Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9419/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/539/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження №295/9419/25 за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11 липня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важких справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницький ОСОБА_10 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000060 від 10.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_9 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, вилученого під час огляду в приміщенні кабінету № 79 поліклініки № 1 КП «Лікарня № 1» Житомирської міської ради за адресою: м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 32. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням норм КПК України. Зазначає, що слідчим в клопотанні не було доведено, а слідчим суддею в ухвалі не було встановлено наявності підстав для арешту майна, а також за якими критеріями вказане майно визнано речовим доказом. Вказує, що вона добровільно надала для огляду свій мобільний телефон, який використовує в професійній лікарській діяльності, а вилучення вказаного майна позбавляє її права користуваня ним. Вважає, що слідчий суддя не врахував наслідки арешту майна для його власника, а також не дотримався вимог розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Посилається не та, що розгляд клопотання слідчого проводився без участі власника майна та її представника, про існування оскаржуваної ухвали їй стало відомо 26.07.2025 року, копію оскаржуваної ухвали вона та її представник не отримували, а тому вважає строк на її оскарження пропущеним з поважних причин.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 10.07.2025 слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме мобільного телефону «One Plus 7 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який після його огляду в приміщенні кабінету № 79 поліклініки № 1 КП «Лікарня № 1» Житомирської міської ради за адресою: м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 32, у період час з 15 год.30 хв .до 16 год.10 хв. був упакований в сейф-пакет № 100174235 та вилучений, тобто в розумінні ст. 168 КПК України набув статусу тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000060 від 10.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що працівники експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КП «Лікарня № 1» Житомирської міської ради за попередньою змовою з ОСОБА_11 вимагають від ОСОБА_12 неправомірну вигоду за встановлення йому групи інвалідності. У ході досудового розслідування задокументовано передання ОСОБА_12 неправомірної вигоди ОСОБА_11 за оформлення фіктивних довідок про його лікування у медичних установах м.Житомира та Києва, а також за підроблення документів щодо стаціонарного лікування останнього та проведення ЛКК. У подальшому, після передання медичних документів ОСОБА_12 до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи в поліклініку № 2 КП «Лікарня № 1 Житомирської міської ради, ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_12 про необхідність передання неправомірної вигоди в сумі 800 доларів США за позитивне рішення щодо призначення йому групи інвалідності.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що 24.03.2025, приблизно о 16-30 год ОСОБА_9 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, знаходячись у кабінеті з оцінювання повсякденного функціонування особи в поліклініці № 2 КП «Лікарня № 1» Житомирської міської ради за адресою: м. Житомир, майдан Польовий, 2, прийняла пропозицію ОСОБА_13 щодо надання їй неправомірної вигоди та одразу після цього одержала від ОСОБА_13 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 600 доларів США, що згідно курсу Національного банку України на час вчинення злочину становить 24 916,62 грн, за ухвалення рішення про присвоєння групи інвалідності ОСОБА_14 . Того ж дня, експертною командою КП «Лікарня № 1» Житомирської міської ради під головуванням ОСОБА_9 ОСОБА_14 встановлена ІІІ група інвалідності з 24.03.2025 по 01.04.2026.

09.07.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

09.07.2025 ОСОБА_9 добровільно видано належний їй мобільний телефон «One Plus 7 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який після його огляду в приміщенні кабінету № 79 поліклініки № 1 КП «Лікарня № 1» Житомирської міської ради за адресою: м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 32, у період час з 15 год.30 хв .до 16 год.10 хв. був упакований в сейф-пакет № 100174235 та вилучений, тобто в розумінні ст. 168 КПК України набув статусу тимчасово вилученого майна.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_10 від 09.07.2025 мобільний телефон «One Plus 7 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просив накласти арешт на вилучене майно.

Враховуючи, обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого, оскільки вилучене майно може містити відомості про обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою збереження вказаних речових доказів вважав за необхідне накласти арешт на вказане майно.

Колегія суддів, з`ясувавши думку прокурора щодо можливості поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, який покладався на розсуд суду, вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 11.07.2025 апелянтом не пропущено, оскільки її не було повідомлено про розгляд клопотання про арешт майна, про наявність оскаржуваного рішення їй стало відомо лише 26.07.2025 від свого адвоката, а апеляційну скаргу вона подала 30.07.2025.

Заслухавши доповідача, доводи представників власника майна в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000060 від 10.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

09.07.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Того ж дня ОСОБА_9 добровільно видано належний їй мобільний телефон «One Plus 7 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який після його огляду в приміщенні кабінету № 79 поліклініки № 1 КП «Лікарня № 1» Житомирської міської ради за адресою: м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 32, у період час з 15 год.30 хв .до 16 год.10 хв. був упакований в сейф-пакет № 100174235 та вилучений, тобто в розумінні ст. 168 КПК України набув статусу тимчасово вилученого майна.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_10 від 09.07.2025 мобільний телефон «One Plus 7 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, а саме: може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні та у разі залишення його в користуванні ОСОБА_9 є ризики знищення, пошкодження та передачі цього майна, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту вказаного майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя врахував вказані вимоги закону та обґрунтовано послався на те, що вилучене в ОСОБА_9 майно, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи те, що вилучене в ОСОБА_9 майно має ознаки, передбачені ст.98 КПК України, а також постановою слідчого від 09.07.2025 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000060, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту вилученого майна з метою проведення з ним необхідних експертнх досліджень та відповідно його збереження.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим в клопотанні не зазначено, а слідчим суддею не встановлено підставу арешту майна, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в клопотанні слідчого та в оскаржуваній ухвалі слідчого судді зазначено, що підставою арешту майна є збереження речових доказів відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Доводи апелянта про те, що майно, на яке накладено арешт не містить ознак речового доказу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що вказаний мобільний телефон було оглянуто спеціалістом і в ньому виявлено відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, також зазначив, що в подальшому планується призначення експертиз.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ, втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_9 добровільно видала свій мобільний телефон та після його огляду його було незаконно вилучено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду, про що відповідності до вимог КПК України було складено протокол обгляду від 09.07.2025 (а.п.40-41).

Доводи апелянта про те, що її не було повідомлено про розгляд клопотання слідчого чим порушені її права, колегія суддів вважає слушними, проте, таке порушення вимог ч.1 ст.172 КПК України не можна визнати істотним та таким що впливає на правильність висновків слідчого судді, оскільки власник майна мав можливість захистити свої права шляхом оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду клопотання слідчого про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги власника майна про те, що слідчім уддею не враховано розумість та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, колегія суддів вважає безпідствними з урахуванням актичних обствин кримінльного правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_15 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11 липня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важких справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницький ОСОБА_10 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000060 від 10.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 369-2 КК України без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: