Справа №751/1931/24
Провадження №1-кп/750/96/25
У Х В А Л А

01 липня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 (дистанційно),

потерпілого ОСОБА_8 (дистанційно),

перекладача ОСОБА_9 (дистанційно)

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів обвинуваченому ОСОБА_15 та обвинуваченому ОСОБА_10 , та клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000087 від 24.05.2022,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор подав письмові клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_10 та продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_15 , обґрунтовуючи клопотання тим, що ризики, які були підставами до застосування щодо обвинувачених вказаних запобіжних заходів, на даний час не змінилися і продовжують існувати, підстави для зміни запобіжних заходів відсутні. Крім того, вказав, що до обвинувачений ОСОБА_15 на даний час вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, а відповідно до ч.6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців, проте у разі необхідності, цей строк може бути продовжений в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу, яка передбачає порядок продовження строку тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_4 подав письмове клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків або домашнього арешту у нічний час доби, без електронного браслету, яке підтримав в судовому засіданні, мотивуючи тим, що потерпілі по провадженню вже були безпосередньо допитані в судовому засіданні та зі змісту показань таких вбачається, що ОСОБА_10 не причетний до вимагання коштів, у потерпілих відсутні будь-які претензії майнового та морального характеру до нього особисто. З огляду на зазначене, ризики того, що останній буде чи може впливати на свідків, потерпілих у кримінальному проваджені, зможе іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню шляхом створення штучних доказів, підбурення осіб, які не були свідками до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих захисних версій, може вчинити інші, аналогічні кримінальні правопорушення, пов`язані з вимаганням коштів, зменшились або перестали існувати, а також з урахуванням об`єктивних обставин, зокрема, що судові засідання відкладаються не з вини суду чи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, що за умови перебування обвинуваченого в лікувальному закладі під час проходження стаціонарного лікування, в тому числі і в післяопераційний період під час судового розгляду, неодноразово довів належну процесуальну поведінку та намагався всіляко сприяти найшвидшому судовому розгляду з метою доведення своєї невинуватості, а також з урахуванням особи ОСОБА_10 , який має ряд тяжких захворювань, часто хворіє та потребує медичної допомоги, його стан здоров`я значно погіршився, наявність сталих соціальних зв`язків, сімейний стан, враховуючи нагородження того подякою від військовослужбовців, умови перебування та покладені на нього процесуальні обов`язки не порушував, а тому вказане в сукупності з наведеним істотно знижує заявлені раніше ризики і з урахуванням положень ст. 194, 196 КПК України є підставою для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який особисте зобов`язання з покладенням на останнього відповідних обов`язків чи без такого або домашній арешт шляхом заборони залишати місце свого проживання у період часу з 22 год. 00 хв до 09 год 00 хв. наступного дня, без застосування електронного засобу контролю з огляду на його не надійність та часті збої обладнання не з вини обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав заявлене захисником клопотання.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 також не погодилась з клопотанням прокурора, вказала про можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу. Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на її підзахисного ОСОБА_15 вказала, що ризики необґрунтовані, а тому обов`язки можливо не продовжувати, потерпілі допитані, претензій не мають, а тому у задоволенні вказаного клопотання щодо ОСОБА_15 просила відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_15 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення поданих прокурором клопотань, підтримав думку захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 при вирішенні вказаних клопотань прокурора підтримали думку захисників.

Захисник ОСОБА_7 підтримав думку захисників.

Потерпілий ОСОБА_8 поклався на розсуд суду.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Ризиками, які суд оцінює у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого, впливу на свідків, потерпілих, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушень.

Ризик це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_10 та враховуючи, що на даний час строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_10 закінчується 05 липня 2025 року, однак судовий розгляд кримінального провадження, на час вирішення клопотання прокурора, триває, суд вважає за доцільне його продовжити.

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які обґрунтовують його, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у яких обвинуваченому оголошено підозру, з огляду на наявність та продовження існування заявлених у клопотанні прокурора ризиків, які обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та які не зменшилися, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_10 . При цьому, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Так, ухвалою суду від 16.12.2024 в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 відмовлено, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_4 задоволено, змінено застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, заборонено обвинуваченому ОСОБА_10 цілодобово, за виключенням випадків надання медичної допомоги, залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 16 лютого 2025 року включно. Ухвалою суду від 24.01.2025 строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжено до 23.03.2025 року. Ухвало суду від 17.03.2025 строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжено до 17.05.2025 року. Ухвало суду від 05.05.2025 строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжено до 05.07.2025 року.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, таких як переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, з забороною залишати житло цілодобово, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд вважає доведеними заявлені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не перестали існувати та не зменшились.

