Справа № 304/184/25 Провадження № 1-кп/304/167/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000120 від 03 листопада 2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Порошково Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , без освіти, робітника, не одруженого (має на утриманні малолітню дитину), громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що у серпні 2024 року у невстановлені дату та час, маючи умисел на виготовлення підробленого документу, який видається установою, що має право видавати такі документи і яка надає права на керування транспортними засобами, знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 , з метою набуття права на керування транспортними засобами категорії В, зв`язався телефоном з невстановленою досудовим розслідуванням особою, контактні дані якої знайшов у мережі «Інтернет», та за винагороду у розмірі 10 500 грн домовився щодо спільного виготовлення підробленого посвідчення водія, після чого надав вказаній особі через засоби мобільного зв`язку свої анкетні дані для їх використання при підробці посвідчення водія, що не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу на території України та виготовлений не підприємством, що здійснює випуск таких документів, яка у подальшому через відділення ТОВ «Нова Пошта» надіслала обвинуваченому до відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта» у селі Тур`я Пасіка підроблене посвідчення водія, яке ОСОБА_4 02 листопада 2024 року використав, будучи зупинений працівниками поліції, та на законну вимогу умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, надав таке сержанту поліції ОСОБА_6 для перевірки, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Двадцять восьмого квітня 2025 року у місті Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України, згідно з якою обвинувачений визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3, 4 ст. 358 КК України. Крім цього сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі, та за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, та остаточного покарання, яке має понести обвинувачений на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 добровільність наміру щодо укладення угоди підтвердив та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. Повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому та щиро розкаюється, готовий понести узгоджене покарання. Разом зі своїм захисником просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив суд затвердити таку, вказавши на відповідність угоди вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність кримінальних правопорушень до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також просив вирішити питання долі речових доказів у порядку ст. 100 КПК України, а також стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати за проведення судової експертизи.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

При ухваленні вироку суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові ККС ВС від 07.09.2021 у справі № 591/7446/17, за якими використання завідомо підробленого документа (ч. 4 ст. 358 КК) є самостійним складом злочину, який не охоплюється підробленням, складанням, видачею та збутом офіційного документа (частини 1, 2 ст. 358 КК). Використання завідомо підробленого документа є закінченим з моменту, коли документ пред`явлено або подано особою, незалежно від того, чи вдалося їй досягти поставленої мети.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Відтак, ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд прийшов до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , передбачені ч. 3 ст. 358 КК України як підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Окрім цього зі змісту угоди видно, що при узгодженні ОСОБА_4 покарання сторонами було враховано і дотримано положення ст. 65, 70 КК України, а саме: сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення; при визначенні виду та меж покарання виходили із положень розділів X-ХІ Загальної частини КК України; врахували характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; взяли до уваги особу винного, характер та ступінь участі у вчиненні кримінальних правопорушень; врахували поведінку після вчинення таких; визначили обставини, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання, застосування відносно ОСОБА_4 остаточного покарання у виді обмеження волі з його звільненням від відбування покарання з випробовуванням відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Ухвалюючи цей вирок, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 15.04.2020 у справі № 344/2514/19, згідно з якою, зокрема, право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено діючим кримінальним процесуальним законом і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Крім цього у судовому засіданні встановлено, що потерпілі у провадженні відсутні, при цьому угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, який є молодим за віком, ніде не працює та не навчається, має на утриманні малолітню дитину, на диспансерному обліку у лікаря психіатра/нарколога КНП «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради не перебуває, раніше не судимий.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Питання речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку ст. 100, 124, 174 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 373 ч. 2, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 квітня 2025 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358 КК України і призначити:

- за ч. 3 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Речові докази, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 30.08.2024 на прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також скріншоти з мобільного телефону марки «Самсунг А24 С», що належить ОСОБА_4 , з фотозображеннями з мобільного додатку «Viber», що знаходяться при матеріалах кримінального провадження №0000120 у органу досудового розслідування при них зберігати.

Процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/107-24/11719-ДД від 06 листопада 2024 року у розмірі 2 387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) грн 70 коп стягнути із ОСОБА_4 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження вжиті ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2024 року у вигляді арешту майна скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1