Єдиний унікальний номер справи 185/4654/25
Провадження № 1-кп/185/1040/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000041 від 08 лютого 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого водієм ПП «Ткач», раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 разом з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, 18.01.2025 року близько 00:45 год. знаходилися на території АЗК «ОККО», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Дніпровська, буд.159. Знаходячись на території вказаного АЗК особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства в частині забезпечення спокійних умов роботи персоналу та відпочинку гостей АЗК «ОККО», що виразилося у бажанні продемонструвати своє зневажливе ставлення до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, керуючись нікчемним приводом щодо потерпілого ОСОБА_7 , який на той час знаходився на території вказаного АЗК разом зі своєю матір`ю потерпілою ОСОБА_6 , діючи умисно, безпричинно, усвідомлюючи що перебуває у громадському місці, демонструючи свою зверхність над іншими відвідувачами АЗК, почав чіплятися до потерпілого ОСОБА_7 , висловлюючись нецензурною лайкою на його адресу, намагаючись таким чином самоствердитись за рахунок приниженнням потерпілого ОСОБА_7 . Після того, покинувши територію АЗК обвинувачений ОСОБА_3 разом з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, на автомобілі марки «ВАЗ 21099», держаний номерний знак НОМЕР_1 продовжуючи діяти безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства почали переслідувати автомобіль, в якому рухалися від АЗК додому потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Рухаючись поблизу будинку №2 по вул.Марусі Чурай м.Павлограда Дніпропетровської області обвинувачений ОСОБА_3 разом з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, діючи умисно, групою осіб, безпричинно, усвідомлюючи, що перебувають у громадському місці, використовуючи вищевказаний автомобіль заблокували рух потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , після чого особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, продовжуючи діяти безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, умисно штовхнув руками потерпілого ОСОБА_7 в область грудей, а обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи хуліганські дії особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, за мовчазної згоди у групі з цією особою, продовжуючи діяти безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва та лівого вуха, чим заподіяв останньому фізичний біль.

В подальшому, будучи свідком хуліганських дій особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинуваченого ОСОБА_3 відносно потерпілого ОСОБА_7 , його мати, потерпіла ОСОБА_6 , підбігла до обвинуваченого ОСОБА_3 , вимагаючи від останнього припинення протиправної поведінки. Після того обвинувачений ОСОБА_3 , не припиняючи свої хуліганські дії, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, умисно наніс один удар кулаком правої руки по голові зліва потерпілій ОСОБА_6 , чим заподіяв останній фізичний біль. В подальшому, на місце події прийшов потерпілий ОСОБА_5 , який будучи свідком хуліганських дій особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинуваченого ОСОБА_3 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , підійшов до особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинуваченого ОСОБА_3 з вимогою припинення протиправної поведінки.

Після того, не припиняючи свої хуліганські дії, діючи умисно, групою осіб, обвинувачений ОСОБА_3 , вчиняючи опір потерпілому ОСОБА_9 , який припиняв хуліганські дії особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинуваченого ОСОБА_3 відносно потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , наніс один удар ногою в область обличчя потерпілого ОСОБА_5 .

В подальшому, не припиняючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинувачений ОСОБА_3 , діючи у групі, вчинили опір потерпілому ОСОБА_5 , який припиняв їх хуліганські дії відносно потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . При цьому особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, умисно обхопивши руками та стискаючи шию потерпілого ОСОБА_5 , утримував його на місці, не даючи змогу припинити вчинені ними хуліганські дії, а обвинувачений ОСОБА_3 в той час умисно наніс не менше 10 ударів кулаками та ногами по голові, обличчю, тулубу, грудній клітині, ногам потерпілого ОСОБА_5 .

В подальшому, не припиняючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діючи групою осіб, особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи вчинення опору потерпілому ОСОБА_5 , який припиняв їх хуліганські дії відносно потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , умисно нанесли не менше 10 ударів кулаками та ногами по голові, обличчю, тулубу, грудній клітині, ногам потерпілого ОСОБА_5 ,

У результаті умисних хуліганських дій особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді гематом м`яких тканин обличчя, шиї, грудної клітини справа, кінцівок, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У результаті умисних хуліганських дій особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді гематоми м`яких тканин обличчя, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень.

У результаті умисних хуліганських дій особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 було заподіяне тілесні ушкодження у вигляді гематоми м`яких тканин волосистої частини голови, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язані з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

19 травня 2025 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ст.296 ч.3 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину, та узгодженого покарання, яке повинний понести обвинувачений - призначення за ч.3 ст.296 КК України покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, та звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у скоєнні злочину, що йому інкримінований, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання, в скоєному щиро кається, має реальну можливість виконання узгодженого покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні потерпілі, кожен окремо, пояснили, що їм цілком зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, та просять затвердити угоду про примирення, підтвердили, що вони ніяких претензій до обвинуваченого не мають.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, та звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Захисник просив затвердити угоду про примирення та призначити підзахисному узгоджене покарання.

Згідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений, розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для потерпілих, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України, для потерпілого позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України потерпілі мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілими угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.3 ст.296 КК України, відповідає положенням Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання негативно, потерпілі ніяких претензій до обвинуваченого не мають, та обставини, що пом`якшують покарання, а також визначене сторонами покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, та звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого застосований у виді домашнього арешту. У зв`язку із застосуванням ст.75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбуття покарання, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід підлягає скасуванню.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 19 травня 2025 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, що внесено в ЄРДР за №0000041 від 08 лютого 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, та призначити узгоджене учасниками кримінального провадження покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, тобто з 19.05.2025 року.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_3 - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, захисником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілими - з підстав: призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; нероз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.6-7 ст. 474 КПК України.

- прокурором - з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1