Зокрема, суд вважає обґрунтованим та таким, що продовжує існувати заявлений ризик, що обвинувачений, будучи обізнаним про тяжкість покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжких злочинів, а отже обвинувачений може здійснити спробу переховування від суду, оскільки в цьому випадку наслідки і ризик втечі для нього можуть бути меншим злом, ніж кримінальне переслідування і процедура відбування покарання.

Суд бере до уваги й інформацію, яку наводить сторона захисту, що у обвинуваченого ОСОБА_10 наявні тісні соціальні зав`язки, постійне місця проживання, де він мешкає однією сім`єю з ОСОБА_16 , неповнолітня дитина, хворобливий стан здоров`я, нагородження подякою за допомогу під час бойових дій на території м. Чернігова та благословенною грамотою за заслуги перед помісною Українською православною церквою, членство у благодійній організації, не залишення ним м. Чернігова під час активних бойових дій. Проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, родина, житло, членство у благодійній організації та подяки, не можуть бути вирішальними, що могли б знизити цей ризик до маловірогідності чи до його виключення.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином також має місце та не перестав існувати, оскільки перебуваючи під більш м`яким запобіжим заходом, ОСОБА_10 може вчинити дії на створення штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінальних правопорушень, до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження захисних версій сторони захисту.

Також, існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що ОСОБА_10 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній обвинувачується у вчиненні декількох злочинів.

Разом з тим, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що вказаний прокурором у клопотанні ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, як то незаконний вплив на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, знизився.

Так, прокурор зазначає, що встановлені у кримінальному провадженні свідки та потерпілі не допитані судом та ОСОБА_10 , без встановлених обмежень, пов`язаних зі свободою пересування, матиме реальну можливість впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні з метою їх відмови від надання показань чи їх зміни. В клопотанні прокурор хоч і посилається на ризик незаконного впливу на потерпілих, проте жодним чином не мотивує його наявність.

З цього приводу суд повинен оцінити і заперечення захисника адвоката ОСОБА_4 , який зазначив, що враховуючи тривалість та стадію судового розгляду, ці ризики є мінімальними, та можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену процедуру отримання показань, що після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, суд вважає, що прокурором доведено, що ризик впливу на свідків не можна повністю виключити й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а тому такий ризик продовжує існувати.

Тоді як, при оцінці доводів прокурора про існування ризику впливу на потерпілих, необхідно відзначити, що судом було допитано потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а потерпілі ОСОБА_20 , ОСОБА_21 за повідомленням прокурора, наданими в попередніх засіданнях, перебувають поза межами України, що на даний час виключає можливість їх допиту судом, тобто прокурором з даного приводу не надано належних обґрунтованих доказів того, що обвинувачений ОСОБА_10 може впливати на потерпілих, в зв`язку з чим суд не бере до уваги заявлений ризик прокурором в частині впливу обвинуваченого на всіх потерпілих у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вище, враховуючи особу обвинуваченого, той факт, що в судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 , суд дійшов висновку про необхідність продовжити застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню згаданих ризиків та виконанню завдань кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України.

