Справа № 569/2709/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000409 від 06.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, звернулася до суду із вказаним клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання вказує, що 06 лютого 2025 року, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на платформі № 4 Ковельського парку Залізничного вокзалу, що по вул. Привокзальна, 1 в м. Рівне, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_7 , передбачаючи наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, умисно завдав останньому внутрішню черепну травму з переломами кісток обличчя (носа, верхньої щелепи), чисельними ушкодженнями м`яких тканин голови та крововиливами під м`які мозкові оболонки, зовнішню кровотечу з аспірацією крові в дихальні шляхи, механічну асфіксію внаслідок закриття дихальних шляхів кров`ю, від яких ОСОБА_7 помер на місці.

07.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 , підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, зокрема: протоколом огляду місця події, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протокол освідування підозрюваної, протоколом огляду трупа, лікарським свідоцтвом про смерть, висновками судових експертиз, показами свідків, протоколам слідчого експерименту з підозрюваним, іншими матеріалами кримінального провадження.

08.02.2025 підозрюваному ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме до 06.04.2025.

31.03.2025 керівником Рівненської окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000409 продовжено до трьох місяців, а саме до 07.05.2025.

05.05.2025 слідчим суддею Рівненського міського суду, строк досудового розслідування продовженого до п`яти місяців, тобто до 07.07.2025.

Слідчий у своєму клопотанні доводить, що на даний час не перестали існувати ризики, враховані при застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує, що більш м`який вид запобіжного заходу, не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задоволити з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000409 від 06.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За вищевказаних обставин, 07.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

08.02.2025 підозрюваному ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено до 07.05.2025.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, заявлені стороною обвинувачення ризики на даний час не зменшились та є актуальними, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи відповідальність за вчинене ним тяжке кримінальне правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування, так як є внутрішньо переміщеною особою, покинувши своє місце проживання на довгий період часу та перебувати у будь-якому іншому місці, тим самим усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 задля уникнення відповідальності за вчинене ним діяння, може виїхати за територію м. Рівне та Рівненської області, вчасно не з`являтися на виклик слідчого для проведення слідчих дій, об`єктивно підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді безальтернативного позбавлення волі на строк до 8 років, спосіб та характер вчинення даного злочину являють підвищену суспільну небезпеку.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків підтверджується тим, що ОСОБА_4 отримавши клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу із додатком до нього, знатиме місце проживання потерпілого та свідків, та те, що всі вони проживають в одному будинку із підозрюваним, в тому числі і ті, які на даній стадії досудового розслідування ще не допитані, а останньому відоме місце їхнього проживання, ОСОБА_4 переслідуючи мету перешкоджання кримінальному провадженню, має змогу незаконно впливати та здійснювати на них тиск, щоб останні змінили, перекручували або взагалі відмовились від своїх показань, зокрема, при винесенні рішення, судом будуть братися до уваги лише ті показання, які отримані в ході судового розгляду.

Підозрюваний також може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого, прокурора, суду, що в подальшому може позбавити можливості забезпечити досудове розслідування та судове провадження у розумні строки.

Окрім того встановлено, що ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, востаннє 22.08.2011 Деснянським районним судом м. Чернігів за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі, та звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення і перевиховання не став, та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти життя і здоров`я особи, що також є ризиком того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо ОСОБА_4 винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1-5 ст. 177 КПК України та гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Даних, які б вказували на неможливість продовження застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та остаточного та беззаперечного доведення вини ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині в кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, які не могли бути проведені раніше з об`єктивних причин, зважаючи на обсяг та особливу складність кримінального провадження, зокрема, необхідно отримати висновки судових експертиз, які на даний час проводяться, а саме: судово-медична експертиза, 5 (п`ять) судові цитологічні експертизи, 2 (дві) судові медико-криміналістичні експертизи, 2 (чотири) судові імунологічні експертизи, 4 (чотири) судові молекулярно-генетичні експертизи, судова експертиза зброї, судово трасологічна експертиза. амбулаторна комплексна судова психолого-психіатрична експертиза, які перебувають на виконанні в Рівненському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, ДСУ «Рівненське обласне бюро судово-медичної експертизи» МОЗ України та Рівненська Філія судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України».- в залежності від висновків виконаних судових експертиз, можливо, виникне необхідність у призначенні та проведенні додаткових експертиз; виконати інші слідчі та процесуальні дії, проведення у яких може виникнути необхідність під час здійснення досудового розслідування; з урахуванням здобутих доказів та отриманих фактичних даних, необхідно вирішити питання про вручення зміненого (кінцевого) повідомлення про підозру; за наявності достатніх доказів, зібраних під час досудового розслідування, виконати вимоги ст. 290 КПК України та скласти обвинувальний акт.

На виконання вказаних слідчих дій необхідно ще не менше одного місяця.

З огляду на викладене, оскільки вказані слідчі та процесуальні дії не могли бути виконані та завершені з об`єктивних причин, а тому додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, повного, всебічного та об`єктивного завершення досудового розслідування.

Внаслідок особливої складності даного кримінального провадження, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено 05.05.2025 слідчим суддею Рівненського міського суду, до п`яти місяців, тобто до 07.07.2025. .

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Тому, враховуючи суспільну небезпечність особи підозрюваного ОСОБА_4 який вчинив тяжкий злочин, є необхідним продовжити відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що на думку слідчого судді, є справедливим і здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 182, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, строком 60 днів, тобто до 03.07.2025.

Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя