Справа № 541/2969/24
Провадження № 1-кп/541/68/2025
У Х В А Л А

іменем України

08 серпня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження № 0000574 від 27.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебувають матеріали вищезазначеного кримінального провадження.

Ухвалою суду від 24 квітня 2024 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження у кримінальному провадженні зупинено до його розшуку. Надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу в судове засідання Миргородського міськрайонного суду Полтавської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від суду суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку.

На даний час суддею встановлено підстави для відновлення провадження у справі у зв`язку із такими обставинами.

Так, 08.08.2025 до суду надійшов протокол затримання згідно ухвали суду, відповідно до якого 08.08.2025 року працівниками Відділення поліції №3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доставлено до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області.

Прокурором заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу- тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: військовослужбовець ОСОБА_4 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІУ, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, військовослужбовець ОСОБА_4 , під час проходження військової служби, будучи раніше судимим за злочини корисливої спрямованості, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків про своє протиправне минуле не зробив та знову вчинив кримінальні правопорушення корисливої спрямованості за наступних обставин:

Повторно, 26.05.2024 близько 12.00 години ОСОБА_4 , маючи намір та бажання на таємне викрадення чужого майна, прибув на територію поліклінічного відділення для дітей КНП «Миргородська ДІЛ» ММР, що за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Лікарняна 1. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 зайшовши через вхід загального користування на третій поверх поліклінічного відділення для дітей за вищевказаною адресою, маючи намір та бажання на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що власник та інші сторонні особи поряд відсутні і за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 та продовжено по теперішній час, через незамкнені вхідні двері до палати №9 проник до вказаної палати, де на підвіконнику виявив та звідки в подальшому викрав належний потерпілій ОСОБА_6 гаманець з грошовими коштами в сумі 7300 які викрав та обернув на свою користь а також належний потерпілій ОСОБА_7 гаманець з грошовими коштами в сумі 5500, які викрав та обернув на власну користь.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довівши свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 7300 гривень 00 копійок та потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 5500 гривень 00 копійок.

Повторно, 26.05.2024 близько 15 год. 48 хв. ОСОБА_4 , маючи намір та бажання на таємне викрадення чужого майна, прибув на території ПрАТ «Миргород курорт» за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, 112. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 зайшовши через вхід загального користування до приміщення санаторію «Березовий Гай» за вищевказаною адресою, маючи намір та бажання на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що власник та інші сторонні особи поряд відсутні і за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 та продовжено по теперішній час, в період часу з 16 год.10 хв. по 17 год. 43 хв., шляхом відчинення дверей проник до №407 на четвертому поверсі, де виявив в шафі туалетного столику та звідки в подальшому викрав належний ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 18000 гривень, які обернув на свою користь.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довівши свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на суму 18000 гривень 00 копійок.

Повторно, 26.05.2024 близько 15 год. 48 хв. ОСОБА_4 , маючи намір та бажання на таємне викрадення чужого майна, прибув на території ПрАТ «Миргород курорт» за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, 112. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 зайшовши через вхід загального користування до приміщення санаторію «Березовий Гай» за вищевказаною адресою, маючи намір та бажання на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що власник та інші сторонні особи поряд відсутні і за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 та продовжено по теперішній час, в період часу з 16 год.10 хв. по 17 год. 43 хв., шляхом відчинення дверей проник до №330 на третьому поверсі, де виявив та звідки в подальшому викрав належні ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 2800 гривень, 2 долари США, що в перерахунку, згідно офіційного курсу Національного Банку України, станом на 26.05.2025 (39,95 гривень за 1 долар) складало 79 гривень 90 копійок, та наручний годинник TISSOT Chrono Classic ТІ 16617, вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-24/9766-ТВ від 06.06.2024 за результатами товарознавчої експертизи на момент вчинення кримінального правопорушення становила 16195 гривень 50 копійок, які обернув на свою користь.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довівши свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на суму 19075 гривень 40 копійок.

Повторно, 26.05.2024 близько 15 год. 48 хв. ОСОБА_4 , маючи намір та бажання на таємне викрадення чужого майна, прибув на території ПрАТ «Миргород курорт» за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, 112. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 зайшовши через вхід загального користування до приміщення санаторію «Березовий Гай» за вищевказаною адресою, маючи намір та бажання на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що власник та інші сторонні особи поряд відсутні і за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24/02/2022 року №64/2022 та продовжено по теперішній час, в період часу з 16 год.10 хв. по 17 год. 43 хв., шляхом відчинення дверей проник до №521 на п`ятому поверсі, де виявив та звідки в подальшому викрав належні ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 3800 гривень, які обернув на свою користь.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довівши свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 3800 гривень 00 копійок.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, що є кваліфікуючою ознакою скоєного, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор зазначив що існують ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_4 переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, дасть йому можливість для продовження здійснення злочинної діяльності або переховування від суду та створить належні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що в свою чергу негативно вплине на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, та просив обрати більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи, що кожен доказ не має наперед встановленої сили, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Згідно положень п. "С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Вирішуючи питання щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують на теперішній час. Судом встановлено існування ризику переховування від органів суду, оскільки ОСОБА_4 10.01.2025, 29.01.2025, 19.02.2025, 17.03.2025, 24.04.2025 не прибув у судові засідання. Згідно листа командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2025 солдат ОСОБА_4 незаконно відсутній на військовій службі без поважних причин з 13.11.2024 по теперішній час. Станом на 12.03.2025 командуванню військової частини НОМЕР_1 місце пербування вищевказаного військовослужбовця невідоме. 24.04.2025 року був оголошений у розшук, не має власної сім`ї, тобто міцних соціальних зав`язків, місця роботи які б утримували його за місцем мешкання, джерело його доходів не відоме, таким чином, відсутні фактори, які могли б попередити спроби переховування обвинуваченого, якому інкриміновано вчинення тяжкого злочину. Також існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки є раніше неодноразово судимим, судимості якого не погашені і не зняті в установленому законом порядку, вчинення ряду корисливих злочинів в короткий проміжок часу, у діях ОСОБА_4 є повторність вчинення інкримінованого правопорушення.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку. Також, суд зазначає, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії російської федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час, можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

З вказаних підстав, суд відхиляє посилання сторони захисту щодо доцільності зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та зазначає, що тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а тому дієво забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки раніше обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченим був порушений.

Крім того, відповідно до п.2 ч.5 ст.182, ч.4 ст.183 КПК України , суд визначає заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн., розмір якої є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права обвинуваченого.

Суддя дійшов висновку про необхідність відновлення провадження у цій справі та продовження розгляду, у зв`язку із чим визначається дата та місце проведення судового засідання. Розшук обвинуваченого необхідно припинити та здійснити виклик учасників кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 42, 177, 182, 183, 331, 335, 336, 369, 372, 395 КПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити судове провадження по кримінальному провадженню №0000574 від 27.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06.10.2025 включно з можливістю внесення застави в розмірі 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим ОСОБА_4 так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) .

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою суду протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Полтавської установи виконання покарань № 23».

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Полтавської установи виконання покарань № 23»негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Строк дії обов`язків у разі внесення застави визначити два місяці з дня її внесення.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.

Судове засідання на 13 годину 00 хвилин 26 серпня 2025 року за участю сторін кримінального провадження.

Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 11 серпня 2025 року.

СуддяОСОБА_1