печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/5596/25-к від 12.02.2025 у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2025 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/5596/25-к від 12.02.2025 у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 12 лютого 2025 року у справі № 757/5596/25-к ухвалою Печерського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження № 0000441 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, що вилучено 29.01.2024 під час проведення огляду земельної ділянки із кадастровим номером :22:002:3959, а саме: вантажний піднімальний кран «UEBHERR» разом із під`єднаним пристроєм до нього із маркувальним позначенням «8010942 ZZ FIAT» (генератор); спеціалізований вантажний автомобіль бортовий з краном-маніпулятором марки «MAN TGM 18.240» синього кольору із номерним знаком « НОМЕР_1 » із VIN: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 04.01.2024, що видане на ім`я є ОСОБА_4 .

Сторона захисту вважає, що тимчасово вилучене майно по спірній ухвалі, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 не відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_4 придбала арештовані транспортні засоби відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується долученою копією свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів. Тобто, ОСОБА_4 добросовісно та відкрито, із дотриманням вимог чинного законодавства, придбала, володіє та користується тимчасово вилученими транспортними засобами.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду клопотання, визнано можливим його розгляд у відсутність адвоката ОСОБА_3 та представника Офісу Генерального прокурора. При цьому, слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора при оперативному супроводженні Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000441 від 06.05.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України та за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч.4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

12 лютого 2025 року у справі № 757/5596/25-к ухвалою Печерського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження № 0000441 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, що вилучено 29.01.2024 під час проведення огляду земельної ділянки із кадастровим номером :22:002:3959, а саме: вантажний піднімальний кран «UEBHERR» разом із під`єднаним пристроєм до нього із маркувальним позначенням «8010942 ZZ FIAT» (генератор); спеціалізований вантажний автомобіль бортовий з краном-маніпулятором марки «MAN TGM 18.240» синього кольору із номерним знаком « НОМЕР_1 » із VIN: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 04.01.2024, що видане на ім`я є ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Протягом досудового розслідування не встановлено, що транспортні засоби, на які накладено арешт є предметом злочину чи отриманні незаконним шляхом.

Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на транспортні засоби, які належить ОСОБА_4 .

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що майно, яке належить ОСОБА_4 не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, транспортний засіб, набутий кримінально протиправним шляхом.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про скасування арешту майна на транспортні засоби, що належить ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/5596/25-к від 12.02.2025 у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020 - задовольнити.

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва № 757/5596/25-к від 12.02.2025 у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020 на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, що вилучено 29.01.2024 під час проведення огляду земельної ділянки із кадастровим номером :22:002:3959, а саме:

- вантажний піднімальний кран «UEBHERR» разом із під`єднаним пристроєм до нього із маркувальним позначенням «8010942 ZZ FIAT» (генератор);

- спеціалізований вантажний автомобіль бортовий з краном-маніпулятором марки «MAN TGM 18.240» синього кольору із номерним знаком « НОМЕР_1 » із VIN: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 04.01.2024, що видане на ім`я є ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1