Справа № 367/6597/25
Провадження по справі № 1-кп/367/897/2025
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпінь кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України,

у с т а н о в и в:

09 червня 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2023 року за № 0000164 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, з доданими до нього документами.

10 червня 2025 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області призначено підготовче судове засідання.

Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, оскільки ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Захисник та обвинувачений заперечують проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просять обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, вислухавши клопотання прокурора, обвинуваченого та його захисника приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно приписів ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією із обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу, є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі.

Згідно із ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строк до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого ОСОБА_4 вивчивши матеріали кримінального провадження, враховуючи наявність ризиків передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років без можливості застосування ст. 75 КК України, враховує вік та відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я, наявність міцних соціальних зв`язків, нейтральну репутацію, відсутність судимостей, ризик продовження протиправної поведінки, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому вважає, що слід продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд вважає, що інкримінуємі обвинуваченому події датовані 19 грудня 2022 року, тобто більше ніж два з половиною роки тому, що дозволило б знайти собі нову військову частину та оформити відношення, і посилання на ці обставини, які зазначаються захисником, судом відхиляються.

Обвинувачений, який ознайомлений в порядку КПК України з матеріалами кримінального провадження, в тому числі і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків та їх персональними даними, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, може впливати на них шляхом тиску, умовлянь, чинити фізичний чи психологічний тиск або будь-яким іншим чином з метою зміни чи відмови даних ними показань.

Обставини, на які захисник посилається у поданому клопотанні про зміну запобіжного заходу не можуть бути підставами для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, більш м`який запобіжний захід не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого, запобіжний захід відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, а встановлені при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики наразі не відпали.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ та конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується обвинуваченому, а саме вчинення тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану, суд вважає, що у цьому судовому провадженні суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є виправданим.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням Запорізькому слідчому ізоляторі строком на 60 (шістдесят) днів.

Керуючись ст. 177-201, 314-316, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 (шістдесят) діб з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша ливарна, 36.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою діє з 17.06.2025 до 15.08.2025 р., включно та підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду в частині продовження запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали оголошено 19 червня 2025 року о 10 год. 10 хв.

Суддя: ОСОБА_1