Справа № 204/6631/25
Провадження № 1-кп/204/911/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000184, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Варварівка Іллінецького району Вінницької області, з середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, працюючої молодшою медсестрою Гайсинської центральної районної лікарні, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

Чечелівським районним судом міста Дніпра здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 . Клопотання прокурора обґрунтовано тим що остання обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України, одне з яких є особливо тяжким, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тим, що до вказаної особи, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України повинен бути застосований саме такий запобіжний захід, та неможливістю застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу. Так, ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що враховуючи інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, за які їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також наявністю зв`язків із представниками країни агресора, існує ризик того, що перебуваючи на волі остання може виїхати за межі країни або на тимчасово окуповані території України або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому, у разі визнання її винуватою унеможливить притягнення ОСОБА_5 до встановленої законом кримінальної відповідальності. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість інкримінованого їй злочину, може вчинити дії спрямовані на знищення документальних носіїв інформації, що мають доказове значення, облікових записів та листувань, через особисту поштову скриньку та поштову скриньку суб`єктів господарювання, що підтверджують її протиправну діяльність, а також знищення листувань, які ще не були виявлені під час досудового розслідування, знищити додаткові пристрої, з яких здійснювалось листування з представниками країни агресора Російської Федерації тощо. Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, то обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останньої, виконання нею процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків. Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, обґрунтовується тим, що остання має стійкі ідеологічні погляди та на теперішній час збройні сили Російської Федерації продовжують ведення агресивної війни проти України, у зв`язку з чим наявні підстави вважати, що вона, знаходячись на свободі, може надавати сприяння у веденні агресивної війни проти України. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується, свідчать про нехтування нею встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином вона, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на неї обов`язки.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена проти задоволення клопотання прокурора не заперечувала.

Захисник обвинуваченої у судовому засіданні позицію підзахисної підтримав.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення як обставини, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (п.1 ч. 1 ст. 178 КПК України), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення обвинуваченою тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК України.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 суд уважає встановленими існування ризиків, передбачених п.п. 1,2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на вчинення вибуху, а також у носінні та зберіганні вибухового пристрою, що містить вибухові речовини, без передбаченого законом дозволу, одне з яких є особливо тяжким злочином проти громадської безпеки, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років, з конфіскацією майна або без такої. Таким чином, розуміючи тяжкість і невідворотність покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, у разі визнання судом її винуватою, ОСОБА_5 може переховуватися від суду. Також, суд враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також суд при встановленні ризику переховування враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_5 можливості переховуватися від суду, зокрема, судом враховано, що остання є заміжньою, має неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, працювала, однак вказані обставини не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченої та мінімізувати ймовірність вчинення дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування, на даній стадії судового розгляду, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Аналізуючи наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд уважає, що обвинувачена може вчинити дії спрямовані на знищення документальних носіїв інформації, що мають доказове значення, облікових записів та листувань, через особисту поштову скриньку та поштову скриньку суб`єктів господарювання, що підтверджують її протиправну діяльність, а також знищення листувань, які ще не були виявлені під час проведення досудового розслідування, знищити додаткові пристрої, з яких здійснювалось листування з представниками країни агресора Російської Федерації тощо.

Оскільки судове провадження у кримінальній справі ще не розпочато та перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованих злочинів, що є вагомим психологічним фактором, ОСОБА_5 може впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні. При цьому слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом. Таким чином, оскільки кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового розгляду, свідки не допитані, на даний час існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується то, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може продовжувати свою протиправну діяльність з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, або іншу діяльність на шкоду громадській безпеці, керуючись наявними у неї стійкими ідеологічними переконаннями.

Отже наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, виправдовує тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Отже, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченої кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченій, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

Слід зазначити, що згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст.258 Кримінального кодексу України.

Таким чином, з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, забезпечення виконання нею належної процесуальної поведінки в умовах воєнного стану, ураховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи, суд доходить висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 17 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 21.08.2025.

Суддя ОСОБА_1