Справа № 161/3922/25 Провадження №11-кп/802/408/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000159 від 08 січня 2025 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської обл., м. Камінь-Каширський, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 08 січня 2025 року, тобто з моменту затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2025 року.

Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, у великих розмірах, з метою її подальшого збуту.

Після чого, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 08 січня 2025 року ОСОБА_7 придбав 100 (сто) згортків із вмістом незаконно придбаної особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено РVР, у великих розмірах, зберігаючи при собі, з метою збуту, переніс до ділянки території, що неподалік будинку АДРЕСА_3, де продовжував зберігати її з метою збуту невідомій особі, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час затримання особи, а саме до 23 години 12 хвилин 08 січня 2025 року.

Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-25/333-НЗПРАП від 09 січня 2025 року, надана на дослідження речовина, наявна у одному гір-пакеті, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР. Маса PVP в речовині становить 0, 1490 г.

Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-25/377-НЗПРАП від 20 січня 2025 року, надана на дослідження речовина, наявна у 47 пакетах, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Maca PVP в речовині становить 4, 5333 г.

Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-25/376-НЗПРАП від 15 січня 2025 року, надана на дослідження речовина, наявна у 52 згортках, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Maca PVP в речовині становить 5, 1177 г.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 9,8 г., що відповідно до Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01 серпня 2000 року, є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У поданій апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що в оскаржуваному вироку судом безпідставно було вказано на повне визнання ОСОБА_7 своєї вини, оскільки таку позицію висловив лише захисник обвинуваченого. Натомість визнання вини ОСОБА_7 стосувалося виключно придбання відповідних психотропних речовин для власного споживання, що не узгоджується з пред`явленим йому обвинуваченням. Крім того, дане провадження розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України, в той час, як вбачається з відеозапису судового засідання від 27 березня 2025 року, судом навіть не було з`ясовано чи правильно обвинувачений розуміє зміст вказаного положення та добровільність його позиції, чим порушено його право на захист. Зважаючи на викладене, просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з вказівкою на повний розгляд з дослідженням всіх обставин кримінального правопорушення. Під час судового розгляду просить дослідити запис судового засідання першої інстанції від 27 березня 2025 року.

В запереченні на апеляційну скаргу, прокурор, вважає апеляційні доводи безпідставними. Посилається на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, який ухвалений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які в повному обсязі підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, яка відносно задоволення апеляційної скарги заперечила, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістомст.370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. У ньому мають бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Тобто рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі та жодних порушень при перевірці колегією суддів апеляційного суду не виявлено.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильних висновків суду першої інстанції про повне визнання вини обвинуваченим та порушення судом вимог ч.3 ст.349 КПК України, є неспроможними з огляду на таке.

Як вбачається з вироку суду, розгляд даного кримінального провадження суд першої інстанції провів у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, обмеживши обсяг доказів, які підлягають дослідженню щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого.

З аналізу ст.349 КПК України можна виділити такі умови для проведення судового розгляду: 1) відсутність заперечень учасників судового розгляду на проведення судового розгляджу саме в такому порядку; 2) погодження сторін із фактичними обставинами справи; 3) добровільність та істинність їхніх позицій та переконаність суду в правильності розуміння сторонами обставин, що не оспорюються; 4) позбавлення права на апеляційне оскарження.

Відсутність заперечень розуміється як погодження сторін судового розгляду із недоцільністю дослідження доказів у провадженні через те, що ніхто не оспорює ці факти.

Визнання фактичних обставин істинними означає сприйняття їх такими, що відповідають реальній дійсності й достатніми для доведення винуватості обвинуваченого.

Суд зобов`язаний перевірити позиції сторін, а також розтлумачити наслідки застосування такого порядку дослідження доказів.

Під час прослуховування звукозапису, на якому зафіксовано перебіг судового засідання від 27 березня 2025 року підтверджується, що після проголошення прокурором обвинувального акту, роз`яснення суті обвинувачення та з`ясування чи зрозуміло воно обвинуваченому, ніяких заперечень щодо пред`явленого йому обвинувачення, ОСОБА_7 не виказував. Погодився із кваліфікацією його дій та підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 307 КК України, що полягає у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах, ОСОБА_7 визнав повністю, що й підтвердив у подальшому під час допиту.

З огляду на наведене, доводи апелянта про заперечення обвинуваченим беззастережного визнання в судовому засіданні своєї винуватості є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і спростовуються звукозаписом судового засідання.

Разом з тим, при визначенні обсягу доказів, що підлягають доказуванню, та порядку їх дослідження, прокурором було висловлено думку щодо можливості дослідження доказів у порядку ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого і дослідженням характеризуючи даних щодо його особи.

При цьому, суд першої інстанції роз`яснив учасникам судового розгляду положення ч.3 ст.349 та з`ясував правильність розуміння змісту цих обставин та добровільність їх позиції. Окрім того, судом було роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вказане також підтверджується, як записом в журналі судового засідання від 27 березня 2025 року (а.с.72-73), так і записом на технічному носії інформації, на якому зафіксовано перебіг судового провадження у суді першої інстанції та розписками прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які відносно такого порядку дослідження доказів, не заперечували (а.с.69-71).

Під час судового розгляду, сторони жодним чином не були обмежені у можливості реалізації їх процесуальних прав, у тому числі, шляхом подання відповідних клопотань про зміну обсягу та порядку дослідження доказів. Проте, вони цього не ініціювали, не вказували про необхідність дослідження усіх доказів у справі та у подальшому, жодних заперечень від сторін кримінального провадження з цього приводу не надходило.

Будь-які підстави сумніватися у добровільності такої позиції учасників провадження - відсутні.

Так, судом апеляційної інстанції установлено, що вищевказані вимоги ч.3 ст.349 КПК України місцевим судом виконані належним чином.

Разом з тим, дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання, суд належним чином урахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, в установах міста на обліку не перебуває. До пом`якшуючих обставин суд відніс повне визнання своєї провини та щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Тож, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання в межах санкції інкримінованої йому частини статті КК України, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та є достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду не убачає підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить апелянт.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2025 рокустосовно останнього, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а обвинуваченим - з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: