Справа № 553/4767/24
Провадження № 1-в/553/21/2025
У Х В А Л А

Іменем України

02.06.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

представника ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64) ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Подільського районного суду міста Полтави із заявою у якій просив замінити йому невідбуту частину покарання у вигляду позбавлення волі, більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Клопотання вмотивовано тим, що 01.03.2013 вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області його засуджено за п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 23.05.2013 вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області був скасований, та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду

м. Полтави було зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.08.2012 по 03.07.2013 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. ОСОБА_5 прибув до ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» 09.08.2013. З моменту початку відбування ним покарання, ОСОБА_5 жодного разу не порушував внутрішню дисципліну, дотримується правил внутрішнього розпорядку, чітко виконує всі настанови адміністрації колонії, має більше 20 заохочень, офіційно працевлаштований, має зарплату, ніколи не конфліктує ані з адміністрацією установи ані з особами які відбувають покарання, відвідує церкву «Адвентистів сьомого дня». Зазначає, що дійсно вчинив особливо тяжкий злочин, але щиро кається у його вчиненні. За 12 років відбування покарання, переосмислив свою поведінку та виправився. Після відбуття покарання планує жити нормальним життям, мати родину, працювати та допомагати хворим батькам. Вважає, що своєю поведінкою під час відбування покарання довів своє каяття, та те, що він не становить суспільної небезпеки. У зв`язку з наявністю всіх підстав для заміни йому невідбутої частини покарання, просив замінити йому невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі, більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити його.

Захисник в судовому засіданні підтримав подане клопотання, наголошуючи що засуджений довів виправлення і заслуговує на застосування до нього заміни покарання більш м`яким.

Представник установи підтримав клопотання.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, вказуючи, що позитивна характеристика не може бути єдиною підставою для заміни покарання, а дотримання режиму відбування покарання і сумлінна поведінка є насамперед обов`язком засуджених. Крім того, засуджений вчинив злочин, від якого настала смерть людини. На думку прокурора застосування заміни покарання у відношенні засудженого в порядку ст. 82 КК України не сприятиме досягненню мети покарання.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши приєднані до справи матеріали та матеріали особової справи засудженого, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до положень ст. 82 КПК України особам, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно із ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до роз`яснень, які викладено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

За змістом приписів ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Становлення ж особи на шлях виправлення являє собою прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про таке ставлення повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.

При цьому, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Як встановлено судом, на даний час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в умовах ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», яка розташована в межах територіальної юрисдикції Подільського районного суду міста Полтави.

Згідно з матеріалами особової справи, ОСОБА_5 засуджений 01.03.2013 Автозаводським райсудом м. Кременчука Полтавської області за п. 10 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 152, ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 13 років позбавлення волі.

23.05.2013 Колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області вирок від 01.03.2013 в частині призначеного покарання за ст.70 ч. 1 КК України скасовано, згідно з ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 вважається засудженим до 15 років позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу 03.07.2013 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 18.02.2016 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.08.2012 по 03.07.2013 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Початок строку: 05.08.2012 року. Кінець строку: 06.09.2026 року.

З матеріалів особової справи вбачається наявність передумови (формалізованої підстави, що пов`язується із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.82 КК України щодо ОСОБА_5 .

Разом з тим, для застосування положень ст.82 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «…засуджений став на шлях виправлення».

Як вбачається з матеріалів особової справи та характеристики засудженого, ОСОБА_5 під час утримання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

3 09.08.2013 міру покарання відбуває в державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)». За час відбування покарання характеризується добре. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався тридцять разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог

безпеки праці. Працевлаштований в майстерні установи по виготовленню сувенірної продукції. Поставлені завдання виконує своєчасно та якісно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України ОСОБА_5 реалізовані програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та "Професія", отримав спеціальність "Швачка" та "Повар-кондитер" в Полтавському навчальному центрі (№ 64) при установі. Приймає участі реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правопросвітництво», «Духовне відродження» до реалізації програм ставиться добре. Має низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого станом на 25.03.2025 засуджений став на шлях виправлення та має бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

З довідки наданої ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» вбачається, що заробітна плата засудженому ОСОБА_5 нараховувалась за фактично відпрацьовані місяці роботи в період з вересня 2013 по лютий 2025 і становить 34256,38 грн. Між тим, за змістом наданої довідки засуджений фактично працював у вересні 2013 року, травні-грудні 2015 року, січні-грудні 2016 року, січні 2017 року та травні 2020 року, лютому грудня 2022 року, січні грудні 2023 року, січні-грудні 2024 року, січні лютому 2025 року (а.с. 53).

Суд враховує те, що ОСОБА_5 засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.03.2013 скасованого в частині покарання Полтавським апеляційним судом, за п. 10 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 152, ч.1 ст. 70 КК України, тобто за вчинення особливо тяжких злочинів, а саме умисного вбивства, що поєднане із зґвалтуванням або сексуальним насильством, а також, за зґвалтування, що спричинило особливо тяжкі наслідки - до 15 років позбавлення волі.

З вироку вбачається, що часткове визнання вини ОСОБА_5 у вчиненні вбивства та невизнання вини у вчиненні зґвалтування суд вважав засобом захисту та уникнення від кримінальної відповідальності та покарання за особливо тяжкі злочини. В ході проведення попереднього слідства ОСОБА_5 , бувши неодноразово допитаним в якості обвинуваченого, змінював свої показання, висвітлюючи себе в більш вигідному положенні та участі в скоєнні протиправних дій відносно загиблої ОСОБА_7 . Надані в судовому засіданні показання ОСОБА_5 , взагалі різняться від показань, даних в ході проведення попереднього слідства, де підсудний судовому засіданні намагався показати себе ледве не жертвою нападу з боку загиблої ОСОБА_7 , попередньо довівши, як він вважає, його до стану сильного душевного хвилювання. В основі висновку суду про ступінь виправлення засудженого має лежати аналіз даних про особу засудженого за увесь строк відбування покарання, а не лише той, що безпосередньо передує вирішенню питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Суд зазначає, що виправлення засудженого передбачає не лише формальне дотримання правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, але й глибоке усвідомлення своєї провини, розкаяння у вчиненому, а також дії, спрямовані на відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

На думку суду, відсутні безперечні та переконливі підстави вважати, що на даний час ОСОБА_5 став на шлях виправлення, що підтверджувало би необхідність застосування щодо нього положень ст.82 КК України.

Так, доцільність і необхідність заміни невідбутої частини покарання викликана тим, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду покарання, чого не встановлено в розглядуваному провадженні. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_5 строк покарання узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.82 КК України щодо засудженого є невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції та підірвати принципи справедливості та невідворотності покарання, за вчинення особливо тяжких злочинів.

Із установлених судом обставин вбачається, що в поведінці ОСОБА_5 спостерігаються позитивні тенденції, при цьому сама позитивна характеристика ОСОБА_5 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, а ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, яке не було стабільно позитивним не підтверджує таке систематичне здійснення процесу виправлення, що міг би ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання (в тому числі обмеження волі).

Подальше відбування покарання у виді позбавлення волі є необхідним для досягнення цілей покарання, передбачених статтею 50 КК України, зокрема для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» про заміну ОСОБА_5 покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1