Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/261/2025 Справа № 641/4942/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Харків

Колегія суддів Слобідського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали об`єднаного кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 19.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Слобідського районного суду міста Харкова знаходяться матеріали вказаного об`єднаного кримінального провадження.

Прокурором у судовому засідання заявлено клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що 10.04.2021 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави. 20.05.2021 року ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного суду відносно ОСОБА_7 запобіжний захід змінено на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням на ОСОБА_7 обов?язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Разом з тим, в ході судового розгляду даного кримінального провадження з Державно прикордонної служби України отримано інформацію, що обвинувачений ОСОБА_7 у 2022 році перетнув державний кордон через пункт пропуску «Шегині» та повернувся лише у березні 2025 року, при цьому останній не з?являвся у судові засідання майже 3 роки, жодних документів, які обґрунтовують поважність його неявки, до суду не надав. У зв`язку із чим прокурор стверджує про наявність ризиків, передбачених п. п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, які ще не допитані; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважали ризики, заявлені прокурором, не доведеними.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, колегія дійшла наступного висновку.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В обґрунтування клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилався на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Натомість, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним, обвинуваченим зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що, підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, надаючи оцінку можливості обвинуваченому ОСОБА_7 переховуватися від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, в тому числі, й особливо тяжкого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому колегія, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, інших учасників кримінального провадження слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті23, стаття224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, враховуючи стадію розгляду даного кримінального провадження, до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих, свідків, інших учасників та дослідження їх судом, зазначений ризик продовжує існувати.

Колегія вважає також доведеним прокурором ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на обставини злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_7 ..

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного (стаття 178 КПК України).

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Таким чином, при обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 колегія оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких кримінальних правопорушень, за який законом передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також особу обвинуваченого, а саме наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачений зазнає судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно зі сформованою практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Згідно вимог частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Норма частини 4 статті 194 КПК України містить вказівку про те, що слідчий суддя, суд при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу має право застосувати більш м`який запобіжний захід, якщо прокурор не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених статтею 177 КПК України. Тобто, зі змісту цієї норми вбачається право слідчого судді, в межах дискреційних повноважень (на власний розсуд) вирішувати, який запобіжний захід може забезпечити запобігання ризикам.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді, суду обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, відомостей про особу підозрюваного, обвинуваченого справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Фактично, суд повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав обвинуваченого та дотримання принципу верховенства права.

Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що відомостей, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 у клопотанні прокурора не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні прокурора ризики в сукупності з тяжкістю кримінальних правопорушень, інкрімінованих ОСОБА_7 , не можуть слугувати виключною підставою для тримання обвинуваченого під вартою, якщо чинне законодавство передбачає й інші запобіжні заходи, які зможуть запобігти наявним ризикам та належним виконанням обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

За достатніх підстав вважати доведеним існування ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, колегія вважає, що недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу прокурором не доведена.

З огляду на викладене, та виходячи з зазначених норм кримінального процесуального законодавства, колегія вважає, що якщо ризики можливо обмежити внаслідок застосування більш м`якого запобіжного заходу, то застосування найсуворішого запобіжного заходу є неможливим, виходячи з вимог частини 1 статті 183 КПК України.

Частиною третьою статті 176 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

За таких обставин, колегія дійшла до висновку, що прокурор не довів шляхом доказування в судовому засіданні, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у порівнянні з триманням під вартою, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, тому відмовляє у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але запобігти цим ризикам є можливим та ефективним, шляхом застосування запобіжного заходу більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Положеннями ч. 1 ст. 181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Такий запобіжний захід стане надійною запорукою дотримання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а покладення на нього додаткових обов`язків забезпечить дотримання вимог ст.2 та ст.318 КПК України, щодо судового розгляду у розумні строки.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор не позбавлений процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до суду, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Керуючись ст.177, 178, 181, 194, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 в період доби з 22 години 00 до 07 години 00 хвилин без дозволу суду, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги; повідомляти суд про зміну свого місця мешкання або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілою, обвинуваченими по цій справі.

Ухвалу направити для виконання до відділу поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Встановити строк дії ухвали два місяці, тобто до 11 серпня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення через Слобідський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали проголошено 16.06.2025 року о 13-10 год.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді- ОСОБА_2

ОСОБА_3