ст. ст. 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_8 зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання.

Однак, під час проходження військової служби у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на перевищення своїх службових владних повноважень, що були йому надані уповноваженим військовим командуванням, за наступних обставин.

07.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 затримано ОСОБА_15 , як порушника військового обліку з 06.02.2025 і за наслідками проведення цього ж дня військово-лікарської комісії останнього визнано придатним до проходження військової служби та переміщено до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_6 .

08.05.2025 ОСОБА_15 направлено до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 навчальний центр, що у АДРЕСА_3 ), однак по причині алкозалежності та наслідків травми стегна останньому відмовлено у прийомі та повернуто до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_4 ).

У подальшому, близько 04 години ранку 09.05.2025 із Київського міського збірного пункту ОСОБА_15 направлено до навчального центру у АДРЕСА_2 (військова частина НОМЕР_1 ) для подальшого проходження військової служби, однак через проблеми із варикозним розширенням вен на нозі, останнього до навчального центру прийнято не було, у зв`язку із чим, представниками ТЦК та СП було прийнято рішення про повернення ОСОБА_15 , та інших мобілізованих разом з ним, яким також було відмовлено у оформленні до зазначеного навчального центру, назад до Київського міського збірного пункту.

Так, близько 22 год. 30 хв. 09.05.2025 із міста Старичі, Львівської області на автобусі марки «ЛАЗ» з прихованим державним номерним знаком, військовослужбовцями органів ТЦК та СП міста Києва солдатами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_8 , старшим солдатом ОСОБА_18 , лейтенантом ОСОБА_13 та старшим команди майором ОСОБА_14 здійснено виїзд з метою повернення мобілізованих громадян, серед яких був ОСОБА_15 до Київського міського збірного пункту за маршрутом слідування (місто Старичі Львівської області - місто Київ, вул. Зрошувальна, 17а).

Орієнтовно о 23 год. 10 хв. 09.05.2025 по маршруту слідування вищевказаного автобусу марки «ЛАЗ» з прихованим державним номерним знаком, в точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснено зупинку з метою відвідання супермаркету «АТБ», де майором ОСОБА_14 надано дозвіл ОСОБА_15 та деяким іншим мобілізованим громадянам придбати банку алкогольного напою «Рево», яку у подальшому, після продовження руху ОСОБА_15 вжив у вищевказаному автобусі.

Після 01 години ночі 10.05.2025, біль точного часу не встановлено, по маршруту слідування вищевказаного автобусу марки «ЛАЗ» з прихованим державним номерним знаком, в точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_15 почав порушувати спокій у зазначеному автобусі, конфліктувати з представниками ТЦК та СП, які здійснювали поставку його та інших мобілізованих громадян до Київського міського збірного пункту, не підкорювався їх законним вказівкам заспокоїтись та тихо сидіти та припиняти вчиняти дії, що заважають спокою оточуючих. Однак, не дивлячись на це ОСОБА_15 не припиняв бігати по автобусу та голосно звертатись до присутніх осіб.

У подальшому, у зв`язку із тим, що ОСОБА_15 відмовлявся підкоритись законним вимогам військовослужбовців ТЦК та СП, продовжував бігати по автобусу та порушувати спокій присутніх осіб, в точно невстановлений досудовим розслідуванням час 10.05.2025, та місці (за вищезазначеним маршрутом руху автобуса), солдат ОСОБА_8 в присутності майора ОСОБА_14 (що був старшим за військовим званням) будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, виконуючи службові обов`язки за дорученням повноважного командування, будучи військовою службовою особою, тобто виконуючи організаційно-розпорядчі обов`язки під час виконання покладеного на нього завдання з поставки мобілізованих громадян до навчальних центрів та забезпечення їх повернення до Київського міського збірного пункту, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки хоча і не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, тобто, діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перевищуючи свої службові повноваження, в умовах воєнного стану, розпочав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_15 кулаками в обличчя та тулуб (не менше 3 ударів), після падіння на підлогу ОСОБА_15 застосував до останнього щонайменше 3-4 удари електрошокером, схопивши останнього за голову обома руками щонайменше декілька разів вдарив головою об підлогу, наносив удари обома ногами по голові та по тулубу, під час того, як ОСОБА_15 вчиняв спроби піднятись на ноги наноси удари останньому кулаками та ногами по тулубу та голові, підошвою стопи натискав останньому на грудну клітину та таким же чином наносив удари, ставав ногами на грудну клітину останнього, такі дії вчиняв протягом тривалого часу, майже до прибуття до Київського міського збірного пункту, на прохання ОСОБА_15 зупинитись не реагував. По прибуттю до Київського міського збірного пункту (м. Київ, вул. Зрошувальна, 17-А) витягнув ОСОБА_15 з автобусу за ноги та залишив лежати на плацу, де і було констатовано смерть останнього судово-медичним експертом 10.05.2025 внаслідок поєднаної травми голови та грудей, переломів ребер, ушкодження внутрішніх органів, нападу з використанням тупого предмету, що є тяжким наслідком.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні перевищення військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисне вчиненні дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав та повноважень, що спричинили настання тяжких наслідків, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 426-1 КК України.

