КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4177/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, Донецької області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 10.07.2025 року.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначено у межах 8 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 24 224 000,00грн., із зобов`язанням обвинуваченої ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з населеного пункту в якому проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у вказаному кримінальному провадженні, а також зі свідками, у тому числі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , іншими особами, зокрема, діючими/колишніми працівниками ТОВ «Краснолиманське» та ДП «ВК «Краснолиманська» з приводу обставин вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень (поза межами здійснення судового розгляду);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як обвинуваченою, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві.

Роз`яснено обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснено заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченої, обвинуваченого та її явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченій, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді винесена з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою не містить посилання на жодні нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Поряд з цим, твердження прокурора про те, що на теперішній час ризики, які були враховані судом при застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують необхідність продовження строку дії застосованого запобіжного заходу, не відповідає дійсності та є безпідставним з огляду на зміст поданого прокурором клопотання та надані ним же додатки до останнього.

Звертає увагу на те, що у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу відсутні посилання на ризик за п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який брався до уваги судом під час обрання даного запобіжного заходу.

Натомість прокурор, як підставу для продовження строку тримання під вартою визначає ті ж самі ризики, про які зазначав у попередніх клопотаннях під час розслідування, що обвинувачена може нібито здійснити дії, що зазначені в п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, апелянт посилається на те, що фактично наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду аргументована прокурором виключно тяжкістю можливого покарання, що може бути призначене ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

При цьому, як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на низку інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі.

Зазначає, що у зв`язку із затриманням у даному кримінальному провадженні з 17.05.2024 року ОСОБА_7 постійно перебуває у слідчому ізоляторі у місті Києві. При цьому, ОСОБА_7 має орендовану квартиру у місті Києві, де тривалий час проживала разом з матір`ю похилого віку, здійснюючи догляд за нею. Отже, ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійно проживає з хворою матір`ю, яка потребує догляду та уваги.

Крім того, починаючи з моменту переїзду до м. Києва внаслідок окупації частини Донецької області, ОСОБА_7 назбирала кошти та вклалася у будівництво житла у Київській області, придбавши земельну ділянку та будинок, що свідчить про наявність у неї майна на території України.

Захисник наголошує, що у матеріалах справи відсутні жодні підтвердження будь-яких виїздів ОСОБА_7 за межі території України, наявність у неї соціальних зв`язків за межами України та принаймні грошових коштів, які би дали можливість їй це здійснити.

На думку апелянта, твердження прокурора про те, що ОСОБА_19 , володіючи значними фінансовими можливостями, може забезпечити безперешкодний виїзд підозрюваної за кордон, не витримують жодної критики, оскільки на усе майно та банківські рахунки ОСОБА_19 було накладено арешт, та не зрозуміло, на яких підставах та з яких мотивів ОСОБА_19 має надавати будь-які кошти ОСОБА_7 , навіть у разі їх наявності.

Таким чином, апелянт вважає, що орган досудового розслідування не спромігся довести існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Також захисник стверджує, що ризик знищення або спотворення доказів виключений, оскільки 31.01.2025 року стороною обвинувачення в межах даного кримінального провадження повідомлено про завершення досудового розслідування, а 16.04.2025 року ОСОБА_7 було вручено обвинувальний акт, який 17.04.2025 року разом з реєстром матеріалів кримінального провадження скеровано до суду.

Враховуючи те, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження закінчено, з цього прямо вбачається, що усі докази, в обсязі, необхідному для підтримання обвинувачення в суді - зібрані та перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення.

Саме тому у сторони обвинувачення відсутнє право на вчинення жодних слідчих (процесуальних) дій, спрямованих на отримання, відшукання нових доказів.

Зазначене, на думку апелянта, свідчить про вичерпання ризику знищення, приховування або спотворення обвинуваченою речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Одночасно захисник акцентує увагу на тому, що прокурором у поданому ним клопотанні не зазначено про наявність даного ризику на відміну від раніше поданих ним клопотань, а відтак твердження про те, що ризики не зменшилися, не відповідає дійсності.

Щодо ризику впливу на свідків захисник вказує, що на даний час органом досудового розслідування всіх вже було опитано. До клопотання прокурором було додано протоколи допитів 4-х свідків у даному кримінальному провадженні.

З аналізу даних протоколів вбачається, що два свідки ( ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ) ОСОБА_7 не знають, свідку ОСОБА_22 взагалі не ставилися запитання щодо ОСОБА_7 та ймовірного вчинення нею інкримінованих правопорушень, натомість останній надав свідчення про те, що йому нічого не відомо стосовно впливу працівників ТОВ «Краснолиманська» та ОСОБА_19 на працівників ДП «ВК «Краснолиманська», а свідок ОСОБА_14 знайомий з обвинуваченою та спілкувався з нею з приводу автомобілів, які належать товариству, де працює остання.

Відтак, навіть якщо припустити можливість віднайдення ОСОБА_7 свідків у даному кримінальному провадженні, у останньої відсутні жодні мотиви для зміни їх показів.

Поряд з цим, захисник наголошує, що виходячи з правової кваліфікації обвинувачення (ст.ст. 212, 219 та 209 КК України), доведення обвинувачення у таких категоріях злочинів об`єктивно не може ґрунтуватися на показаннях свідків.

Крім того, ризик незаконного впливу на свідків та/або інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні не знаходить свого підтвердження. Встановлення слідчим суддею в ухвалі суду заборони у спілкуванні цих осіб є дієвим та достатнім обмеженням для уникнення зазначеного ризику.

Більше того, в Україні діє Закон України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві». Відтак, наявність великої кількості альтернативних заходів свідчить про неможливість позбавлення обвинуваченої свободи.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, захисник зазначає, що за час досудового розслідування не було встановлено жодного факту хоча б намагання обвинуваченої будь-яким чином впливати на перебіг досудового розслідування та прийняття процесуальних рішень, особливо з урахуванням ходу досудового розслідування, тих процесуальних рішень, які були прийняті органом досудового розслідування та судом.

Ризик відчуження майна також відсутній з огляду на те, що усе нерухоме майно обвинуваченої арештоване, про що добре відомо прокурору, а відтак він навмисно вказує нікчемний ризик з метою введення суду в оману, а відсутність у обвинуваченої транспортних засобів підтверджується листом ГСЦ МВС №31/3020A3-31409-2024 від 24.10.2024 року.

Щодо відсутності ризику вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення захисник зазначає, що слідчий не наводить жодних доказів щодо вжиття ОСОБА_7 будь-яких заходів, які б могли свідчити про її наміри вчинити кримінальне правопорушення.

