Справа №203/3803/25
Провадження №1-кс/0203/2345/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

-заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 3 червня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000423,

у с т а н о в и в:

1. 5 червня 2025 року заявник звернувся до суду зі скаргою, у якій просив скасувати постанову прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 03.06.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000423, визнати її протиправною, зобов`язати прокурора повторно розглянути заяву про визнання потерпілим. Скаргу, зокрема, обґрунтовано тим, що кримінальне провадження було відкрите саме за ініціативи заявника, проте постановою від 03.06.2025 йому відмовлено у визнанні потерпілим. Викладене стало підставою звернення заявника до суду із цією скаргою (а.с.а.с. 1 9).

2. Заявник у судовому засіданні підтримав заявлену скаргу у повному обсязі.

3. Прокурор до суду повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, матеріали кримінального провадження не надав.

4. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку про необхідність її часткового задоволення з таких підстав.

5. Судом встановлено, що третім СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, під процесуальним керівництвом Дніпропетровської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України.

6. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань ні підставі заяви ОСОБА_3 за фактом можливих неправомірних дій з боку слідчого ОСОБА_5 (зокрема, невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000034).

7. 29 листопада 2024 року заявник звернувся до прокурора із заявою про залучення його до провадження в якості потерпілого, посилаючись на те, що слідчим третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000034 допущено службову недбалість, яка виразилася в умисному, систематичному, неодноразовому невиконанні законних вказівок прокурора, наданих ним письмово в установленому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) порядку, внаслідок чого досудове розслідування після чергового скасування постанови про закриття кримінального провадження триває, і винні не притягнуті до кримінальної відповідальності, а самому заявникові не відшкодовано завдану шкоду. Натомість, ефективне розслідування у розумні строки кримінального провадження мало особливе значення для заявника, оскільки йдеться про притягнення до відповідальності осіб, які свідомо порушили його права, незаконно затримали, залякували та вчиняли тиск та відібрали майно 1/2 частину будівлі магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому збитки заявникові не відшкодовані, вказані особи не понесли відповідальності, а службові особи правоохоронного органу покривають такі.

8. 3 червня 2025 року прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 ухвалено постанову, якою заявникові відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні.

9. Постанова прокурора мотивована тим, що з доводів заявника вбачається, що останній посилається на спричинення йому шкоди фактично іншим злочином в іншому кримінальному провадженні, а не протиправними діями слідчого ОСОБА_5 , тому спричинення шкоди, про яку він стверджує, не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями службових осіб правоохоронного органу.

10. Відповідно до частини 1 статті 367 Кримінального кодексу України службова недбалість це невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

11. Згідно з пунктом 3 примітки до статті 364 Кримінального кодексу України істотною у статтях 364, 3641, 365, 3652, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

12. За правилами, встановленими частинами 1 3 статті 55 КПК, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

13. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

14. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

15. Частиною 5 статті 55 КПК визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

16. Поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

17. Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, за приписами частини 1 статті 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

18. Поняття «потерпілий», яке використано у статті 46 Кримінального кодексу України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному.

19. Так, поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

20. Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

21. У частині 2 статті 55 КПК визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

22. Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК.

23. Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

24. Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у свій постанові від 16.01.2019 у справі №439/397/17 (провадження №13-66кс18), висновки якої є обов`язковими для застосування в силу статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

25. Відповідні висновки також викладені у постанові Верховного Суду у справі №539/3185/17.

26. Так, у заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник вказує на обставини вчинення кримінального правопорушення не взагалі, а конкретно відносно нього та обґрунтовує спричинену йому такими діяннями шкоду, зокрема, моральну, тоді як розмір такої шкоди або обставини її відсутності має встановлюватися під час досудового розслідування. Між тим, прокурором не проведено слідчих дій, спрямованих на встановлення саме цих обставин, обов`язковість доказування яких визначена пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК, отже висновки прокурора про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між розслідуваним фактом і шкодою (у тому числі моральною), а також про те, що у заяві не наведено доказів спричинення заявникові будь-якої шкоди є передчасними.

27. Таким чином викладені обставини свідчать про недодержання прокурором вимог статті 55 КПК щодо підстав відмови, тому така постанова підлягає скасуванню із зобов`язанням прокурора повторно розглянути подану заявником заяву.

28. Скарга у частині визнання постанови прокурора протиправною задоволенню не підлягає, оскільки такого способу захисту порушеного права, глава 26 КПК не містить.

29. Керуючись статтями 55, 56, 303 307, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 3 червня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000423 задовольнити частково.

Постанову прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 3 червня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000423 скасувати.

Зобов`язати прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 29 листопада 2024 року про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000423.

У решті скаргу залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повну ухвалу проголошено 18 червня 2025 року, о 1200.

Слідчий суддя ОСОБА_1