Провадження № 1-кп/727/387/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретарі судових засідань ОСОБА_2

учасників кримінального судового провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань № 4 Шевченківського районного суду м. Чернівці клопотання прокурора Мороз про продовження застосованого запобіжного заходу до ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 125, ч .4 ст. 186 та ч. 1 ст. 263 КК України В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді в стадії підготовчого провадження перебувають кримінальні провадження внесені відповідно в Єдиного реєстр досудових розслідувань, зокрема, за № 0000878 від 02.09.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, - за № 0000113 від 12.01.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та за № 0002767 від 06.08.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.263 КК України, об`єднанні в одне провадження, на підставі ухвал Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.03.2025 року та від 11.08.2025 року, з присвоєнням судовій справі єдиний унікальний номер 727/10457/24, провадження 1кп/727/129/25.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 заявлено клопотання про продовження застосованого відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 263 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивує доводи клопотання тим, що ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ч.1 ст. 263 ККУ). Прокурор посилається в клопотанні на те, що відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та які виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам - переховуватися від суду, як на території України, так і за її межами із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням того, що окрім наведеного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 вчинив ще ряд злочинів, як у період іспитового строку, так і під час вже розгляду справи в суді. Просить, клопотання задовольнити і не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 , яка не заперечувала щодо заявленого клопотання, думку обвинуваченого і в його інтересах захисника, які просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, суд зважає на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується, тощо.

Судом встановлено наступне: 14.06.2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні зброї без передбаченого законом дозволу. 16.06.2025р., ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 242.240 грн.

Окрім наведеного, судом установлено, що 14.01.2025 року, слідчим суддею Першотравневого районного суду м. Чернівці під час досудового розслідування до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 11.03.2025 року. ОСОБА_5 27.02.2025 року було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Законодавцем визначено, щодо обґрунтованості підозри, суд зобов`язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Згідно з рішенням ЄСПЛ (за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року), по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри…».

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Вирішуючи питання про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення….. Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…». Рішенням, у справі «Москаленко проти України»; визначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено…., є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 263КК України; а також і у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 125, ч.4 ст. 186 КК України ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу до останнього, на даний час не змінилися. Зокрема, з врахуванням досліджених матеріалів щодо ОСОБА_5 , останньому пред`явлено обгрунтовану підозру у вчиненні вказаного злочину; на думку суду наявним є ризики, а саме - переховування ОСОБА_7 від суду, що мало місце при застосуванні до останнього приводів в суд; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, що стверджується саме вчиненням злочину за ч. 1 ст. 263 КК України під час розгляду справи в суді за попередніми кримінальними провадженнями та в межах запобіжного заходу застави; вчинення злочинів в період іспитового строку, а отже, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде достатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків. Судом, при цьому, не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченого за станом здоров`я чи потреби в отриманні медичної допомоги, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України, наведену вище практику Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , суд вважає за доцільне застосувати до останнього запобіжний захід, термін дії якого спливає 14.08.2025 року, в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, враховуючи вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України під час вже раніше застосованого запобіжного заходу до останнього у виді застави та під час розгляду кримінальних проваджень № 0000878 від 02.09.2024 року відносно ОСОБА_5 , за ч.2 ст. 125 КК України, № 0000113 від 12.01.2025 року відносно ОСОБА_5 , за ч.4 ст. 186 КК України в суді.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 284, 314 -316; 176-178, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд ПОСТАНОВИВ:

Продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 125, ч.4 ст. 186 КК України, терміном дії до 06.10. 2025 року, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення, стороні захисту для відома та направити до ДУ Чернівецька виправна установа № 33, для виконання.

Ухвала підлягає оскарженню в установленому законом порядку протягом 5 днів з дня проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Повний текст ухвали складено 11.08.2025

Суддя ОСОБА_1