УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представників власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000522 від 11.06.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що 2 відділом 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000522 від 11.06.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

30.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського р-го суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання заступника директора з технічних питань ТОВ «ПІРАНЬЯ ТЕХ» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено технічні засоби належні ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Samsung GALAXY», ІMEI (гніздо 1): НОМЕР_1 , ІMEI (гніздо 2): НОМЕР_2 (номер мобільного телефону НОМЕР_3 ); планшет «Lenovo», ТB-X606F, S/N: HPV4JTC8; флеш-носій «SanDisk», 64 GB, ноутбук «Lenovo», код продукту 00330-80000-00000-АА078, на яких наявне листування щодо реалізації засобів радіоелектронної боротьби.

Постановою слідчого від 01.05.2025 майно (техніка), які виявлені та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно вищевказаного переліку визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також містить сліди вчинення протиправної діяльності та відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

01.05.2025 з метою відновлення видалених даних по вилучених технічних засобах призначено комп?ютерно-технічну екпертизу, проведення якої доручено експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України.

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також враховуючи, що вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, прокурор просив накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представники власника майна у судовому засідання просили відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон, планшет та ноутбук, зазначивши, що вони не мають значення для розслідування обставин у даному кримінальному провадженні, відтак не можуть бути речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Встановлено, що 2 відділом 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000522 від 11.06.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

30.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського р-го суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання заступника директора з технічних питань ТОВ «ПІРАНЬЯ ТЕХ» ОСОБА_6 , в ході якого вилучено:

мобільний телефон «Samsung GALAXY», ІMEI (гніздо 1): НОМЕР_1 , ІMEI (гніздо 2): НОМЕР_2 (номер мобільного телефону НОМЕР_3 );

планшет «Lenovo», ТB-X606F, S/N: HPV4JTC8;

флеш-носій «SanDisk», 64 GB,

ноутбук «Lenovo», код продукту 00330-80000-00000-АА078.

Постановою слідчого від 01.05.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Дане клопотання направлене засобами поштового зв`язку 01.05.2025, а отже прокурором не пропущено строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вилучене майно, а саме флеш-носій «SanDisk», 64 GB, може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як постанова про визнання вказаного майна речовим доказом так і клопотання про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

При цьому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на мобільний телефон «Samsung GALAXY», ІMEI (гніздо 1): НОМЕР_1 , ІMEI (гніздо 2): НОМЕР_2 (номер мобільного телефону НОМЕР_3 ), планшет «Lenovo», ТB-X606F, S/N: HPV4JTC8 та ноутбук «Lenovo», код продукту 00330-80000-00000-АА078, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Так, в протоколі обшуку зазначено, що ОСОБА_6 добровільно надав слідчому вказану техніку та повідомив код доступу, а отже власником не обмежувався до нього доступ, а також під час його огляду не встановлено наявність відомостей, які мають значення для кримінального провадження, відтак, відсутні правові підстави для їх арешту.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

У порядку п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно, на яке відмовлено в накладенні арешту, підлягає негайному поверненню власнику.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 30.04.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

флеш-носій «SanDisk», 64 GB.

В іншій частині - відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу, в якої утримується тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон «Samsung GALAXY», ІMEI (гніздо 1): НОМЕР_1 , ІMEI (гніздо 2): НОМЕР_2 (номер мобільного телефону НОМЕР_3 ); - планшет «Lenovo», ТB-X606F, S/N: HPV4JTC8; - флеш-носій «SanDisk», 64 GB, ноутбук «Lenovo», код продукту 00330-80000-00000-АА078, негайно повернути їх власнику ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1