Таким чином, на переконання апелянта, жоден з визначених ризиків, що могли б обґрунтовувати застосований до ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не має ні фактичного підґрунтя, ні належного обґрунтування, оскільки ризики не підтверджені жодними доказами та жодним чином не були встановлені і доведені. Сам факт повідомлення особи про підозру не створює автоматичної появи ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а отже, твердження про їх наявність базуються лише на припущеннях.

Крім цього, захисник звертає увагу на те, що наявні на початковому етапі слідства ризики по мірі розслідування кримінального провадження мають тенденцію до зменшення та втрати своєї актуальності, а тому, з огляду на час, що минув з моменту застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах даного кримінального провадження майже 12 місяців, а також обставини перебування її весь цей час в слідчому ізоляторі, відсутність відомостей про спроби з боку обвинуваченої будь-яким чином вплинути на хід досудового розслідування, стадію кримінального провадження (направлення обвинувального акту до суду), можна прийти до висновку про зменшення інтенсивності нібито встановлених раніше ризиків та визнати їх спроможними на мінімально можливому рівні.

Ця обставина, на переконання захисту, є самодостатньою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки зменшеним ризикам можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник також посилається на те, що Шевченківським районним судом міста Києва призначено підготовче судове засідання на 02.06.2025 року, під час якого суд може вирішувати питання про продовження запобіжного заходу, тому продовження строку тримання під вартою до 10.07.2025 року є нічим не обґрунтованим та безпідставним.

Сторона захисту в апеляційній скарзі також посилається на те, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.05.2025 року у сумі 24 224 000,00 грн, є абсолютно непомірним, та не може бути внесений ОСОБА_7 з огляду на відсутність таких грошових коштів. Встановлення такого розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, апріорі виключає можливість її внесення та де-факто означає безальтернативне утримання обвинуваченої під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021 за підозрами:

1) ОСОБА_19 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ст. 219, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України;

2) ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України;

3) ОСОБА_23 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України;

4) ОСОБА_24 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України;

5) ОСОБА_25 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 212 та ст. 219 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

З матеріалів клопотання вбачається, що Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» () є одним із найпотужніших державних вугледобувних підприємств України, що належить до сфери управління Міністерства енергетики України, видобуває рядове вугілля марок Г, Ж, яке використовується для потреб коксування та енергетики.

Відповідно до п. 7.5 Статуту ДП «ВК «Краснолиманська», затвердженого наказом Міненерговугілля України від 01.06.2011 № 174, передбачено, що основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності Підприємства є прибуток.

З 2003 року, з метою залучення недержавних інвестицій та подальшого розвитку гірничих робіт, з балансу ДП «ВК «Краснолиманська» на баланс ТОВ «Краснолиманське» () Державною службою геології та надр України передано запаси вугілля загальним обсягом 65 400 тис. тонн у межах шахтного поля ДП «ВК «Краснолиманська», з отриманням усіх необхідних погоджень центральних органів виконавчої влади. Товариство отримало спеціальний дозвіл на користування надрами № 3316 від 19.12.2003 року та в подальшому здійснювало виробничу діяльність лише на договірних засадах з ДП «ВК «Краснолиманська».

На баланс Товариства передані запаси, які заздалегідь були розкриті та підготовлені капітальними гірничими виробками державною шахтою і мають із нею спільну технічну межу. Крім того, забезпечення функцій вентиляції, водовідливу, спукс-підйом працівників Товариства здійснюються виключно ДП «ВК «Краснолиманська», оскільки Товариство не має власних шляхів доступу з поверхні до отриманих ним вугільних запасів.

Відповідно до умов Договору № 287/05 від 13.05.2005 року, укладеного між ДП «ВК «Краснолиманська» та ТОВ «Краснолиманське» щодо врегулювання економічних, технічних і правових відносин при будівництві об`єктів нового блоку, передбачалось силами ТОВ «Краснолиманська» провести 27,62 км гірничих виробок для розкритття та підготовки запасів похилого поля пласта m42 до ізогіпси - 650 метрів, похилого поля заскидової частини пласта 13 до ізогіпси - 1080 метрів - для забезпечення своєчасної підготовки лінії очисних вибоїв ДП «ВК «Краснолиманська» до пласта m42 з обсягом промислових запасів 32 900 тис. тонн та пласта 13 з обсягом запасів 42 500 тис. тонн. Термін дії договору встановлено до 01.01.2014 року.

Однак, ТОВ «Краснолиманська» проведено тільки 7,4 км виробок, у зв`язку з чим доступ державного підприємства до продуктивних запасів вугілля, які фактично заблоковано Товариством, став технологічно неможливий.

Умовами Договору передбачено, що Сторони, які уклали договір, діють у єдиному виробничо-технологічному комплексі і у своїй діяльності керуються законодавством України. Крім того, Сторони зобов`язані виконувати сумісно встановлені плани та графіки ведення робіт із розкриття та підготовки запасів, визначених Договором, та несуть відповідальність за несвоєчасне виконання сумісно встановлених планів та графіків робіт із розкриття та підготовки запасів. ТОВ «Краснолиманське» організовує роботи, у відповідності до розроблених та узгоджених сторонами графіків з виконання інтенсивного розкриття, підготовки і відпрацювання запасів в межах свого гірничого відводу, надає всю необхідну технічну документацію, здійснює оплату всіх видів послуг, наданих на підставі актів виконаних робіт.

Також між Сторонами укладено договір від 30.12.2003 року № 569/12 про надання послуг виробничого характеру, за яким ДП «ВК «Краснолиманська» надає послуги для здійснення всіх процесів виробництва, починаючи від виконання операцій технологічного комплексу на поверхні до розкриття і підготовки запасів вугілля, їх видобутку в межах гірничого відводу ТОВ «Краснолиманське» (), збагачення і охорони праці, правил техніки безпеки, правил технічної експлуатації, промсанітарії і екології, виконання складських операцій, надання послуг соціального характеру, тощо.

У листопаді 2013 року до спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Краснолиманське» № 3316 внесено відповідні зміни щодо продовження строку його дії до 19.12.2032 року на підставі наказів Державної служби геології та надр України № 174 від 28.04.2012 року та № 440 від 30.08.2013 року.

У зв`язку з цим між Сторонами укладено додаткову угоду від 27.12.2013 року до Договору від 13.05.2005 року № 287/05, якою продовжено строк його дії до 19.12.2032 року.

Крім того, укладено Договір від 30.12.2013 року № 30/12-06 щодо врегулювання економічних, технічних та правових взаємовідносин при будівництві об`єктів нового блоку, за умовами якого ТОВ «Краснолиманське» зобов`язувалось за рахунок власних джерел фінансування провести 76,8 км гірничих виробок для розкриття та підготовки запасів Компанії.

При цьому, на момент укладання цього договору Товариством не виконано зобов`язання за договором № 287/05 від 13.05.2005 року, а саме фактично проведено лише 7,3 км, або 26,5% від передбачених договором 27,62 км.

Так, ОСОБА_19 , не раніше вересня 2018 року, через підконтрольне йому ТОВ «Укрдонінвест» став кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Краснолиманське», почав фактично контролювати діяльність та здійснювати поточне керівництво Товариством.

Станом на 01.10.2021 року ТОВ «Краснолиманське» пройдено гірничі виробки довжиною 9,3 км, що складає 12,1 % від запланованого обсягу у 76,8 км гірничих виробок за договором № 30/12-06 від 30.12.2013 року, що фактично заблокувало доступ державному підприємству до 285,2 млн тонн корисних копалин.

Таким чином, надання надр у користування ТОВ «Краснолиманське» на підставі спеціального дозволу № 3316 від 19.12.2003 року, наявність договірних зобов`язань ДП «ВК «Краснолиманська» перед ТОВ «Краснолиманське» щодо надання послуг для здійснення всіх процесів виробництва, а також фактичне невиконання ТОВ «Краснолиманське» у необхідних обсягах своїх зобов`язань перед ДП «ВК «Краснолиманська» за договорами про здійснення гірничих виробок зумовило залежність існування ДП «ВК «Краснолиманська», як діючого державного підприємства з видобування вугілля, від ТОВ «Краснолиманське», та отримання останнім надприбутків внаслідок такої залежності.

Крім того, встановлено, що до 2021 року ДП «ВК «Краснолиманська» працювала без дотацій з державного бюджету.

Маючи можливість видобувати рядове вугілля з власних запасів, враховуючи виробничий та трудовий потенціал, державне підприємство мало можливість щорічно отримувати дохід від реалізації вугільної продукції розрахунково до 1,1 млрд гривень, натомість його діяльність є збитковою.

Так, не пізніше 01.01.2022 року, точна дата, час та місце органом досудового розслідування не встановлено, кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «Укрдонінвест» ОСОБА_19 , який у період до 10.04.2023 року являвся кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Краснолиманське», а в подальшому продовжив неформальне керівництво цим Товариством, яке у період до 10.04.2023 року входило до групи компаній «Укрдонінвест», достовірно знаючи, що ДП «ВК «Краснолиманська» перебуває в залежності від ТОВ «Краснолиманське», оскільки не має можливості проводити видобуток кам`яного вугілля з власних пластів, свідомо ставши на шлях злочинної діяльності, створив злочинну організацію, а саме стійке ієрархічне об`єднання декількох осіб, до якого увійшли його довірена особа ОСОБА_7 , директор ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 , головний бухгалтер ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_24 , головний інженер ДП «ВК «Краснолиманська» ОСОБА_25 , інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, в тому числі серед службових осіб Міністерства енергетики України та службових осіб ДП «ВК «Краснолиманська», які за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких злочинів учасниками цієї організації, керівництва та координації кримінально протиправної діяльності інших осіб, забезпечення функціонування злочинної організації, підшукання співучасників, об`єднання їх зусиль, детальний розподіл між ними обов`язків, складення плану, визначення способів його виконання. Внаслідок цього, ОСОБА_19 досягнуто основної мети такої організації, а саме утворення стійкого об`єднання осіб для заняття злочинною діяльністю, зокрема, ухилення від сплати податків, доведення ДП «ВК «Краснолиманська» до стійкої фінансової неспроможності та банкрутства, легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, забезпечення взаємозв`язку між діями всіх учасників останнього, упорядкування взаємодії його структурних частин.

Так, ОСОБА_19 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.01.2022 року, більш точна дата слідством не встановлена, під час розробки плану діяльності злочинної організації, собі, як організатору і керівнику, відвів роль управління функціонуванням злочинної організації як стійкого об`єднання осіб (забезпечення існування, відповідного рівня організованості, дотримання загальних правил поведінки і дисципліни; вербування нових учасників, розподіл або перерозподіл між ними функціональних обов`язків; планування конкретних злочинів і злочинної діяльності в цілому; організація заходів щодо прикриття останньої, вдосконалення структури об`єднання) та здійсненням ними злочинної діяльності (визначення її мети і напрямів, конкретних завдань об`єднання, його структурних частин або окремих учасників, координація їхніх дій; ініціювання здійснення певного виду злочинної діяльності чи вчинення конкретних злочинів тощо), забезпечення фінансування та організації приховування злочинної діяльності злочинної організації.

Після цього, ОСОБА_19 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.01.2022 року, більш точна дата слідством не встановлена, залучив свою довірену особу ОСОБА_7 , якій відвів роль співвиконавця вчинення кримінальних правопорушень, та яка виступала посередником між організатором та виконавцями в ієрархічній структурі злочинної організації і відповідала за координацію дій учасників групи та своєчасне виконання ними протиправних дій, погоджених з ОСОБА_19 . Зокрема, на неї покладено обов`язок щодо здійснення загального керівництва діяльністю ТОВ «Краснолиманське» та підконтрольного ДП «ВК «Краснолиманська», погодження питань правової та фінансової діяльності цих підприємств.

При цьому, робоче місце ОСОБА_7 , на час здійснення активних дій щодо досягнення основної мети злочинної організації, знаходилось за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, 7Б, (Печерський р-н), де на виконання вказівок ОСОБА_19 здійснювала загальне керівництво групами компаній, господарська діяльність яких станом на 01.01.2022 року контролювалась ОСОБА_19 .

На виконання плану злочинної організації, створеної ОСОБА_19 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.01.2022 року, більш точна дата слідством не встановлена, залучено директора ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 , якому доведено план злочинної діяльності, з яким він погодився, таким чином вступивши до злочинної організації і ставши її учасником з метою вчинення тяжких злочинів. ОСОБА_23 , відповідно до розробленого плану, відведено роль керівника над підлеглими співробітниками ТОВ «Краснолиманське» та службовими особами ДП «ВК «Краснолиманська», з яким повинні погоджуватись питання правової та фінансової діяльності цих товариств та контроль над діяльністю ДП «ВК «Краснолиманська» стосовно видобування вугілля. Останній в свою чергу до вчинення протиправної діяльності залучив головного бухгалтера ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_24 , яка підпорядковувалась йому в силу службових обов`язків та повинна була виконувати його незаконні вказівки.

При цьому, ОСОБА_23 та ОСОБА_24 відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України на час вчинення кримінальних правопорушень являлись службовими особами, так як виконували організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.01.2022 року ОСОБА_23 до злочинної організації залучено головного інженера ДП «ВК «Краснолиманська» ОСОБА_25 , який відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України на час вчинення кримінальних правопорушень також являвся службовою особою державного підприємства, при цьому отримуючи офіційний дохід від ТОВ «Краснолиманське». У період 2022-2023 років ОСОБА_25 фактично виконував обов`язки генерального директора та здійснював загальне керівництво державним підприємством, у зв`язку із постійним перебуванням діючого виконувача обов`язків генерального директора ОСОБА_1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, на території Київської області, та враховуючи підконтрольність державного підприємства приватній структурі, на виконання злочинного плану повинен був беззаперечно виконувати вказівки директора ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 , вчиняти дії на користь ТОВ «Краснолиманське», забезпечувати вчинення дій працівниками ДП «ВК «Краснолиманська» для доведення державного підприємства до стійкої фінансової неспроможності, не вчиняти дій щодо повернення запасів з балансу ТОВ «Краснолиманське» на баланс ДП «ВК «Краснолиманська» та анулювання спеціального дозволу ТОВ «Краснолиманське» на право користування надрами від 19.12.2003 року № 3316, не забезпечувати, з огляду на наявність простроченої дебіторської заборгованості, своєчасне повернення обігових коштів державного підприємства та належний рівень претензійно-позовної роботи.

Поряд з цим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.01.2022 року до злочинної організації залучено невстановлених інших службових осіб ДП «ВК «Краснолиманська», які враховуючи підконтрольність державного підприємства приватній структурі, на виконання злочинного плану повинні були гальмувати питання щодо повернення запасів з балансу ТОВ «Краснолиманське» на баланс ДП «ВК «Краснолиманська» та анулювання спеціального дозволу ТОВ «Краснолиманське» на право користування надрами від 19.12.2003 року № 3316, не забезпечувати, з огляду на наявність простроченої дебіторської заборгованості, своєчасне повернення обігових коштів державного підприємства та належний рівень претензійно-позовної роботи.

Також, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.01.2022 року, до злочинної організації залучено невстановлених службових осіб Міністерства енергетики України та інших службових осіб ДП «ВК «Краснолиманська», дії яких були направлені на невиявлення органами, які здійснюють та контролюючу функцію господарської діяльності ТОВ «Краснолиманське», порушень у сфері господарської діяльності та забезпечували можливість в подальшому здійснювати кримінальні правопорушення у сфері господарської діяльності.

Згідно розробленого спільного злочинного плану, після надходження грошових коштів на рахунки ТОВ «Краснолиманське» в рахунок погашення заборгованості за договорами факторингу, укладених з ТОВ «ФК «Фінуніверсал», головний бухгалтер ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_24 , виконуючи спільний злочинний умисел, направлений на умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, переслідуючи корисливі мотиви, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді фактичного ненадходження коштів до бюджету в особливо великих розмірах, перебуваючи за адресою: вул. Степова, буд. 1, смт. Новоекономічне Донецька область, використовуючи особистий електронний кваліфікований підпис та ІР-адресу НОМЕР_1 , у період часу з січня 2022 року по грудень 2023 року здійснювала протиправну реєстрацію податкових накладних з реалізації вугілля кам`яного з пільгою з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД.

Реалізовуючи злочинний план, направлений на умисне ухилення від сплати податків, що входять до системи оподаткування, на виконання завдань ОСОБА_19 , головний бухгалтер ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_24 , діючи за попередньою змовою з директором ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 та під контролем ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що починаючи з 01.01.2022 припинено дію режиму звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, який був тимчасово встановлений пунктом 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, в порушення пункту 30.3. статті 30 розділу І, підпункту а) пункту 185.1. статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 194.1 статті 194. пункту 201.1, пункту 201.10. статті 201 розділу V, пункту 44 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI. п.5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.12.2010 №1246 (зі змінами та доповненнями) протягом січня 2022-грудня 2023 років занижено податкові зобов`язання з ПДВ в рядку 1.1 «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України» податкових декларації з ПДВ та не складено і не зареєстровано податкові накладні на:

1) загальну суму ПДВ 27 906 858,81 грн. в тому числі в розрізі періодів: січень 2022 - 15 682 670,56 грн., лютий 2022 - 12 224 188,24 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та не складання і не реєстрації податкових накладних за касовим методом з бази оподаткування на суму 139 534 294,05 грн., що відповідає розміру отриманої ТОВ «Краснолиманське» у 2022 році компенсації за вугілля, яке реалізоване у 2021 році покупцю ПрАТ «АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД»;

2) загальну суму ПДВ 2 572 648,02 грн. в тому числі в розрізі періодів: січень 2022 - 2 269 488,02 грн., лютий 2023 - 303 160 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та не складання і не реєстрації податкових накладних за касовим методом з бази оподаткування на суму 12 863 240,08 грн., що відповідає розміру отриманої ТОВ «Краснолиманське» у 2022-2023 році компенсації за вугілля, яке реалізоване у 2021 році покупцю ТОВ «РЕСУРС-ВУГІЛЛЯ»;

3) загальну суму ПДВ 4 000 000 грн. в тому числі в розрізі періодів: січень 2022 - 2 573 746 грн., травень 2023 - 1 426 254 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та не складання і не реєстрації податкових накладних за касовим методом з бази оподаткування на суму 20 000 000 грн., що відповідає розміру отриманої ТОВ «Краснолиманське» у 2022-2023 році компенсації за вугілля, яке реалізоване у 2019 році покупцю ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Україна»;

4) загальну суму ПДВ 28 367 224,73 грн. в тому числі в розрізі періодів: лютий 2023 - 6 140 540 грн., березень 2023 - 7 818 557,53 грн., травень 2023 - 220 000, червень 2023 - 33 500 грн., липень 2023 - 112 700 грн., серпень 2023 - 27 700 грн., вересень 2023 - 179 800 грн., жовтень 2023 - 29 400 грн., листопад 2023 - 321 800 грн., грудень 2023 - 13 483 227,19 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та не складання і не реєстрації податкових накладних за касовим методом з бази оподаткування на суму 141 836 123,63 грн., що відповідає розміру отриманої ТОВ «Краснолиманське» у 2023 році компенсації за вугілля, яке реалізоване у 2019-2021 році покупцю ДП «ВК «Краснолиманська»;

5) загальну суму ПДВ 107 347 599,33 грн. в тому числі в розрізі періодів: січень 2022 - 10 265 600 грн., липень 2022 - 28 845 120 грн., серпень 2022 - 1 254 200 грн., жовтень 2022 - 60 000 грн., листопад 2022 - 18 494 265,62 грн., грудень 2022 - 3 022 000 грн., січень 2023 - 6 820 000 грн., лютий 2023 - 8 999 864,80 грн., березень 2023 - 14 824 495,35 грн., квітень 2023 - 12 986 000 грн., травень 2023 - 1 776 053,56 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та не складання і не реєстрації податкових накладних за касовим методом з бази оподаткування на суму 536 737 996,64 грн., що відповідає розміру отриманої ТОВ «Краснолиманське» у 2022-2023 році компенсації за вугілля, яке реалізоване у 2019-2021 році покупцю ТОВ «УКРДОНІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ».

Таким чином, головний бухгалтер ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_24 , реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_19 , направлений на умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, діючи за попередньою змовою з директором ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 , під контролем ОСОБА_7 в порушення пункту 30.3. статті 30 розділу І, підпункту а) пункту 185.1. статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 194.1 статті 194. пункту 201.1, пункту 201.10. статті 201 розділу V, пункту 44 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI. п.5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.12.2010 №1246 (зі змінами та доповненнями) занижено податкові зобов`язання з ПДВ в рядку 1.1 «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України» податкових декларації з ПДВ на 170 194 331 грн. та не складено і не зареєстровано податкові накладні на загальну суму ПДВ 170 194 331 грн. в т. ч. за періоди: січень 2022 - 15 812 925,0 грн., лютий 2022-26 225 007,0 грн., липень 2022 - 28 845 120,00 грн., серпень 2022 - 1 254 200,00 грн., жовтень 2022 - 60 000,00 грн., листопад 2022 - 18 494 266,00 грн., грудень 2022 - 3 022 000,00 грн., січень 2023 - 6 820 000,00 грн., лютий 2023 - 15 443 565,00 грн., березень 2023 - 22 643 053,00 грн., квітень 2023 - 12 986 000,00 грн., травень 2023 - 3 422 308,00 грн., червень 2023 - 33 500,00 грн., липень 2023 - 112 700,00 грн., серпень 2023 - 27 700,00 грн., вересень 2023 - 179 800,00 грн., жовтень 2023 - 29 400,00 грн., листопад 2023 - 321 800,00 грн., грудень 2023 - 13 483 227,00 грн. внаслідок не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та не складання і не реєстрації податкових накладних за касовим методом з бази оподаткування на суму 852 193 854,40 грн., що відповідає розміру отриманої ТОВ «Краснолиманське» у 2022-2023 році компенсації за вугілля, яке реалізоване у 2019-2021 році покупцям ТОВ «УКРДОНІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ» (), ДП «ВК «КРАСНОЛИМАНСЬКА» (), ПрАТ «АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД» (код ЄДРПОУ 191075), ПрАТ «ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «УКРАЇНА» (), ТОВ «АВСТРІЯ ПРОДУКТ ЕКО 2023» (стара назва - ТОВ «РЕСУРС-ВУГІЛЛЯ») ().

Враховуючи викладене, умисні дії ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які виразилися у незаконному застосуванні податкової пільги (код податкової пільги згідно з довідником - 14060521) в період з 01.01.2022 по 31.12.2023 року, призвели до заниження сум податку на додану вартість та фактичного ненадходження до бюджету коштів в сумі 170 194 331 грн, що відповідно до примітки ст. 212 КК України є особливо великим розміром.

На виконання спільного злочинного плану умисного ухилення від сплати податків директор ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 та головний бухгалтер цього товариства ОСОБА_24 , діючи під контролем ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , маючи реальну можливість покрити сформовану заборгованість перед ДП «ВК «Краснолиманська» за надані послуги, умисно їх не здійснювали.

В той час з банківських рахунків ТОВ «Краснолиманське» у період з 01.01.2022 по 30.09.2023 року перераховано кошти ТОВ «Шахтарськтранс» () на загальну суму 182 956 272, 55 грн, ТОВ «Дон карабас» () на загальну суму 1 040 400,00 грн та ТОВ «Ремтех-Дніпро» () на загальну суму 77 680 709,88 грн без відповідної реєстрації податкових накладних в ЄРПН та без відображення в податковому та бухгалтерському обліках, тобто здійснено розрахунки з підприємствами, які мають ознаки ризиковості.

Також директор ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 у співучасті з головним бухгалтером цього Товариства ОСОБА_24 на виконання розробленого ОСОБА_19 злочинного плану, який полягав в умисному ухиленні від сплати податків службовими особами ДП «ВК «Краснолиманська» та доведенню Підприємства до стійкої фінансової неспроможності, формуванні боргових зобов`язань Підприємства, маючи реальну можливість погасити сформовану заборгованість перед ДП «ВК «Краснолиманська» за надані послуги, умисно вказаних дій не здійснювали, проте перераховували грошові кошти за постачання товарно - матеріальних цінностей у період з 01.01.2022 по 30.09.2023 року, а саме:

- ФОП ОСОБА_26 (РНОКПП НОМЕР_2 ) - на загальну суму 73 839 964,61 грн, у тому числі за 2022 рік - 56 180 172,95 грн, за 9 місяців 2023 року - 17 659 791,66 грн;

- ФОП ОСОБА_27 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - на загальну суму 38 091 827,50 грн, у тому числі за 2022 рік - 14 704 117,50 грн, за 9 місяців 2023 року - 23 387 710,00 грн;

- ФОП ОСОБА_28 (РНОКПП НОМЕР_4 ) - на загальну суму 12 475 448,96 грн, у тому числі за 2022 рік - 11 474 356,96 грн, за 9 місяців 2023 року - 1 001 092,00 грн;

- ФОП ОСОБА_29 (РНОКПП НОМЕР_5 ) - на загальну суму 7 713 138,00 грн;

- ФОП ОСОБА_30 (РНОКПП НОМЕР_6 ) - на загальну суму 7 542 300,00 грн;

- ФОП ОСОБА_31 (РНОКПП НОМЕР_7 ) - на загальну суму 7 542 300,00 грн;

- ФОП ОСОБА_32 (РНОКПП НОМЕР_8 ) - на загальну суму 6 534 582,00 грн, в тому числі за 2022 рік - 2 780 865,00 грн, за 2023 рік - 3 753 717,00 грн;

- ФОП ОСОБА_33 (РНОКПП НОМЕР_9 ) на загальну суму - 5 929 721,48 грн, в тому числі за 2022 рік - 3 081 203,12 грн, за 2023 рік - 2 848 518,36 грн.

При цьому, серверний блок Dell R530 (інвентаризаційний номер 61669), два флеш носії (токени для програмного забезпечення серверного блоку) та системний блок НР ProLiant ML110 G7 на якому інстальовано софт захисту ліцензій серверного обладнання ДП «ВК «Краснолиманська» та міститься база даних бухгалтерського та податкового обліку державного підприємства, у точно не встановлений період, проте не пізніше 11.08.2023 та по 19.10.2023 року, перебувало за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 7-Б (Печерський р-н), де здійснювали свою господарську діяльність ряд підприємств приватної форми власності, підконтрольні ОСОБА_19 , проте за якою ДП «ВК «Краснолиманська» не здійснювало та не могло здійснювати свою господарську діяльність.

Крім того директор ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 у співучасті з головним бухгалтером цього товариства ОСОБА_24 , під контролем ОСОБА_7 на виконання розробленого ОСОБА_19 злочинного плану, який полягав у доведенні ДП «ВК «Краснолиманська» до стану стійкої фінансової неспроможності і формування боргових зобов`язань Підприємства, у період з 01.01.2022 по 30.09.2023 року здійснено виплату дивідендів ТОВ «Укрдонiнвест», бенефіціарним власником якого є ОСОБА_19 , в сумі 221 992 887, 40 грн, розуміючи реальну можливість умисно не здійснювали оплату послуг основного постачальника - ДП «ВК «Краснолиманська», за рахунок використання активів якого забезпечується діяльність ТОВ «Краснолиманське» та, відповідно, отримуються прибутки.

ОСОБА_1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, не виконуючи вимог нормативно-правових актів, будучи з огляду на свої службові обов`язки посадовою особою Підприємства, відповідальною за правильність нарахування податкових платежів, та особою, яка несе повну відповідальність за стан, діяльність, формування та виконання фінансових планів очолюваного ним Підприємства, будучи зобов`язаним згідно з п. 5.2.2 Статуту Підприємства, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України забезпечувати своєчасну сплату податків та інших відрахувань відповідно до законодавства, у період з 12.11.2021 по 04.10.2023 року сприяв ухиленню ДП «ВК «Краснолиманська» від сплати податків та доведення Підприємства до стану стійкої фінансової неспроможності шляхом прийняття нераціональних управлінських рішень, які негативно впливатимуть на виробничу, торговельну, іншу статутну діяльність Підприємства, що призводять до фінансових збитків та втрат, невжиття Підприємством необхідних заходів для стягнення заборгованості, повноти та своєчасності проведення претензійно-позовної роботи та своєчасності розв`язання проблем у виробничому процесі, умисного порушення податкового законодавства з метою застосування до Підприємства фінансових санкцій.

Ураховуючи викладене, виконувач обов`язків генерального директора ДП «ВК «Краснолиманська» ОСОБА_1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, який не був обізнаний зі злочинним планом ОСОБА_19 , фактично самоусунувся від виконання покладених на нього обов`язків, будучи посадовою особою Підприємства з правом підпису, зобов`язаною дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, відповідальною за правильність нарахування податкових платежів та особою, яка несе повну відповідальність за стан, діяльність, формування і виконання фінансових планів очолюваного ним Підприємства у період з 12.11.2021 по 04.10.2023 року, діючи умисно, сприяв функціонуванню злочинної організації, забезпечив реалізацію розробленого ОСОБА_19 злочинного плану щодо умисного ухилення Підприємства від сплати податків, шо призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у сумі 1 124 095 182,2 грн.

Отже, умисні дії ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБИ_1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, який не був обізнаний зі злочинним планом ОСОБА_19 , призвели до фактичного ненадходження до бюджету коштів у розмірі 1 124 095 182,2 грн, що відповідно до примітки ст. 212 КК України є особливо великим розміром.

Крім того, за результатами планового внутрішнього аудиту ДП «ВК «Краснолиманська», проведеного Міненерго, стан фінансово-господарської діяльності ДП «ВК «Краснолиманська» за період з 01.01.2018 року по завершений звітний період 2021 року визначено як негативний, за наслідками чого наказом Міненерго від 30.12.2021 року № 364 «Про результати планового внутрішнього аудиту ДП «ВК «Краснолиманська» генеральному директору державного підприємства рекомендовано розробити план заходів з усунення виявлених порушень і недоліків - забезпечення належної роботи з повернення запасів вугілля, виконання планових завдань з видобутку рядового вугілля та проведення гірничих виробок; дотримання вимог Галузевої угоди та Колективного договору при нарахуванні заробітної плати, оптимізації витрат на оплату праці, з урахуванням резервів, виявлених при проведенні аудиторського дослідження; відшкодування суми зайвих витрат на оплату праці; дотримання вимог законодавства при проведенні процедур закупівель товарів, робіт та послуг, забезпечення виконання умов договорів з ТОВ «Краснолиманське», проведення претензійно-позовної роботи з відшкодування дебіторської заборгованості, не допущення її списання без вжиття заходів з повернення; укладання договорів оренди гірничошахтного обладнання, приміщень у будівлі адміністративно-побутового комбінату тощо.

Однак, з моменту видання вказаного наказу та до моменту свого звільнення ОСОБА_1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, мав реальну змогу, проте не вжив жодних заходів, спрямованих на його виконання.

Таким чином, виконувач обов`язків генерального директора ДП «ВК «Краснолиманська» ОСОБА_1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, у період з 12.11.2021 по 04.10.2023 року, діючи умисно, але будучи не обізнаним із кінцевою метою злочинного плану ОСОБА_19 , фактично самоусунувшись від керівництва державним підприємством, сприяв реалізації злочинного плану ОСОБА_19 щодо умисного доведення ДП «ВК «Краснолиманська» до стійкої фінансової неспроможності, забезпечивши вчинення дій по нереєстраціїі ДП «ВК «Краснолиманська» податкових накладних, що потягнуло за собою нарахування пені та штрафів, тобто умисного порушення податкового законодавства із метою застосування до підприємства фінансових санкцій, не проведення службовими особами ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 та ОСОБА_24 належних розрахунків з ДП «ВК «Краснолиманська» за надані послуги, умисного невжиття службовими особами ДП «ВК «Краснолиманська» заходів щодо реального стягнення існуючих боргів, що призвело до настання шкоди у виді боргових зобов`язань та несплати податків до бюджетів різних рівнів, що призвело до великої матеріальної шкоди державі на суму 2 536 552 022,05 грн у вигляді несплати податку на додану вартість, штрафів за не зареєстровані податкові накладні та несплачені грошові зобов`язання перед бюджетом, а також несплати заборгованості за спожиту електричну енергію перед державними підприємствами та компаніями.

Отже, описані дії ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_1, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, який не був обізнаний зі злочинним планом ОСОБА_19 призвели до умисного доведення ДП «ВК «Краснолиманська» до стійкої фінансової неспроможності та до настання шкоди у розмірі 2 536 552 022,05 гривень.

Крім того, директор ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 , діючи у співучасті з головним бухгалтером Товариства ОСОБА_24 та ОСОБА_7 , яка протягом 2022-2023 років використовувала офіс, що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 7Б, виконання вказівок ОСОБА_19 , маючи безпосередній контроль над діяльністю ДП «ВК «Краснолиманська», використовуючи при цьому реквізити ТОВ «Краснолиманське» та ТОВ «Укрдонінвест», створили умови щодо перебування державного підприємства в стані стійкої фінансової неспроможності з метою подальшого отримання юридичного контролю над ним шляхом проведення приватизації або отримання можливості контролювати його діяльність іншим легальним (законним) способом.

З метою досягнення протиправної мети кримінального правопорушення у вигляді доведення державного підприємства до стійкої фінансової неспроможності, ОСОБА_19 , будучи обізнаним про наявність непогашеної дебіторської заборгованості підконтрольного ТОВ «Краснолиманське» перед ДП «ВК «Краснолиманська» за надані у минулих роках послуги, на загальну суму станом на 30.09.2023 - 2 166 702 584, 36 грн, організував, а ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 безпосередньо виконали, заходи щодо подальшого незабезпечення виплати ТОВ «Краснолиманське» наявних грошових зобов`язань перед державним підприємством шляхом штучного збільшення видатків зазначеного Товариства у вигляді перерахування відповідних грошових коштів на рахунки підконтрольних ОСОБА_19 підприємств, а також виплати дивідендів учасникам товариства, тим самим поступово зменшуючи платоспроможність державного підприємства перед державою, оскільки переважна (понад 75%) дебіторська заборгованість ДП «ВК «Краснолиманська» за період 2014-2023 років складалась з боргових зобов`язань ТОВ «Краснолиманське».

Так, не пізніше 01.01.2022 року, точна дата, час та місце органом досудового розслідування не встановлено, кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «Укрдонінвест» ОСОБА_19 , який до 10.04.2023 року також являвся кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Краснолиманське», яке входило до групи компаній ТОВ «Укрдонінвест», а в подальшому здійснював неформальне керівництво цим Товариством, достовірно знаючи, що ДП «ВК «Краснолиманська» перебуває в залежності від ТОВ «Краснолиманське», оскільки не має можливості проводити видобуток кам`яного вугілля з власних пластів, розробив злочинний план з легалізації майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

З метою виконання злочинного плану ОСОБА_19 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.01.2022 року, службові особи ТОВ «Краснолиманське» та ТОВ «Укрдонінвест», а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 вчинили суспільно небезпечні протиправні діяння, спрямовані на здійснення фінансових операцій та вчинення правочинів з майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, приховуючи та маскуючи походження такого майна.

Так, підконтрольне ОСОБА_19 та ОСОБА_7 ТОВ «Укрдонінвест» у декларації з податку на прибуток за І півріччя 2023 року задекларовано суму нарахованих доходів у вигляді дивідендів на суму 857 481 378 грн, що складає 90% всіх доходів цього товариства.

Діючи відповідно до раніше розробленого плану, директором ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 у співучасті з ОСОБА_24 та ОСОБА_7 , на виконання вказівок ОСОБА_19 , у період 2022-2023 років здійснено виплату дивідендів учаснику - ТОВ «Укрдонiнвест», директором та бенефіціарним власником якого є останній, а ОСОБА_7 уповноваженою особою, яка має право підпису документів та звітності вказаного Товариства, на загальну суму 991 828 887 грн, у тому числі:

- 151 303 198 грн - протягом 2022 року;

- 70 689 689 грн - протягом 9 місяців 2023 року;

- 769 836 000 грн - у 4 кварталі 2023 року.

Отже, ТОВ «Краснолиманське» протягом 2022 - 2023 років незважаючи на боргові зобов`язання перед ДП «ВК «Краснолиманська» виплачено ТОВ «Укрдонінвест» дивіденди на загальну суму 991 828 887 грн, в тому числі у період з 01.01.2022 - 30.09.2023 року на загальну суму 221 992 887 грн, а основну суму у розмірі 769 836 000 грн у 4 кварталі 2023 року.

Надалі, ОСОБА_19 та ОСОБА_7 , використовуючи реквізити ТОВ «Укрдонінвест», провели фінансові операції (зокрема, перерахування коштів на банківські рахунки) та вчинили відповідні правочини.

Зокрема, у період 2022-2023 років ТОВ «Укрдонінвест» вчинено правочини з купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна, а саме придбано:

- у АТ «Мегабанк» (ЄДРПОУ 9804119) нежитловий будинок загальною площею: 690,8 кв.м, що розташований за адресою: місто Київ, вул. Хмельницького Богдана, 64, загальною вартістю 42 996 952 грн;

- автомобіль Mercedes-Benz EQS 450, навантажувач фронтальний JCB 455ZX, Сервер Supermicro SYS-5039MP-H8TNR/ 8xIntel Xeon Gold 6208U/ 32x32Gb/ 16x960Gb/ 8x2x25Gbit, зарядні станції, тощо.

Крім того, протягом січня 2024 року придбано основних засобів, комплектуючих та допоміжних послуг на загальну суму 61 388 376 грн, а саме:

- у ТОВ «АВТ Баварія» () автомобіль Rolls-Royce Cullinan Black Badge загальною вартістю 21 825 300 грн;

- у ТОВ «Вольтлайн» () зарядня станція для електромобілів Terra загальною вартістю 39 128 521 грн, тощо.

Отже, службові особи ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_23 , діючи у співучасті з ОСОБА_24 та ОСОБА_7 , на виконання вказівок ОСОБА_19 , в період 2022-2023 років незаконно набули майно, яке прямо та повністю одержано злочинним шляхом внаслідок вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 219 КК України (доведення до стійкої фінансової неспроможності ДП «ВК «Краснолиманська»), здійснили фінансові операції щодо перерахування на рахунки ТОВ «Укрдонінвест» дивідендів та вчинили відповідні правочини з купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна, маскуючи його походження.

Загалом, за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 року ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 реалізували свій злочинний умисел, направлений на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом на загальну суму 991 828 887 грн, що відповідно до примітки 2 до статті 209 КК України є особливо великим розміром.

17.05.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ст. 219, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ст. 219, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України.

18.05.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів, тобто до 15.07.2024 року включно.

