Справа № 953/1610/25
н/п 1-кс/953/3394/25
"01" травня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
До Київського районного суду м. Харкова 30.04.2025 о 12.06 год. надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить задовольнити клопотання і винести ухвалу про арешт майна, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , 2) ключ запалювання від транспортного засобу 3) транспортний засіб марки «ТАТА» модель «LPT613», 2011 року випуску, бежевого кольору, з державним реєстраційним номером « НОМЕР_2 », ідентифікаційний номер транспортного засобу « НОМЕР_3 », який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 належить громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-яким особам; визнати місце зберігання транспортного засобу марки «ТАТА» модель «LPT613», 2011 року випуску, бежевого кольору, з державним реєстраційним номером « НОМЕР_2 », ідентифікаційний номер транспортного засобу «Y6D381325B5700045» - спеціальний майданчик тимчасово-затриманих транспортних засобів ГУНП в Харківській області.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що 31.01.2025 до СУ ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від заступника Голови правління Публічного Акціонерного Товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про вчинення кримінального правопорушення злочину, за фактом замаху на заволодіння майном ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» у великих розмірах, шляхом інсценування факту дорожньо-транспортної пригоди, вчинене групою осіб.
В ході досудового розслідування було встановлено, щo 17.10.2024 року до ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» звернувся власник автомобіля BMW IX XDRIVE 50 з державним номерним знаком «АХ1629YA» ОСОБА_5 , автомобіль якого було застраховано ОСОБА_6 за договором добровільного страхування транспортного засобу №1686221 від 25.10.2023 р. У своєму зверненні про страхове відшкодування (за 7 діб до дати закінчення договору) ОСОБА_5 заявив щодо настання страхового випадку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка начебто сталась 16.10.2024 о 10 год 20хв, по вулиці Миру 10А, с. Котляри, Харківської області за участю його автомобіля під керуванням водія ОСОБА_6 , який начебто допустив наїзд передньою частиною кузова автомобіля BMW IX XDRIVE 50 з держаним номерним знаком « НОМЕР_4 » у задню частину борт-будки автомобіля ТАТА LPT613 з державним номерним знаком « НОМЕР_5 », який стояв на правому узбіччі дороги.
Унаслідок заявленої дорожньо-транспортної пригоди, в якому начебто було пошкоджено автомобіль BMW IX XDRIVE 50, д.р.н. НОМЕР_6 , за заявою власника ОСОБА_5 , експертне дослідження виявило розбіжності між обставинами події та фактичними пошкодженнями автомобіля. Висновок судового експерта підтвердив, що механічні пошкодження на транспортному засобі не могли виникнути внаслідок зазначеного ДТП. Крім того, порівняння з пошкодженнями автомобіля на аукціоні в США вказує на можливу інсценізацію події. Згідно з результатами транспортно-товарознавчої експертизи, вартість ремонту перевищує 797630,53 гривень, що свідчить про спробу незаконного отримання страхового відшкодування у великих розмірах.
Під час досудового розслідування було встановлено, що транспортний засіб (вантажний) ТАТА LPT613 з державним номерним знаком « НОМЕР_5 », 2011 року випуску, бежевого кольору, з ідентифікаційним номером транспортного засобу « НОМЕР_3 » що належить громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
11.04.2025, було проведено огляд транспортного засобу за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с-ще Зінки, Донецьке шосе, 75, в ході якого було виявлено та вилучено транспортний засіб (вантажний) ТАТА LPT613 з державним номерним знаком « НОМЕР_5 », 2011 року випуску, бежевого кольору, з ідентифікаційним номером транспортного засобу « НОМЕР_3 » що належить громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 та ключ запалювання.
14.04.2025 прокурор звернувся до Київського районного суду міста Харкова з клопотанням про арешт майна.
29.04.2025 о 10:00 повернуто клопотання про арешт майна до опрацювання, отримано ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Харкова, справа №953/1610/25, н/п 1-кс/953/3110/25 для усунення недоліків.
Вилучені речі мають ознаки вилученого з вільного обігу майна, що дає підстави забезпечити його схоронність за допомогою заходу забезпечення кримінального провадження арешту, для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення та перетворення.
Враховуючи вищевикладене, з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення транспортний засіб зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладанні арешту на вказане майно, а саме автомобіль марки «ТАТА» модель «LPT613», 2011 року випуску, бежевого кольору, з державним реєстраційним номером « НОМЕР_2 », ідентифікаційний номер транспортного засобу « НОМЕР_3 », який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Арешт майна у конкретному випадку необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.
Сторона обвинувачення зазначає, що вилучений автомобіль визнаний речовим доказом та стане об`єктом дослідження судових експертиз, висновки яких будуть долучені до матеріалів кримінального провадження та у подальшому будуть використані, як докази під час судового розгляду.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
11.04.2025 з 20.30 год. до 21.15 год. згідно протоколу огляду за адресою: АДРЕСА_2 , проведено огляд, в ході якого виявлено та вилучено вказане в клопотанні майна (а.с. 123-125).
Згідно копії розписки, вказана копія ухвали отримана прокурором ОСОБА_3 29.04.2025 о 10.00 год. (а.с. 134).
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.
За правилами абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, стороною обвинувачення не пізніше наступного робочого дня після вилучення в ході огляду 11.04.2025 майна, як того вимагає абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, з дотриманням вимог ст. 116 КПК України, клопотання про арешт майна направлено до Київського районного суду м. Харкова.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, у такому випадку, тобто в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Як встановлено слідчим суддею, 30.04.2025 до Київського районного суду м. Харкова, після усунення недоліків в межах встановленого строку, надійшло клопотання прокурора, в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на вище зазначене майно, вилучене в ході огляду місця події 11.04.2025 за вище зазначеною адресою.
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором не порушено.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , 2) ключ запалювання від транспортного засобу 3) транспортний засіб марки «ТАТА» модель «LPT613», 2011 року випуску, бежевого кольору, з державним реєстраційним номером « НОМЕР_2 », ідентифікаційний номер транспортного засобу « НОМЕР_3 », який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 належить громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визнати місце зберігання транспортного засобу марки «ТАТА» модель «LPT613», 2011 року випуску, бежевого кольору, з державним реєстраційним номером « НОМЕР_2 », ідентифікаційний номер транспортного засобу «Y6D381325B5700045» - спеціальний майданчик тимчасово-затриманих транспортних засобів ГУНП в Харківській області
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1