Справа № 738/927/25
№ провадження 1-кп/738/88/2025
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року місто Мена Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 29 березня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мена Чернігівської області, який зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні якого перебуває четверо малолітніх дітей, в силу статті 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України (далі КК), -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 29.06.2023 у справі №738/924/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за те, що будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за постановою Менського районного суду Чернігівської області від 14.10.2022, та будучи притягнутим 23 січня 2023 року до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6448920, о 10 год. 30 хв. 09.06.2023 по вулиці Сіверський шлях, 153, в м. Мена, Корюківського району, Чернігівської області повторно керував автомобілем ВАЗ-21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив п. 2.1(а) Правил дорожнього руху. Вказаним рішенням суду до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Вказана постанова набрала законної сили 28.07.2023.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 28.11.2023 у справі №738/1933/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за те, що будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, 16 жовтня 2023 року об 11 год 40 хв в с. Куковичі, повторно протягом року керував автомобілем ЗАЗ 1102 реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.1(а) Правил дорожнього руху. Вказаним рішенням суду до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років. Вказана постанова набрала законної сили 26.12.2023.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 18.09.2024 у справі №738/2063/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за те, що будучи позбавленим права керування транспортним засобом, о 15 год. 37 хв. 30.08.2024 по вул. Шевченка, 85, в м. Мена, Корюківського району, Чернігівської області керував автомобілем ВАЗ-2112, реєстраційний номер НОМЕР_3 , чим порушив вимоги п. 2.1(а) Правил дорожнього руху. Вказаним рішенням суду до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років. Вказана постанова набрала законної сили 22.10.2024.

Крім того, постановою Менського районного суду від 02.12.2024 у справі №738/2687/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП за те, що будучи позбавленим права керування транспортними засобами, об 13 год. 20 хв. 07.11.2024 у м. Мена по вулиці Гетьмана Мазепи, 58, Корюківського району, Чернігівської області керував транспортним засобом ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , чим порушив пункт 2.1(а) Правил дорожнього руху.

Вказаним рішенням суду до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 років. На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного за цією постановою приєднано невідбуті частини стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначені постановою Менського районного суду Чернігівської області від 28.11.2023 - 4 роки 24 дні; постановою Менського районного суду Чернігівської області від 18.09.2024 4 роки 20 днів та призначено остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 15 років 11 місяців 14 днів. Вказана постанова набрала законної сили 11.01.2025.

Систематичне керування ОСОБА_3 транспортними засобом з порушенням вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху, свідчить про ухилення останнього від виконання постанов суду, що є однією з форм невиконання судового рішення.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» заборонено керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність постанов Менського районного суду від 14.10.2022, 29.06.2023, 28.11.2023, 18.09.2024, 02.12.2024, які набрали законної сили, будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вказаних постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч зазначеній постанові суду, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керував транспортним засобом та 29.03.2025 близько 16 год. 52 хв. був зупинений поліцейськими сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну Поліцію» в м. Мена по вул. Сіверський шлях поблизу господарства № 84 під час керування транспортним засобом ВАЗ 2112 реєстраційний номер НОМЕР_3 .

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та кваліфікацією діяння, пояснив, що дійсно неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності та був позбавлений права керування транспортними засобами. Проте продовжував керувати автомобілями, так як необхідно було їздити на роботу. У власності автомобіля не має, керував автомобілями друзів, або рідних. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.

ІІІ. Оцінки суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації його дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи, які стосуються винуватості обвинуваченого, у вчиненні злочину і кваліфікації його дій, ніким не оспорюються, Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 382 КК, як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили, а вина його у скоєному доведена у повному обсязі.

ІV. Призначення покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, в даній ситуації Суд враховує, що згідно зі статтею 66 КК щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась.

Так, в зазначених правовідносинах обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, виходячи із його пояснень прослідковується, те що він бажає виправити ситуацію, яка виникла внаслідок його дій, а тому Суд розцінює поведінку обвинуваченої, як щире каяття.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК Судом встановлені не були.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідно до статті 65 КК враховує:

1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК є нетяжким злочином;

2. наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, а саме наявність на утриманні 4 малолітніх дітей, стан здоров`я;

4. наявність постійного місця проживання, формально позитивну характеристики за таким;

5. наявність обставин, які пом`якшують покарання;

6. те, що він раніше притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, в силу статті 89 КК України раніше не судимий.

У зв`язку із викладеним, Суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Проте, Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним

та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.

Так, в даному конкретному випадку судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, а також, те що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в даній конкретній ситуації.

Також, обґрунтовуючи можливість застосування статті 75 КК до обвинуваченого Суд звертає увагу на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК).

В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК в правовідносинах, що розглядаються.

Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_3 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим кримінальним правопорушенням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

У зв`язку зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

Підстав для обрання більш м`якшого чи тяжчого покарання Суд не знаходить.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази в кримінальному провадженні: DVD-R диск з файлами відеозаписів за 29.03.2025 зі службових відеореєстраторів з приводу зупинення працівниками СРПП ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000100, яке знаходиться в Корюківській окружній прокуратурі, необхідно залишити там зберігатися.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з органами пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази в кримінальному провадженні: DVD-R диск з файлами відеозаписів за 29.03.2025 зі службових відеореєстраторів з приводу зупинення працівниками СРПП ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000100, яке знаходиться в Корюківській окружній прокуратурі, необхідно залишити там зберігатися.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1