11.05.2025 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_8

12.05.2025 старший слідчий в особливо важливих справах Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_19 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні №0002811 від 10.05.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий вказав на обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочинів), є зібрані в ході досудового розслідування докази.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважав наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, слідчий у клопотанні обґрунтував ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, так як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки, з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

12.05.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання старшого слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком до 07.07.2025, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002811 від 10.05.2025.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею, з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення у справі «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» п. 88).

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому, була вислухана думка прокурора, підозрюваного та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що зібрані у кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання, у їх сукупності, дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою так як вона підтверджується даними, що містяться у досліджених матеріалах, які додані до клопотання

Як встановлено колегією суддів, дії, які ставляться у вину підозрюваному ОСОБА_8 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 України, тобто є кримінально караними.

Тому слідчий суддя прийняв рішення на основі доведених органом досудового розслідування та прокурором обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя, на даному етапі провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи наявна причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

На переконання колегії суддів, з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Разом з цим, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, надав оцінку доводам, викладеним у клопотанні слідчого, які підтримані прокурором в судовому засіданні в обґрунтування ризиків для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважав доведеним, що наявні достатні підстави вважати, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, зокрема слідчий суддя встановив наступне.

Так, ризик переховування від слідства та суду слідчий суддя вважає доведеним, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, зокрема, за ч. 5 ст. 426-1 КК України встановлене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років. Така суворість можливого покарання, у разі визнання підозрюваного винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення, сама по собі може спонукати особу до переховування від органу досудового розслідування і суду. Достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, наявний з огляду на те, що ОСОБА_8 злочин було вчинено із застосуванням насильства, останній може здійснювати на свідків вплив, шляхом залякування, погроз, тощо.

Допитані у провадженні свідки є важливими для досудового розслідування та встановлення істини у кримінальному провадженні, оскільки є прямими очевидцями вчиненого правопорушення, а підозрюваному відоме їх місце проживання, тому ним може бути здійснений тиск на останніх з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь. На даний час враховуючи відомі органу досудового розслідування обставини вчинення даного кримінального правопорушення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 після повідомлення йому про підозру, розуміючи що його дії викриті, може вчинити незаконний вплив у виді погроз фізичної розправи, психологічного маніпулювання, шантажу або грошової винагороди стосовно осіб, які є свідками вчинення ним кримінального правопорушення.

Ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Враховуючи те, що підозрюваному відоме місце проживання та соціальні зв`язки свідків даний ризик має достатні підстави для існування.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний з огляду на те, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем, та має доступ до зброї, яка за ним закріплена за місце служби, слід прийти до висновку, що у випадку не застосування до останнього запобіжного заходу, або обрання більш м`якого ніж тримання під вартою, може призвести до вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень пов`язаних з насильницькими діями, а також можливого вчинення кримінального правопорушення стосовно свідків з метою впливу на них.

Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який також виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою приховування своєї злочинної діяльності.

З огляду на встановлення наявності обґрунтованої підозри, доведеність існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, особу підозрюваного та конкретні обставини правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , слідчий суддя вважав, що будь-який більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 , а тому наявні підстави для задоволення клопотання слідчого та застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того слідчий суддя врахував, що запобіжний захід у вигляді застави, як альтернатива триманню під вартою не може бути застосований, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, зокрема, у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини, а тому враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, виходячи із конкретних обставини інкримінованих підозрюваному діянь, не знайшов підстав для визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Таким чином, зазначені у апеляційних скаргпх доводи та підстави, з яких апелянти просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доказів того, що ОСОБА_8 , за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду. При цьому особам, які утримуються під вартою надається медична допомога у встановленому законом порядку.

Доводи сторони захисту, за змістом апеляційних скарг, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційних скаргах про те, що слідчий суддя не встановив, чому не є достатнім такий запобіжний захід як домашній арешт, є безпідставними.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

Зважаючи на викладене, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, з доповненнями, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з доповненнями захисника ОСОБА_7 , без задоволення.

На підставі викладеного, колегія суддів не убачає підстав для задоволення заявОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , про передачу підозрюваного ОСОБА_8 , на особисту поруку, оскільки на переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з доповненнями захисника ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

В задоволенні заяви ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , про передачу підозрюваного ОСОБА_8 , на поруки, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4