Справа № 404/1872/25
Номер провадження 1-кп/404/72/25
П О С Т А Н О В А
13 червня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не працюючого, маючого не повну загальну середню освіту, неодруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
25.01.2025 року близько 18:27 години, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 біля під`їзду № 7 зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на ґрунті неприязних відносин до останнього у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 діючи умисно та цілеспрямовано, наніс потерпілому ОСОБА_5 не менше двох бокових ударів кулаком лівої руки у праву частину обличчя, в результаті яких останній впав на землю в положення на спину.
В результаті неправомірних дій ОСОБА_3 у ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 107 від 18.02.2025 утворилися тілесні ушкодження у вигляді переломів правої виличної кістки, зовнішньої стінки правої очниці, заднє-бокової та передньої стінок правої верхнє-щелепної пазухи, кісток носа, рани верхньої повіки правого ока, синців в ділянці вилиці справа з переходом на праву щоку, гематоми правого ока з субконьюнктивальними крововиливом, які відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованого йому злочині визнав повністю та надав суду пояснення, в яких підтвердив обставини вчинення злочину викладені в обвинувальному акті.
У вчиненому щиро кається, повністю визнає усі обставини злочину, вказані в його обвинуваченні, просить суворо не карати та обіцяє нових злочинів не вчиняти. Заявлений представником потерпілого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди та витрат в рахунок відшкодування правничої допомоги визнав частково.
Потерпілий та його представник в судовому засіданні в частині заявленого цивільного позову суду надали показання, що повністю підтримують цивільний позов про відшкодування моральної шкоди та витрат в рахунок відшкодування правничої допомоги, посилаючись на обставини викладені в ньому.
Обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини справи. Як показав ОСОБА_3 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у справі суд, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, визначив обмежитися лише допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та його представника в частині заявленого ними цивільного позову та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які стосуються заявленого потерпілим цивільного позову та характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.
У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений до категорії нетяжких.
Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, неодружений, осудний, на обліках у лікарнях не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає те, що він щиро розкаявся та повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.
Із врахуванням всіх обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, у виді позбавлення волі однак, враховуючи те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, характеризується позитивно, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Щодо заявленого представником потерпілого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 цивільного позов про відшкодування моральної шкоди та витрат в рахунок відшкодування правничої допомоги суд зазначає наступне.
Оскільки при вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.
Крім того, на підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частин 4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати, окрім договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір понесених витрат та їх необхідність обвинуваченим не спростовано.
Інші процесуальні витрати у кримінальному провадженню відстуні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Враховуючи вид покарання та порядок його відбуття, будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373- 377 КПК України, суд,-
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Цивільний позов заявлений представником потерпілого ОСОБА_6 , в інтересах потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.
В решті позовних вимог заявлених представником потерпілого ОСОБА_6 , в інтересах потерпілого ОСОБА_5 відмовити.
Речові докази у кримінальному провадженні: 2 оптичні диски зберігати при матеріалах кримінального провадження,
медичну документацію на ім`я ОСОБА_5 , які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому, як власнику.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького

ОСОБА_1