27.06.2024 року ОСОБА_25 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ст. 219, ч. 3 ст. 212 КК України.

Цього ж дня повідомлено про зміни раніше повідомлених підозр ОСОБА_19 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ст. 219, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України.

11.07.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 08.09.2024 року включно.

05.09.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 02.11.2024 року включно.

В той же час, 13.09.2024 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021 року визначено за Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України.

В подальшому, 01.10.2024 року заступником Генерального прокурора ОСОБА_34 , у зв`язку із неефективністю досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021 року доручено іншому органу досудового розслідування - Головному слідчому управлінню Державного бюро розслідувань.

31.10.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 29.12.2024 року включно.

Одночасно, слідчим суддею визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах 50 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 151 400 000,00 грн.

Також, у разі внесення застави на підозрювану покладено відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

23.12.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 продовжено до 16.02.2025 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 60 560 000,00 грн.

31.01.2025 року стороною обвинувачення здійснено повідомлення про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021 року у зв`язку з тим, що зібрані під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні докази є достатніми для складання обвинувального акту, та відкриття матеріалів кримінального провадження, стороні захисту та потерпілому згідно вимог ст. 290 КПК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2025 року строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 продовжено до 02.04.2025 року включно.

Крім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2025 року розмір застави зменшено та визначено у розмірі 38 607 000,00 грн.

18.03.2025 року за клопотанням сторони обвинувачення Печерським районним судом м. Києва стороні захисту встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000862 від 07.10.2021 року до 15.04.2025 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2025 строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 продовжено до 16.05.2025 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої встановлено у межах 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000,00 гривень.

17.04.2025 року до Печерського районного суду м. Києва направлено обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.05.2025 року кримінальне провадження № 0000862 від 07.10.2021 з обвинувальним актом, в порядку ст. 34 КПК України направлено на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

12.05.2025 року прокурор другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор зазначив, що у зазначеному кримінальному провадженні підготовче судове засідання станом на час звернення з клопотанням не проведено, тому відповідно до приписів ч. 6 ст. 199 КПК України розгляд клопотання має здійснювати слідчий судді Печерського районного суду міста Києва.

Прокурор у клопотанні вказав, що на теперішній час ризики, які були враховані судом при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують необхідність продовження строку дії застосованого запобіжного заходу.

Крім того, кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового провадження, метою якого є вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, метою якого, в свою чергу, є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підставою для продовження строку тримання обвинуваченої під вартою є наявність ризиків, які не зменшились, продовжують існувати та дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, зазначені в п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ураховуючи характер інкримінованих обвинуваченій злочинів та тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованих правопорушень, сторона обвинувачення вважає, що обвинувачена може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від суду, незаконними засобами впливати на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення нею та іншими членами злочинної організації злочинів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, прокурор вказав, що відповідно до ст. 178 КПК України зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, передбачених, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 212, ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 209 КК України; ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень (злочинів), за один з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, тож тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях (злочинах), у вчиненні яких вона обвинувачується, є достатньою та спів мірною для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; вік та стан обвинуваченої дозволяють їй перебувати в слідчому ізоляторі під час судового розгляду, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Прокурор зазначив, що є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить її належної поведінки, не зменшить наявності вищевказаних ризиків та може призвести до подальшого перешкоджання встановленню об`єктивної істини у цьому кримінальному провадженні у зв`язку з наявністю ризиків, зазначених у клопотанні.

Неможливе і застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент звернення з указаним не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про застосування обвинуваченій саме такого запобіжного заходу.

Домашній арешт є занадто м`яким запобіжним заходом, який не можна застосувати, враховуючи особу обвинуваченої, наявні ризики, та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої містяться у вищенаведених матеріалах кримінального провадження, а також інших доказах, зібраних у ході досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої у кримінальному провадженні № 0000862 від 07.10.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 10.07.2025 року.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначено у межах 8 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 24 224 000,00 грн, із зобов`язанням обвинуваченої ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з населеного пункту в якому проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у вказаному кримінальному провадженні, а також зі свідками, у тому числі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , іншими особами, зокрема, діючими/колишніми працівниками ТОВ «Краснолиманське» та ДП «ВК «Краснолиманська» з приводу обставин вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень (поза межами здійснення судового розгляду);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як обвинуваченою, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві.

Роз`яснено обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснено заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченої, обвинуваченого та її явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченій, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованих їй злочинів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ст. 219, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Крім того, слідчим суддею враховано, що підготовче судове засідання у Шевченківському районному суду міста Києва станом на дату звернення прокурора до слідчого судді із вказаним клопотанням не призначено, у зв`язку з чим сторона обвинувачення у відповідності до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України правомірно звернулась з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу до Печерського районного суду м. Києва.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, вчинених в умовах воєнного стану, ступінь їх небезпеки та наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу обвинуваченої, її вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченої, її майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінальних правопорушень, дійшов висновку про можливість визначення обвинуваченій застави у розмірі, значно меншому ніж розмір застави, який просив визначити прокурор у клопотанні, визначивши заставу у виді 8 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 24 224 000,00 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_7 та підстав вважати його завідомо непомірним для обвинуваченої колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та їх істотне зменшення після спливу тривалого часу досудового розслідування та утримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості обвинуваченої переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Крім того, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), § 149).

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування у кримінальному провадженні інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків з огляду на конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, на тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винуватою, та даних про особу обвинуваченої.

При цьому, посилання захисника на відомості, які характеризують особу обвинуваченої, зокрема про те, що обвинувачена раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу або зменшення їй розміру застави.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 з моменту затримання безперервно утримується під вартою вже понад 12 місяців поспіль ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

Так, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

У той же час, згідно положень ч. 1 ст. 219 КПК, строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 283 КПК України, однією із форм закінчення досудового розслідування передбачено звернення до суду з обвинувальним актом.

Як убачається із матеріалів судового провадження, досудове розслідування кримінального провадження № 0000862 було закінчено 17.04.2025 року, із направленням обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні до Печерського районного суду м. Києва, тому підстав для висновку про утримання ОСОБА_7 під вартою поза межами передбаченого ч. 3 ст. 197 КПК України для стадії досудового розслідування граничного 12-місячного строку, колегія суддів не убачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для обвинуваченої ОСОБА_7 , є необґрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, розміру збитків, заподіяння яких інкриміновано ОСОБА_7 разом з іншими особами, та даних про особу обвинуваченої, колегія суддів дійшла висновку, що застава у визначеному слідчим суддею розмірі є обґрунтованою та підстав для її зменшення колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4