Провадження № 11-кп/824/986/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, має інвалідність першої групи, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що немає судимості,

засуджено за ч. 1ст.121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 06.09.2022 р., приблизно о 15.30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вступив в словесний конфлікт з раніше невідомою йому ОСОБА_8 , під час якого він почав висловлювати погрози застосування фізичного насильства останній. Розуміючи дані погрози реальними ОСОБА_9 , з метою уникнення застосування відносно неї фізичного насильства з боку ОСОБА_7 розвернулася від нього та почала йти.

У цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_9 у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 знаходячись в інвалідному візку, наздогнав ОСОБА_9 та умисно, протиправно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останній, тримаючи в лівій руці предмет з колото-ріжучими властивостями, а саме ніж розкладного типу, наніс ним один удар в область грудної клітки зліва ОСОБА_9 , після чого, розуміючи протиправність своїх дії, покинув місце скоєння злочину.

Після отриманого удару ОСОБА_9 направилася до зупинки громадського транспорту, де сіла на лавку та втратила свідомість.

Злочинними діями ОСОБА_7 ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки - рани на лівій переднє-боковій поверхні грудної клітки, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , доведеність його винуватості, зазначає про те, що судом не надано належної уваги ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, вчиненню кримінального правопорушення із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, що вказує на його підвищений рівень суспільної небезпеки. Також зазначає про те, що суд не належним чином врахував особу обвинуваченого, який свою вину не визнав, щиро не розкаявся, не працевлаштований, без визначеного роду занять і доходу, не одружений, без сталих соціальних зв`язків. Вважає, що суд необґрунтовано застосував до обвинуваченого положення ст. 75 КК України на підставі лише однієї визнаної судом пом`якшуючої покарання обставини такої як інвалідність І групи, відсутність нижніх кінцівок та пересування на інвалідному візку.

Обвинувачений в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та виправдати його за ч. 1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що конфлікт із ОСОБА_9 у нього дійсно був, однак тілесних ушкоджень за допомогою ножа він не наносив. Окрім того з відеозапису не вбачається наявність у нього ножа і сама потерпіла зазначала, що не бачила в його руках ножа, з того ж відеозапису вбачається, що його розміщення відносно ОСОБА_9 не відповідає механізму наявного порізу.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість ОСОБА_7 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння за обставин, викладених у вироку, стверджуються доказами, які містяться у:

- показаннях обвинуваченого, який не заперечував конфлікту з потерпілою, після якого наздогнав її на інвалідному візку та штовхнув ним;

- показаннях потерпілої ОСОБА_9 , яка вказала, що саме ОСОБА_7 вдарив її ножем та заподіяв їй тілесне ушкодження;

- протоколі невідкладного обшуку автомобіля, яким користується ОСОБА_7 , під час якого були виявлені та вилучені ножі, один з яких був з плямами бурого кольору, схожими на кров;

- протоколі огляду місця події, від 06.09.2022 року з фото таблицями в додаток них, де відмічено про виявлення на вул. Жилянська, 69/71 інвалідного візка;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання з фотознімками, де відмічено, що потерпіла серед інших осіб впізнала саме фото ОСОБА_7 , як особи. яка вдарила її ножем 06.09.2022 року по вул. Жилянській у м. Києві;

- протоколі проведення слідчого експерименту, у якому зафіксовано як потерпіла показувала про механізм нанесення ножем її тілесних ушкоджень обвинуваченим;

- протоколі огляду документів (відеозаписів), зокрема оптичного диску, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, що здійснювалась 06.09.2022 в період часу з 13:30 год. та зафіксувала подію;

- висновку експерта, яким встановлено у ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, яке утворилось внаслідок травматичної дії гострого предмета, якому притаманні колюче-ріжучі властивості ( по типу клинка ножа) та за давністю може відповідати 06.09.2022;

- висновку експерта, який зазначив, що при судово-цитологічному дослідженні складеного ножа виявлена кров людини, статева належність яких не встановлена через відсутність клітинних елементів крові, однак при визначенні групової належності слідів експерт не виключив походження слідів від потерпілої.

Сукупності доказів по справі суд надав належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що тілесних ушкоджень за допомогою ножа він потерпілій не наносив і ножа у нього не було, спростовуються доказами, наданими стороною обвинувачення.

Зокрема, з показань потерпілої встановлено, що ОСОБА_7 під час наїзду на неї інвалідним візком вдарив її ножем, відеозаписом події з камер спостереження зафіксовано факт наїзду обвинуваченого на потерпілу інвалідним візком, після якого вона покинула місце події, тримаючись за лівий бік, під час обшуку автомобіля, яким користується обвинувачений, з протоколу обшуку вбачається факт виявлення і вилучення ножо з плямами крові, які за висновком експерта можуть походити від потерпілої, з висновку судово-медичного експерта про встановлення у потерпілої проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва.

Зазначені докази підтверджують механізм заподіяння потерпілій ножового поранення саме ОСОБА_7 .

Та обставина, що відеозапис з камери спостереження не зафіксував наявність в руці у ОСОБА_7 ножа під час наїзду інвалідним візком на потерпілу, не спростовує інших доказів , які надані стороною обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку, при вирішені питання про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявність у обвинуваченого інвалідності першої групи, відсутність нижніх кінцівок, що істотно обмежує його право на пересування, унеможливлює повноцінне працевлаштування, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відсутність пом`якшуючих покарання ОСОБА_7 обставин не свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, а також про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства, тому апеляційні вимоги прокурора про неправильне застосування вимог ст.75 КК України не є слушними.

Колегія суддів вважає, що суд вказаним обставинам надав належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про можливість виправлення засудженого з суттєвими фізичними вадами без реального відбування покарання, але з обов`язковим контролем за його поведінкою з боку органу пробації.

Порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: