Справа № 296/3551/25
Вирок

Іменем України

07 серпня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, працюючого не офіційно, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

встановив:

Судом встановлено, що у достовірно невстановлений слідством день та час, але не пізніше 01.03.2025, ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вищевказаному місці, за вищевказаних обставин, ОСОБА_4 , зі свого телефону за допомогою месенджеру «Telegram» через телеграм-канал «Benetton» замовив психотропну речовину «пвп» масою 10 г.

В подальшому, 01.03.2025 приблизно о 12.00 год, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи поруч з поштоматом «Нової пошти» № 35975, що в по вул. Східній, 68 в м. Житомирі, відчинив комірку поштомата та отримав картонну коробку, в якій знаходився зіп-пакет з кристалічною речовиною світло-коричневого кольору та таким чином незаконно придбав та розпочав зберігати психотропну речовину у великих розмірах без мети її збуту.

В подальшому, 01.03.2025 о 12-31 год, в під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 298-2 КПК України, поблизу вищезазначеного поштомата за адресою: вул. Східна, буд. 68 в м. Житомирі, у останнього було виявлено та вилучено 1 зіп-пакет, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 7, 4889 г, яку останній незаконно придбав та зберігав у великих розмірах без мети її збуту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, усвідомив наслідки скоєного ним правопорушення, не заперечував фактичних обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно визнав провину у вчиненні даного кримінального правопорушення, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі просив суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого як особу.

Відповідно до вимог процесуального законодавства судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілий, заперечень проти не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він не має.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України є доведеною та кваліфікує його дії як умисні дії, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем служби, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

Суд враховує матеріали досудової доповіді Корольовського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, відповідно якої виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та не становить значної небезпеки для суспільства.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, те що обвинувачений характеризується позитивно за місцем проживання, на психіатричних на наркологічних обліках не перебуває, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому міру покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Арешт, накладений ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10.04.2025 року на зіп-пакет з невідомою речовиною коричневого кольору, ТТН М:0368, полімерний пакет в якому був зіп-пакет та на мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі Номе 13» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_4 - підлягає скасуванню.

Матеріального збитку даним кримінальним правопорушенням не завдано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання стосовно речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 01 (один) рік, якщо останній протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10.04.2025 року на зіп-пакет з невідомою речовиною коричневого кольору, ТТН М:0368, полімерний пакет в якому був зіп-пакет та на мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі Номе 13» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, а саме: 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) грн 70 коп. на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, згідно з висновком експерта №СЕ-19/106-25/4274-НЗПРАП від 20.03.2025.

Речові докази:

- зіп-пакет з речовиною коричневого кольору PVP масою 7.4889 гр, ТТН М:0368, полімерний пакет в якому був зіп-пакет - знищити;

- мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі Номе 13» в корпусі чорного кольору - повернути власнику ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку в день його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1