Справа № 478/694/25 Провадження № 1-кп/478/76/2025
У Х В А Л А
13 серпня 2025 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
(в режимі відеоконференції)
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
Ухвалою суду від 19.06.2025 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду, запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 29.03.2025 рокупродовжено строком на 60 днів.
13 серпня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України. Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.
Прокурор вважає, що є всі підстави продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Як зазначив захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявлені прокурором ризики є необґрунтованими з огляду на те, що обвинувачений та потерпіла не проживають в одній місцевості, а отже обвинувачений не має можливості впливати на неї. Крім того, захисник звертає увагу, що свідки сторона обвинувачення у кримінальному провадженні не заявляла, що вказує на необґрунтованість клопотання в частині можливого впливу обвинуваченого на свідків, які у сторони обвинувачення відсутні.
Захисник також вказує, що жодного доказу підготовки до вчинення нового злочину обвинуваченим стороною обвинувачення не зазначається, а сам обвинувачений в ході досудового розслідування не намагався переховуватись від органу досудового розслідування.
За наведених обставин, захисник ОСОБА_5 просив суд відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та розглянути більш м`який запобіжний захід, наприклад у виді домашнього арешту.
Як зазначив захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , - клопотання прокурора не містить доказів обґрунтованої підозри та наведені прокурором ризики не підтверджуються. Так, посилання прокурора на отриманні обвинуваченим знання та досвід під час проходження військової служби не обґрунтовують ризик можливого переховування від суду. Крім того, прокурором зазначається, що обвинувачений самовільно покинув місце служби, що не відповідає дійсності оскільки він фактично знаходиться у слідчому ізоляторі, тому й не проходить службу. Будь-якої підозри з приводу самовільного залишення військової частини обвинувачений не отримував. Також захисник звертає увагу, що можливість покинути територію України з метою переховування від слідства під час військового стану відсутня. Окрім цього, обвинувачений не має закордонного паспорта. Щодо можливого впливу на свідків та потерпілу, то захисник звертає увагу, що клопотання в цій частині обґрунтовується необхідністю встановлення обмежень обвинуваченому для запобігання їхньому спілкуванні, що не породжує необхідність у тримані під вартою обвинуваченого, а може забезпечуватись більш м`яким запобіжним заходом.
За наведених обставин, захисник ОСОБА_6 просив суд відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та розглянути більш м`який запобіжний захід.
В судове засідання захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 не прибув, про дату. час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно поданої заяви від 13.08.2025 року захисник ОСОБА_7 повідомив суд про неможливість прибуття в судове засідання. посилаючись на погіршення стану здоров`я. Проти розгляду невідкладних клопотань за участі інших захисників не заперечував.
В судове засідання законна представниця потерпілої та потерпіла не прибули. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Згідно поданого клопотання від 13.08.2025 року адвокат ОСОБА_8 повідомив суд, що на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 06.08.2025 року він здійснює представництво інтересів потерпілої у кримінальному провадженні та клопоче перед судом про розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу без його участі, а також без участі потерпілої та її законного представника.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши докази при розгляді цього клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено з матеріалів клопотання ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 29.03.2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.06.2025 року включно.
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.05.2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 було продовжено до 28.06.2025 року включно.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області 19.06.2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 було продовжено до 17.08.2025 року включно.
За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначених частиною першою вказаної статті.
Згідно з положеннями ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
При вирішені питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, та наявні ризики встановлені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились від часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, ОСОБА_4 , обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі. У зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому є достатнім мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім цього, суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на неповнолітню потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки будучи родичем потерпілої та знайомим зі свідками, обвинувачений може отримати змогу схиляти їх до спотворення показів та об`єктивно перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
В такому випадку не обов`язково проживати в одній місцевості або спільно, тому суд враховує сам факт можливості здійснення відповідних дій з боку обвинуваченого, який є родичем та знайомим з особами, залученими до складу осіб, які беруть участь у даному кримінальному провадженні.
Також, наявний ризик того, що ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово судимий, що вказує на ризики продовження вчинити кримінальне правопорушення.
Вказані вище обставини унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке не знизить вказані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд, керуючись правилами ч. 3 ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для визначення обвинуваченому застави.
Доводи сторони захисту з приводу необґрунтованості клопотання про продовження строку запобіжного заходу суд вважає відхилити, оскільки норми КПК України не вимагають доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям "ризик" - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею під час досудового слідства було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно продовжено строк його дії, не відпали і продовжують діяти на даному етапі судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 314-317, 331, 369-372,383,395 КПК України, суд
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 до 11 жовтня 2025 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя