Справа № 308/6054/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про часткову відмову у задоволенні клопотання у рамках кримінального провадження №0000025, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, згідно з якою просить скасувати постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 22.04.2025 про часткову відмову у задоволенні клопотання у рамках кримінального провадження №0000025, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України.

На обґрунтування скарги заявник посилається на те, що у клопотанні він просить допитати його в якості потерпілого в режимі відеоконференції, посилаючись на ст. 232 КПК України, а саме на п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 232 КПК України. Своєю чергою, він аргументує проведення допиту в режимі відеоконференції тим, що з урахуванням обставин воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, а також реальних загроз безпеці громадян, які здійснюють міжміські поїздки, в тому числі в регіони держави, існують об`єктивні причини, що ускладнюють та унеможливлюють фізичну присутність в м. Ужгород. Крім того, за його твердженням наявні ризики безпеки, пов`язані з переміщенням територією України під час воєнного стану, а також інші обставини, що створюють труднощі для виїзду з м. Києва до м. Ужгород, зокрема: потенційні загрози ракетних обстрілів та атак з боку терористичної росії; транспортні обмеження та складнощі з пересуванням; обмежені ресурси та можливості забезпечення безпеки під час поїздки; інші об`єктивні причини, що ускладнюють та унеможливлюють присутність. При цьому вказаний представник органу досудового розслідування зазначає, що враховуючи те, що явних причин, які б унеможливлювали прибуття до міста Ужгород з міста Києва за допомогою транспортних засобів таких як: потяг, автобус та інші, які постійно здійснюють пасажирські перевезення та транспортування осіб без яких-небудь обмежень на постійній основі, а також враховуючи те, що на території закарпатської області не запроваджена комендантська година та оскільки на території Закарпатської області не ведуться активні бойові дії, орган досудового розслідування вважає, що дана причина не є об`єктивною для не прибуття до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з метою проведення необхідних слідчих (розшукових) процесуальних дій.

Наголошує, що незважаючи на те, що в Закарпатській області не запроваджена комендантська година, не ведуться активні бойові дії, навіть суд у всіх справах і на всіх судових рівнях надає можливість доступу до суду в режимі відеоконференції. Однак на території міста Києва та більшості території України запроваджена комендантська година, є загрози ракетних обстрілів та атак. Отже, вказаний орган досудового розслідування без належної правової оцінки ігнорував ці обставини та виніс необґрунтовану постанову.

Крім того, звертає увагу на постійну неуважність органу досудового розслідування, оскільки в необґрунтованій постанові зазначено, що у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який є заявником у кримінальному провадження №0000025 від 09.01.2025, про внесення додаткової кваліфікації частково відмовити. Тобто, про внесення додаткової кваліфікації, а не про допит потерпілого в режимі відеоконференції.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, при цьому у прохальній частині скарги заявник просив розглянути скаргу без його участі або забезпечити можливість взяти участь у засіданні в режимі відеоконференції.

Дізнавач СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя беручи до уваги положення ст. 22, 26 КПК України в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом в поєднанні з тим, що у скарзі ОСОБА_3 просив розглянути скаргу у його відсутності, з урахуванням норми ч. 3 ст. 306 КПК України, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, вважає за можливе у даному випадку провести розгляд скарги за відсутності учасників кримінального провадження.

Розглянувши подану скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження №0000025, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України.

Листом дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 за №486912025 від 14.04.2025 ОСОБА_3 повідомлено, що до слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшла ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2025, в якій слідчий суддя постановив скаргу задовольнити, зобов`язати дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ( ОСОБА_4 ) в рамках матеріалів досудового розслідування №0000025 виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України щодо вирішення питання про залучення в якості потерпілого ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні. У зв`язку з викладеним повідомлено, що для вирішення питання про залучення в якості потерпілого, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, проведення необхідних слідчих дій, таких, як допит потерпілого, ОСОБА_3 потрібно прибути до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10А, 21.04.2025 о 10 год. 00 хв.

21.04.2025 ОСОБА_3 подано дізнавачу СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , у провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження, клопотання, у якому заявник просив: офіційно надіслати запрошення на проведення допиту потерпілого в режимі відеоконференції згідно з поданим клопотанням про залучення ОСОБА_5 як потерпілого у порядку ст. 55 КПК України до вказаного вище кримінального провадження та винесення у порядку ст. 220 КПК України у триденний строк постанови про визнання ОСОБА_5 потерпілим із заявленою моральною, майновою шкодою потерпілому в сумі 978 тис. грн; офіційно надіслати запрошення та організувати відеоконференцію про допит потерпілого за його офіційним номером телефону через будь-який зручний для месенджер (WhatsApp, Viber, Telegram, Facebook, Zoom, інші), а також за його офіційною електронною адресою, які є офіційно зареєстрованими та використовується в тому числі в офіційному електронному суді України у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі ЄСІТС; офіційно надіслати на його офіційну електронну адресу необхідні для підписання документи пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, питання щодо допиту у статусі потерпілого, інші будь-які документи для підписання потерпілим за допомогою електронно-цифрового підпису (ЕЦП) на державному порталі Дія та повернення з ЕЦП.

Клопотання мотивовано тим, що з урахуванням обставин воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, а також реальних загроз безпеці громадян, які здійснюють міжміські поїздки, в тому числі в регіони нашої держави, існують об`єктивні причини, що ускладнюють та унеможливлюють фізичну присутність в м. Ужгород. Крім того, наявні ризики безпеки, пов`язані з переміщенням територією України під час воєнного стану, а також інші обставини, що створюють труднощі для виїзду з м. Києва до м. Ужгород, зокрема: потенційні загрози ракетних обстрілів та атак з боку терористичної росії; транспортні обмеження та складнощі з пересуванням; обмежені ресурси та можливості забезпечення безпеки під час поїздки; інші об`єктивні причини, що ускладнюють та унеможливлюють присутність. При цьому кримінальне процесуальне законодавство дозволяє вирішувати ці питання. Відповідно до ст. 232 КПК України допит осіб, в тому числі потерпілого під час досудового розслідування може бути проведений у режимі відеоконференції у випадках: неможливості безпосередньої участі за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності забезпечення безпеки осіб; забезпечення оперативності досудового розслідування тощо.

Постановою дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про часткову відмову у задоволенні клопотання від 22.04.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який є заявником у кримінальному провадження №0000025 від 09.01.2025, про внесення додаткової кваліфікації частково відмовлено.

За змістом оскаржуваної постанови дізнавача в ході досудового розслідування встановлено, що 08.01.2025 до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява від ОСОБА_3 про те, що на його думку ОСОБА_6 самовільно присвоїв собі владні повноваження голови ради адвокатів Закарпатської області та незаконно здійснює функції в органах адвокатського самоврядування.

У даному клопотанні ОСОБА_3 просить допитати його в якості потерпілого в режимі відеоконференції, посилаючись на ст. 232 КПК України, а саме на п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 232 КПК України.

Дізнавач у постанові зазначив, що враховуючи те, що явних причин, які б унеможливлювали прибуття до міста Ужгород з міста Києва за допомогою транспортних засобів, таких як: потяг, автобус та інші, які постійно здійснюють пасажирські перевезення та транспортування осіб без яких-небудь обмежень на постійній основі, а також враховуючи те, що на території Закарпатської області не запроваджена комендантська година (дане рішення було прийнято Радою оборони Закарпатської ОВА) та враховуючи те, що на території Закарпатської області не ведуться активні бойові дії, орган досудового розслідування, вважає, що дана причина не є об`єктивною для не прибуття до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з метою проведення необхідних слідчих (розшукових) процесуальних дій.

Крім того, дізнавач зауважив, що відповідно до ч. 5 ст. 232 КПК України, якщо особа, яка братиме участь у досудовому розслідуванні дистанційно згідно з рішеннями слідчого чи прокурора, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією органу досудового розслідування, або на території міста, в якому він розташований, службова особа цього органу досудового розслідування зобов`язана вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення слідчої (розшукової) дії. А також відповідно до ч. 6 ст. 232 КПК України, якщо особа, яка братиме участь у досудовому розслідуванні дистанційно згідно з рішеннями слідчого чи прокурора, знаходиться у приміщенні, розташованому поза територією, яка перебуває під юрисдикцією органу досудового розслідування, або поза територією міста, в якому він розташований, слідчий, прокурор своєю постановою доручає в межах компетенції органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, на території юрисдикції якого перебуває така особа, Національному антикорупційному бюро України або Державному бюро розслідувань, здійснити дії, передбачені частиною п`ятою цієї статті. Копія постанови може бути надіслана електронною поштою, факсимільним або іншим засобом зв`язку. Службова особа органу, що отримав доручення, за погодженням зі слідчим, прокурором, що надав доручення, зобов`язана в найкоротший строк організувати виконання зазначеного доручення.

Дізнавачем в оскаржуваній постанові зазначено, що з огляду на вищевказане, орган досудового розслідування станом на сьогоднішній день частково відмовляє у задоволенні клопотання, враховуючи те, що заявником клопотання не вказані об`єктивні причини для не прибуття до органу поліції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 36, 40, 40-1 КПК України, передбачають, що прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого, дізнавача і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Завданням слідчого судді, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у провадженні №11-945сап18).

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, предметом такого оскарження є рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Перелік слідчих (розшукових) дій чітко регламентований Главою 20 цього Кодексу, яка має структурно сформований зміст, зокрема: допит (ст. 224); допит свідка, потерпілого під час досудового розслідування в судовому засіданні (ст. 225).

У даному випадку зі скарги слідує, що особа, яка її подала, просить скасувати постанову слідчого про часткову відмову у задоволенні клопотання потерпілого та зобов`язати слідчого розглянути клопотання потерпілого і організувати допит потерпілого у режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 КПК України допит осіб, впізнання осіб чи речей під час досудового розслідування можуть бути проведені у режимі відеоконференції при трансляції з іншого приміщення (дистанційне досудове розслідування) у випадках: 1) неможливості безпосередньої участі певних осіб у досудовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності досудового розслідування; 5) наявності інших підстав, визначених слідчим, прокурором, слідчим суддею достатніми.

Згідно з ч. 2 ст. 232 КПК України рішення про здійснення дистанційного досудового розслідування приймається слідчим, прокурором, а в разі здійснення у режимі відеоконференції допиту згідно із статтею 225 цього Кодексу слідчим суддею з власної ініціативи або за клопотанням сторони кримінального провадження чи інших учасників кримінального провадження. У разі, якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного досудового розслідування, слідчий, прокурор, слідчий суддя може прийняти рішення про його здійснення лише вмотивованою постановою (ухвалою), обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Рішення про здійснення дистанційного досудового розслідування, в якому дистанційно перебуватиме підозрюваний, не може бути прийняте, якщо він проти цього заперечує.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Надаючи відповідно оцінку оскаржуваному рішенню через призму цих критеріїв слідчий суддя зауважує, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Повноваження, ввірені слідчому, дізнавачу, спрямовані на здійснення ефективного досудового розслідуванням. Він, як особа, що має повний доступ до матеріалів кримінального провадження, достатню кваліфікацію як професійний юрист, на яку поширюються гарантії незалежності від впливу, тиску, втручання, діяльність якого підлягає обґрунтованій критиці у відповідних межах, а також наділена відповідним обсягом повноважень відповідно до КПК України (у частині здійснення повноважень у кримінальному провадженні), має дискрецію приймати рішення щодо подальшого здійснення кримінального переслідування та щодо тих дій, котрі у ньому слід вчинити.

Слідчий суддя не може перебирати на себе повноважень слідчого, дізнавача, брати активну участь у здійсненні досудового розслідування, лише здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав,свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях на етапі досудового розслідування, а також не розглядає справу по суті на цьому етапі.

Позиція ця витікає з того, що слідчий суддя не може втручатися у процес прийняття рішень слідчим, дізнавачем, із урахуванням їх незалежності, гарантованої законом, їх професійного досвіду і експертності, а також певної свободи розсуду, що випливає із особливого становища його як слідчого, дізнавача, тобто особи, що здійснює розслідування у цьому кримінальному провадженні, обізнаної із обставинами справи, та такої, що може оцінити подальшу успішність справи у суді.

Посилання особи, яка подала скаргу, на те, що з урахуванням обставин воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, а також реальних загроз безпеці громадян, які здійснюють міжміські поїздки, в тому числі в регіони нашої держави, існують об`єктивні причини, що ускладнюють та унеможливлюють фізичну присутність в м. Ужгород, наявні ризики безпеки, пов`язані з переміщенням територією України під час воєнного стану, а також інші обставини, що створюють труднощі для виїзду з м. Києва до м. Ужгород, на думку слідчого судді, не є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної постанови дізнавача.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, місто Київ та Київська область, а також місто Ужгород та Закарпатська область, не відносяться до районів проведення (бойових) дій. В разі виникнення загрози ракетних чи інших обстрілів в місцевості оголошується повітряна тривога, система сповіщень в країні працює, наявні рекомендації щодо дій, які має вчинити особа у разі оголошення повітряної тривоги, також в усіх населених пунктах України облаштовані відповідні укриття.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Процесуальна самостійність дізнавача, серед іншого, обумовлюється необхідністю проведення ефективного досудового розслідування та наявністю повноважень на проведення слідчих (розшукових) дій у випадках встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки саме дізнавач, який здійснює слідство у кримінальному провадженні, визначає предмет та коло обставин, які підлягають доказуванню, та необхідністю вчинити окремі підготовчі дії, які забезпечать ефективність та результативність його проведення.

За вказаних обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржуване рішення дізнавача, з урахуванням положень ч. 4 ст. 40-1 КПК України, є законним, обґрунтованим, винесеним у межах повноважень. Оскаржувана постанова відповідає вимогам КПК України, оскільки містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття постанови, її обґрунтування та посилання на норми КПК України.

З урахуванням наведеного та враховуючи те, що слідчий суддя не може втручатись в порядок реалізації дізнавачем його процесуальних повноважень, а лише може перевірити їх виконання, відсутні підстави для задоволення вимог скарги про скасування оскаржуваної постанови дізнавача.

Положеннями ч. 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 376 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача про часткову відмову у задоволенні клопотання у рамках кримінального провадження №0000025, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1