Вказуючи підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 , захисник посилається на те, що той виконує покладені на нього обов`язки без порушень, має хворобливий стан здоров`я, міцні соціальні зв`язки, нагороду від військовослужбовців та наявність благословенної грамоти за заслуги перед помісною Українською православною церквою, членство у благодійній організації, виконання в іншому кримінальному провадженні умов перебування під домашнім арештом і не порушення тим покладних на нього процесуальних обов`язків і не застосовування в подальшому запобіжного заходу в тому провадженні стосовно ОСОБА_10 , що в свою чергу на його думку істотно знижує заявлені раніше ризики і є підставою для зміни умов перебування під домашнім арештом, зокрема часу перебування під таким з цілодобової заборони залишати житло на заборону залишати житло у нічний час доби, без носіння електронного засобу контролю чи зміни такого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на останнього відповідних обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_4 були перевірені, але вони не є обґрунтованими, аби спростували неможливість на даний час продовження застосування запропонованого прокурором запобіжного заходу, на даному етапі зміна умов запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового провадження, в зв`язку з чим клопотання захисника обвинуваченого про зміну заборони ОСОБА_10 залишати житло цілодобово на певний період доби або зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, задоволенню не підлягає. Також суд звертає увагу, що відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2024 року про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, були визначені умови перебування під домашнім арештом, при цьому при зміні такого запобіжного заходу судом і були враховані всі обставини, на які наразі і посилається захисник, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Суд не може прийняти до уваги доводи захисника ОСОБА_4 про те, що застосовування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є недоцільним, так як заявлені раніше прокурором ризики істотно знизились, оскільки судом встановлено, що наведені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати і мають місце та більш м`які запобіжні заходи на даний час не здатні забезпечити нівелювання встановлених ризиків.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_15 ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2025 року, суд виходить з того, що на даний час строк дії таких обов`язків закінчується 05 липня 2025 року, однак розгляд кримінального провадження по суті не завершено, суд вважає за доцільне його продовжити.

Так, 04.04.2024 року до ОСОБА_15 ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.06.2024, строк дії якого неодноразово продовжувався. 24.01.2025 ухвалою суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 23 березня 2025 року включно, з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» та визначено розмір застави 150 (ста п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) грн. 00 коп. 17.03.2025 ухвалою суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_15 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 15 травня 2025 року включно, з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», розмір застави в сумі 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) грн. 00 коп., визначений ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2025, залишено незмінним. 14.04.2025 ОСОБА_15 звільнений з-під варти під заставу, яка визначена вищевказаною ухвалою суду, з покладенням на нього обов`язків, визначених цією ухвало. Ухвалою суду від 05.05.2025 продовжено обвинуваченому ОСОБА_15 строк дії обов`язків, передбачених ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.01.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави до 05.07.2025 року.

З метою продовження дії обов`язків, які були покладені на обвинуваченого, відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2025 року, необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки заявлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які виправдовують застосування такого запобіжного заходу не зменшились позаяк той обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а тому обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, в разі визнання його винуватим в інкримінованому йому правопорушенні, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, які на даний час ще не були допитані судом, з метою їх відмови від надання показань чи їх зміни, і місце проживання яких йому відоме, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме створити штучні докази та підбурити осіб, які не були свідками злочинів до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, також враховані його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, приймається до уваги спосіб вчинення кримінального правопорушення, характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів в дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави до особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Підстави негайного припинення дії запобіжних заходів встановлюється ст. 203 КПК України. Проте, запобіжний захід безпосередньо у вигляді застави відносно ОСОБА_15 ухвалою суду від 24.01.2025 року не обирався, але, відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України, ОСОБА_15 вважається таким, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В даному випадку можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою була визначена в ухвалі суду у порядку, передбаченому ч.3 ст. 183 КПК України, яка одночасно передбачає можливість покладення на підозрюваного, обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 цього Кодексу в разі внесення застави, при цьому встановлення строку дії застави КПК України не передбачає, як і його продовження.

Відповідно до ч.6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців, проте у разі необхідності, цей строк може бути продовжений в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу, яка передбачає порядок продовження строку тримання під вартою.

Враховуючи, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують раніш обраний запобіжний захід, не зменшилися, розгляд кримінального провадження на даний час не завершений, взагалі не допитані свідки та не допитані всі потерпілі, а строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_15 спливає 05 липня 2025, клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Доводи захисника були перевірені, але вони не є обґрунтованими, аби спростували неможливість на даний час продовжити дії обов`язків, покладених на обвинуваченого під час застосування запропонованого прокурором запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 331, 369-372, ч.2 ст. 376, ч.2 ст. 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 01 вересня 2025 року.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_10 цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, за виключенням надання невідкладної медичної допомоги, до 01 вересня 2025 року включно.

Інші умови перебування під домашнім арештом, визначені ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2024 року залишити незмінними.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії обов`язків, передбачених ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.01.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_15 , а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає м. Чернігів, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілими у цьому кримінальному провадженні: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ; утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, до 01 вересня 2025 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1