Справа № 646/2642/24
№ провадження 1-кп/646/336/2025
УХВАЛА

26 червня 2025 року м. Харків

Колегія суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в режимі відеоконференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002360 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які унеможливлюють застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечень щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою не надали, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити в майбутньому. Отже, ризики слід вважати наявними за умови встановлення їх імовірності. Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. При встановленні ризиків Суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачуєтьсяу вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, обставини, в яких він обвинувачується, підтверджують наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про продовження існування ризику переховування ОСОБА_7 від суду свідчить тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. Ризик переховування від суду обумовлюється, серед іншого, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років). Враховуючи те, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем, колегія суддів вважає можливим виїзд його за закордон, враховуючи наявність у обвинуваченого фінансової можливості тривалий час перебувати в умовах розшуку.

Ризикнезаконного впливу на свідків продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом. А тому в зв`язку з тим, що в судовому засіданні свідки не допитані, наявний ризик незаконного впливу на свідка обвинуваченим ОСОБА_7 .

Колегія суддів приходить до переконання про продовження існування ризиків перешкоджання ОСОБА_7 кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, зважаючи на численні особисті, ділові та інші зв`язки з військовослужбовцями у обвинуваченого наявні відповідні можливості, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином шляхом створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним запобіганню встановленим ризикам. Водночас, застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Будь-яких нових обставин, що не досліджувались колегією суддів та не були враховані при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , обвинуваченим чи захисником при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу не повідомлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 196, 331, 333, 372 КПК України, -

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 терміном до 60 днів, тобто до 24.08.2025 року включно, в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3