Справа № 457/323/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/336/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 10 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Трускавець Львівської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, 28 січня 2025 року о 18 год., ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп?яніння, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в якій вона на той час проживала разом із своєю бабусею ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грунті довготривалих неприязних відносин, вступила з нею у словесну суперечку та, маючи фізичну перевагу над бабусею, вирішила умисно заподіяти їй тілесні ушкодження. Реалізовуючи свій протиправний умисел ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров?ю іншої особи, підійшла до своєї бабусі ОСОБА_10 , яка лежала на ліжку у вітальні, схопила її обома руками за волосся та стягнула на підлогу, де, перебуваючи зверху над нею та утримувати її обома руками за волосся, нанесла не менше чотирьох ударів головою до підлоги, після чого затулила потерпілій обома руками рот, умисно стискаючи пальцями рук обличчя та підборіддя. В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на заподіяння умисних тілесних ушкоджень, взяла у руки фарфорову вазу, яка стояла на холодильнику, та в час, коли ОСОБА_10 намагалась встати із підлоги, умисно нанесла їй удар вазою по голові справа, від чого ваза розбилася. Після цього, ОСОБА_7 схопила потерпілу лівою рукою за шию, а правою, у якій тримала уламок від розбитої вази, нанесла їй поріз під щелепою зліва та зверху по кисті правої руки, якою потерпіла, захищаючись, прикривала обличчя від порізів. В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_7 заподіяла своїй бабусі ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран в правій тім?яній ділянці, в лівій підщелепній ділянці, на тильній поверхні правої кисті в проекції 1-ї п?ясної кістки, на мочці правого вуха, на тильній поверхні 4-го лівого пальця в проекції проксимального міжфалангового суглобу, синців в правій підщелепній ділянці, на підборідді по серединній лінії, на правій щоці, садна на правій щоці та на кінчику носа, підапоневротичної гематоми лобної та пара орбітальної зони справа, які відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. В такий спосіб ОСОБА_7 , відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», вчинила кримінальне правопорушення, пов?язане з домашнім насильством. Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, пов?язаного з домашнім насильством.

На вказаний вирок прокурор Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 10.03.2025 щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким:

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді двохсот сорока годин громадських робіт.

В описовій частині вироку зазначити обтяжуючі обставини: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в оскаржуваному вироку, який ухвалено за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, вказано про відсутність обставин, які обтяжують покарання, тоді як згідно обвинувального акту такими обставинами, відповідно до п. 6, п.6-1, п.13 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, обвинуваченої та її захисника, які заперечили проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримано в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку 381-382 КПК України, оскільки ОСОБА_7 беззаперечно визнала свою винуватість.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржено.

Щодо призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, слід суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через такі реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Однак суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог кримінального закону, не повністю врахував і не надав достатньої об`єктивної та правової оцінки всім обставинам, які мають значення при обранні покарання ОСОБА_7 .

Так, в оскаржуваному вироку, який ухвалено за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, вказано про відсутність обставин, які обтяжують покарання, тоді як згідно обвинувального акту такими обставинами, відповідно до п. 6, п.6-1, п.13 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, не врахував тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання конкретні обставини справи та призначив надто м`яке покарання, що відповідно до ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України - підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.407, п.п. 3, 4 ч.1 ст.409 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вироку разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких умов колегія суддів погоджується з позицією прокурора про необхідність скасування вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку в частині призначеного покарання та застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 більш суворого покарання, виключивши з мотивувальної частини вироку покликання суду першої інстанції на відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Так, призначаючи обвинуваченій покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпеку вчиненого, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розслідуванні вчиненого злочину, обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо своєї бабусі ОСОБА_10 , особи похилого віку, з якою перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За наведених обставин, ОСОБА_7 слід призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 240 годин громадських робіт, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 у відповідності до положень ст.ст. 50, 65 КК України.

Виключити з мотивувальної частини вироку покликання суду на відсутність обставин, що обтяжують покарання, зазначивши обтяжуючі обставини: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420, ч. 15 ст.615 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 10 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_7 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення . передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити покарання 240 годин громадських робіт.

Виключити з мотивувальної частини вироку покликання суду на відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зазначити обтяжуючі обставини: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на рішення суду може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4