Справа № 163/1190/25
Провадження № 1-кп/163/184/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль кримінальне провадження № 0000030 про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця

міста Кузнецовськ Рівненської області,

зареєстрованого та проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_1 , з серед- ньо-спеціальною освітою, логіста ФОП

« ОСОБА_6 », неодруженого, раніше не

судимого,

у вчиненні кримінальних правопо-

порушень, передбачених ч.ч.1,2

ст.222 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 26.11.2024, з метою одержання пільг щодо податків при ввезенні транспортного засобу, вчинив шахрайство з фінансовими ресурсами, надавши завідомо неправдиву інформацію органам державної влади в особі працівників пунктів пропуску Волинської митниці Державної митної служби України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , шляхом моніторингу іноземних інтернет майданчиків для продажу та придбання транспортних засобів, за невстановлених слідством обставин (у невстановленому місці, час і спосіб), проте не пізніше 24.11.2024 придбав вантажний автомобіль марки «MAN TGX 26.460», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

В подальшому, у період з 24.11.2024 по 26.11.2024 (більш точний час досудовим слідством не встановлено), передав ОСОБА_7 , який на підставі усної домовленості надавав послуги перевезення та не був обізнаний у злочинній діяльності ОСОБА_4 , електронний варіант звернення Благодійної організації «Благодійний фонд «Український Сейм» від 25.11.2024, що містило завідомо неправдиву для ОСОБА_4 інформацію, що вантажний автомобіль марки «MAN TGX 26.460», VIN: НОМЕР_1 , ввозиться на митну територію України як гуманітарна допомога для подальшої передачі на потреби ЗСУ.

Після цього, 26.11.2024 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), в зону митного контролю пункту пропуску «Ягодин-Дорогуськ» митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДМСУ у напрямку «в`їзд» в Україну, в`їхав транспортний засіб з реєстраційним номером DK17 LJZ під керуванням ОСОБА_7 , яким переміщувався автомобіль марки «MAN TGX 26.460», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

Під час забезпечення проходження митних формальностей на Волинській митниці ДМСУ, як підставу для переміщення вказаного автомобіля ОСОБА_7 , не маючи умислу на надання неправдивої інформації до митних органів, виконуючи доручення та вказівку ОСОБА_4 , до митного контролю подав митну декларацію від 26.11.2024 про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, та лист звернення БФ «Український Сейм» від 25.11.2024, в яких містилась завідомо неправдива інформація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, та здійснено переміщення як гуманітарної допомоги автомобіля марки «MAN TGX 26.460», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок надання до митного органу ОСОБА_7 , який діяв за вказівкою ОСОБА_4 та не був обізнаний у злочинній діяльності останнього, зазначених документів, що містили неправдиву інформацію, ОСОБА_4 незаконно одержав пільги щодо сплати обов`язкових митних платежів у сумі 236494,75 грн. (в т.ч. ввізне мито 73904,61 грн., ПДВ 162590,14 грн).

Крім того, 06.12.2024 ОСОБА_4 , діючи повторно, з метою одержання пільг щодо податків при ввезенні транспортного засобу, вчинив шахрайство з фінансовими ресурсами, надавши завідомо неправдиву інформацію органам державної влади в особі працівників пунктів пропуску Волинської митниці Державної митної служби України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , шляхом моніторингу іноземних інтернет майданчиків для продажу та придбання транспортних засобів, за невстановлених слідством обставин (у невстановленому місці, час і спосіб), проте не пізніше 04.12.2024 придбав вантажний автомобіль марки «MAN TGX 26.440», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та забезпечив його транспортування до населеного пункту Дорогуськ Республіки Польща поблизу митного кордону.

В подальшому, у період з 04.12.2024 по 06.12.2024 (більш точний час досудовим слідством не встановлено), передав ОСОБА_8 , який на підставі усної домовленості надавав послуги перевезення та не був обізнаний у злочинній діяльності ОСОБА_4 , електронний варіант звернення Благодійної організації «Благодійний фонд «Український Сейм» від 05.12.2024, що містило завідомо неправдиву для ОСОБА_4 інформацію, що вантажний автомобіль марки «MAN TGX 26.440», VIN: НОМЕР_2 , ввозиться на митну територію України як гуманітарна допомога для подальшої передачі на потреби ЗСУ.

Після цього, 06.12.2024 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), в зону митного контролю пункту пропуску «Ягодин-Дорогуськ» митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДМСУ у напрямку «в`їзд» в Україну, в`їхав транспортний засіб з реєстраційним номером ОЕ16 ЕЕН під керуванням ОСОБА_8 , яким переміщувався автомобіль марки «MAN TGX 26.440», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску.

Під час забезпечення проходження митних формальностей на Волинській митниці ДМСУ, як підставу для переміщення вказаного автомобіля ОСОБА_8 , не маючи умислу на надання неправдивої інформації до митних органів, виконуючи доручення та вказівку ОСОБА_4 , до митного контролю подав, зокрема митну декларацію від 06.12.2024 про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, та лист звернення БФ «Український Сейм» від 05.12.2024, в яких містилась завідомо неправдива інформація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, та здійснено переміщення як гуманітарної допомоги автомобіля марки «MAN TGX 26.440», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок надання до митного органу ОСОБА_8 , який діяв за вказівкою ОСОБА_4 та не був обізнаний у злочинній діяльності останнього, зазначених документів, що містили неправдиву інформацію, ОСОБА_4 незаконно одержав пільги щодо сплати обов`язкових митних платежів у сумі 217320,42 грн. (в т.ч. ввізне мито 67912,63 грн., ПДВ 149407,79 грн).

У суд обвинувальний акт надійшов з укладеною між обвинуваченим та прокурором угодою про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичними обставинами обвинувального акта і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання: за ч.1 ст.222 КК України у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів через митний кордон України строком на один рік; за ч.2 ст.222 КК України у виді штрафу в розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів через митний кордон України строком на два роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України буде застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточне покарання буде призначене у виді штрафу в розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів через митний кордон України строком на два роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Передбачені ч.ч.1, 2 ст.222 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України належать до нетяжких злочинів.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.ч.1, 2 ст.222 КК України.

Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, суд встановив, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений та його захисник проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлене, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 26 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000030, укладену прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.222, ч.2 ст.222 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.222 КК України - у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) грн., з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів через митний кордон України строком на один рік;

- за ч.2 ст.222 КК України - у виді штрафу в розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 (сто сімдесят тисяч) грн., з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів через митний кордон України строком на два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді штрафу в розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 (сто сімдесят тисяч) грн., з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів через митний кордон України строком на два роки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1