Справа № 144/50/25
Провадження № 1-кп/144/21/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 від 18.12.2024, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки села Мала Мочулка Теплицького району Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючої, інваліда ІІІ групи, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

18.12.2024 о 09 годині 06 хвилини водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Sport», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухалася у денний час доби по асфальтованому дорожньому покриттю, на якому була ожеледиця, по вул. Незалежності у с-щі Теплик Гайсинського району Вінницької області, в напрямку центру с-ща Теплик.

Наближаючись до лісопарку по вул. Незалежності, у с-щі Теплик Гайсинського району Вінницької області, діючи необережно, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху), будучи не уважною, не стежачи за дорожньою обстановкою, маючи об`єктивну можливість запобігти настанню ДТП, перевищивши дозволену швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, та здійснила виїзд на праве узбіччя, внаслідок чого автомобіль став не керованим, перекинувся і з`їхав у кювет.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, що є наслідком кримінально-протиправних дій водія ОСОБА_4 , пасажиру зазначеного автомобіля ОСОБА_5 спричинене тілесне ушкодження у вигляді повного вивиху головки лівої плечевої кістки зі зміщенням, що спричинило тривалий розлад здоров`я і за цим критерієм згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Пасажиру зазначеного автомобіля ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в ділянці голови; закритого перелому правої плечової кістки; закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася травматичним субарахнаїдальним крововиливом; забоєм головного мозку; забитої тупої травми грудної клітки, яка проявилася переломом грудини; множинними двобічними подвійними переломами ребер; закритої тупої травми грудного відділу хребта у вигляді перелому-вивиху тіла 7-го грудного хребця з пошкодженням спинного мозку, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіння, та стоять в прямому причинному зв`язку з настанням ІНФОРМАЦІЯ_2 смерті ОСОБА_6 . Смерть ОСОБА_6 настала внаслідок травматичного шоку, який розвинувся на фоні сполучної травми тіла, яка проявилась закритою черепно - мозковою травмою, закритою тупою травмою грудної клітини, закритою тупою травмою грудного відділу хребта.

В умовах даної події, водій ОСОБА_4 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху було необхідно урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, та у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та на даній ділянці автомобільної дороги дотримуватись швидкості руху не більше 50 км/год. Водій ОСОБА_4 , виконуючи вказані вимоги Правил дорожнього руху, мала технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо - транспортної пригоди, а її дії перебувають у причинному зв`язку з її настанням.

Вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо воно спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та надала суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам кримінального правопорушення. ОСОБА_4 у скоєному щиро розкаялася, запевнивши, що усвідомлюючи неправомірність своїх дій, зробила для себе належні висновки, просила суд суворо її не карати.

Показання обвинуваченої послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення (злочину), які нею не оспорювались, добровільності та істинності її позиції.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 надали до суду заяви, в яких зазначили, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не мають, щодо міри покарання покладаються на розсуд суду.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, запропонував обмежитися допитом обвинуваченої, дослідженням окремих письмових документів, що характеризують особу ОСОБА_4 та матеріалів щодо процесуальних витрат і речових доказів.

Обвинувачена підтримала думку прокурора щодо запропонованого порядку дослідження доказів.

Зважаючи, що фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_4 , та документів, що стосуються речових доказів і процесуальних витрат.

При цьому, суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.

Допитавши обвинувачену,дослідивши надані стороною обвинувачення письмові документи, які характеризують особу останньої, та інші матеріали, що стосуються речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) доведена повністю поза розумним сумнівом та кваліфікує її умисні дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо воно спричинило смерть потерпілого.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд керується положеннями статей 65 - 67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у п. п. 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення (злочину), яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягався, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Водночас судом враховано висновок досудової доповіді Гайсинського районного сектору № 2 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області від 20.03.2025, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім, ризик небезпеки ОСОБА_4 для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, виправлення останньої без ізоляції від суспільства є можливим.

Також суд враховує викладені у заявах думки потерпілих, які на суворості покарання ОСОБА_4 не наполягають, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої не мають.

Враховуючи сукупність усіх обставин та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, з огляду на безальтернативний характер санкції статті щодо виду покарання, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом із цим, зважаючи на наявність обставин, які пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченої, суд погоджується із позицією прокурора та вважає, що обвинувачена не є суспільно небезпечною, її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, беручи до уваги наслідки діяння, вчиненого обвинуваченою, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченій додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На переконання суду, саме таке покарання є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а також не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов до обвинуваченої у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області на речові докази, підлягає скасуванню на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання стосовно речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, що пов`язані із залученням експертів для проведення наступних експертиз: інженерно транспортної експертизи № 3542/24-21 від 25.12.2024 - 3 029, 12, судової інженерно транспортної експертизи № СЕ 19/102-24/25707 ІТ від 26.12.2024 - 2 785, 65, судової додаткової інженерно транспортної експертизи № 3562/24-21 від 27.12.2024 - 1 514, 16 грн у відповідності до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої у даному кримінальному провадженні не обирався та зважаючи на призначене покарання, поведінку обвинуваченої під час судового розгляду кримінального провадження, підстав для застосування запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65 - 67, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, ч. 3 ст. 349, 368 - 374, 394 - 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а при працевлаштуванні - роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до положення ст. 165 Кримінально - виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 19.12.2024 на автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_8 , який поміщено на штрафмайданчик відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, - скасувати.

Речові докази:

-автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_8 , який поміщено на штрафмайданчик відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, повернути законному володільцю ОСОБА_9 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , яке постановою слідчого від 23.12.2024, визнано речовим доказом, та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул. Чорновола, 2, с-ще Теплик, Гайсинського району Вінницької області, повернути законному володільцю ОСОБА_9 ;

-посвідчення водія серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 ,

яке постановою слідчого від 23.12.2024 визнано речовим доказом та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул. Чорновола, 2, с-ще Теплик Гайсинського району Вінницької області, повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз на загальну суму 7 328 (сім тисяч триста двадцять вісім) гривень 93 коп., а саме: за проведення судової інженерно транспортної експертизи № 3542/24-21 від 25.12.2024 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 коп., за проведення судової інженерно транспортної експертизи № СЕ-19/102-24/25707-ІТ від 26.12.2024 2 785 (дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 65 коп., за проведення судової додаткової інженерно транспортної експертизи № 3562/24-21 від 27.12.2024 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 16 коп.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя