Справа №295/5203/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі винесене в кримінальному провадженні № 0000171 від 14.04.2025 року прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та додані до клопотання матеріали, -

в с т а н о в и в :

Прокурор звернувся із указаним клопотанням про продовження строку тримання під вартою, в якому послався на те, що ОСОБА_4 , маючи із власним рідним сином ОСОБА_6 тривалі неприязні стосунки, що ґрунтувались на побутових конфліктах, 14.04.2025 близько 22 год. 00 хв., знаходячись із ним за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив умисно протиправно позбавити його життя.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 , у цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, із кімнати вищевказаного будинку зайшов до кухні, де перебував його син ОСОБА_6 , де взяв до рук ножа, який знаходився на кухонній тумбочці та, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, стоячи позаду потерпілого, наніс один удар клинком ножа останньому в область грудної клітки справа, від чого він впав на підлогу. Після цього ОСОБА_4 , вважаючи, що виконав усі дії, необхідні для доведення злочину до кінця та його син внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помре, пішов в іншу кімнату вказаного будинку.

У подальшому на місце пригоди матір`ю потерпілого ОСОБА_7 викликано працівників швидкої медичної допомоги, які вчасно надали ОСОБА_6 першу медичну допомогу та доставили останнього до КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради, де потерпілому було надано необхідну медичну допомогу, в результаті чого останнього було врятовано.

Таким чином ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Відтак, своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті інші людині, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

15.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.06.2025 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 12.07.2025 включно.

За словами прокурора, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом-повідомленням на лінію «102» від 14.04.2025; протоколом проведення обшуку від 15.04.2025 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 15.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.04.2025; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 15.04.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 15.04.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 15.04.2025; протоколом додаткового допиту підозрюваного від 20.05.2025; висновком експерта №744 від 14.05.2025; висновком експерта №703 від 22.05.2025; висновком експерта №706 від 20.05.2025; висновком експерта №162/ц від 21.05.2025; висновком експерта №704 від 22.05.2025; висновком експерта №705 від 22.05.2025; протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного від 26.06.2025; висновком експерта 81-МК; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Прокурор стверджує, що заявлені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшились, а тому з огляду на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним ризикам, призначення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні на 21.07.2025, тобто після спливу строку тримання під вартою, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

У свою чергу, захисник ОСОБА_5 просив обрати запобіжний захід із визначенням розміру застави. Звернув увагу, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання, а також не мав умислу на вчинення умисного вбивства.

Обвинувачений ОСОБА_4 додав, що не збирається переховуватися від органу досудового розслідування, зобов`язується з`являтися за першим викликом. Має старшого сина інваліда І групи, якого дружина не зможе завезти самостійно в лікарню. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем розташування орендованого дружиною будинку в селі Іванків. Не згоден з викладеним у клопотанні твердженням, що наносив удари позаду потерпілого, наміру вбивати не мав.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання слідує, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.06.2025 року продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме до 12.07.2025 року в межах строку досудового розслідування. Встановлено строк дії ухвали до 12.07.2025 року.

За матеріалами клопотання підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 призначено Житомирським районним судом Житомирської області на 21.07.2025 року о 10 год. 20 хв.

Статтею 199 КПК України врегульований порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

За змістом частини шостої статті 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, котре за наведеною у статті 12 КК України класифікацією відноситься до особливо тяжкого злочину.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати наведені у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України ризики, які слугували підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Надаючи оцінку можливості вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova) § 58). Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного (обвинуваченого) наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі робить цей ризик достатньо високим.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 не в останню чергу підтверджується показаннями свідків. Із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від свідків у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту таких осіб в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що у результаті обізнаності підозрюваного про свідків, котрі давали свідчення у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, може здійснювати на них вплив із метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності. Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzynski v. Poland) § 43).

В обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення прокурор послався у клопотанні на ті обставини, що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, у той же час, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із вчиненням домашнього насильства відносно власної дружини ОСОБА_7 та сина ОСОБА_6 . Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах клопотання копіями постанов про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні правопорушень за статтею 173-2 КУпАП. Отже, із урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин та наданих на їх підтвердження матеріалів слідчий суддя погоджується із думкою сторони обвинувачення про наявність достатніх підстав вважати, що такий ризик існує.

Таким чином, із урахуванням наведених у клопотанні та встановлених в засіданні обставин, пояснень учасників провадження, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, котрі станом на час розгляду клопотання не зменшились.

Зважаючи на викладені обставини, із урахуванням положень статтей 183, 197, 199, 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 08 вересня 2025 року, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 197, 199, 219, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 08 вересня 2025 року, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 08 вересня 2025 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя