Провадження № 1-кп/932/1102/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003824 від 06.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лебедин Сумської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який до 02.03.2024 перебував на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави 3 відділу прикордонної служби (тип С) 2 прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , розлучений, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України:

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався у встановленому Законом порядку та фактично на підставі, зокрема, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року № 3891-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Разом з тим, відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.12.2023 року № 851-OC ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави 3 відділу прикордонної служби (тип С) 2 прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов?язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов?язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, шо виконують обов?язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв?язку з виконанням завдань за призначенням, пов?язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ІНФОРМАЦІЯ_2 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

22.02.2024 солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов?язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та не з?явився вчасно на службу з лікувального закладу.

Солдат ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії гранатометника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави 3 відділу прикордонної служби (тип С) 2 прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов?язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів і начальників та без поважних причин, 22.02.2024 з лікувального закладу до місця тимчасової дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 розташованого у АДРЕСА_2 не прибув та ухилявся від несення обов?язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, до моменту затримання поліцейськими Головного управління Національної поліції в Сумській області 09.11.2024.

Так, солдат ОСОБА_5 за викладених вище обставин обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - у нез?явленні його вчасно на службу з лікувального закладу, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачений у судовому засіданні провину визнав, пояснив суду, що військову службу він розпочав приблизно у листопаді 2023 року. Наприкінці лютого 2024 року залишив військову частину для проходження військово-лікарської комісії, оскільки погіршився стан здоров`я. Після проходження ВЛК ОСОБА_5 не повернувся до військової частини, а поїхав на лікування додому, до лікарні після цього не звертався. З військовою частиною у якій проходив службу на момент виїзду для здійснення лікування не зв`язувався, будь-яких контактів командування військової частини обвинувачений не мав, бойові завдання не виконував. Під час перебування в умовах гауптвахти клопотань у порядку ст. 401 КК України, про повернення до військової служби шляхом звільнення від кримінальної відповідальності не подавав ані до слідчого, ані до прокурора, ані до суду.

Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, зокрема:

- показами свідка ОСОБА_6 , який пояснив суду, що ОСОБА_5 був його підлеглим приблизно з жовтня 2023 року до лютого 2024 року. 22.02.2024 ОСОБА_5 не прибув до місця тимчасового розташування підрозділу під командуванням ОСОБА_6 , місце знаходження обвинуваченого було невідоме, розшукові заходи результатів не дали, на телефонні дзвінки останній не відповідав. ОСОБА_5 був направлений на проходження військово-лікарської комісії до міста Києва звідки він не прибув, про що ОСОБА_6 повідомив фельдшер його підрозділу ОСОБА_7 , оскільки останній здійснював контрольно переміщення підрозділу до Києва і назад до розташування підрозділу. На ВЛК ОСОБА_5 був направлений, оскільки він відмовився виконувати бойовий наказ, аргументуючи це поганим станом здоров`я, через що і був направлений до лікарні. Після проходження ВЛК військовослужбовець має повідомити свого безпосереднього командира або фельдшера військової частини, який здійснює за ним контроль, що він пройшов ВЛК та вибуває до розташування військового підрозділу. По прибуттю до місця розташування В/Ч військовослужбовець доповідає своєму командиру, проводиться огляд останнього, та він направляється до виконання бойових завдань. З лікувального закладу до розташування В/Ч військовослужбовець переміщується за власні кошти, які потім відшкодовуються на підставі відповідного рапорта. За час служби ОСОБА_5 один раз вийшов на бойову позицію, після чого почав скаржитися на стан здоров`я. Під час проходження ВЛК обвинувачений із ОСОБА_6 особисто не зв`язувався, чи були обвинуваченим вжиті спроби зв`язку із тимчасовим розташуванням підрозділу іншим чином ОСОБА_6 невідомо. Фельдшер військової частини намагався через телефонний дзвінок зв`язатися із обвинуваченим з приводу проходження останнім ВЛК, його місця перебування, проте ОСОБА_5 не брав слухавку, телефоний номер знаходився у мережі, дзвінки обвинувачений ігнорував. Мати ОСОБА_5 також не відповідала. Після проходження ВЛК обвинувачений мав повернутися до м. Костянтинівка, до тимчасового місця розташування військового підрозділу.

Щодо ім`я військовослужбовця стосовно якого проводилось службове розслідування, документи якого долучені до матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ім`я якого зазначене у документах службового розслідування як « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », свідок зазначив, що це є технічною помилкою, оскільки всі інші вказані анкетні відомості особи стосовно якої було ініційоване службове розслідування співпадають та є ідентичними із даними ОСОБА_5 , а військовослужбовця « ОСОБА_5 » у В/Ч НОМЕР_1 немає;

- показами свідка ОСОБА_8 , який пояснив суду, що 22.02.2024 приблизно о 22 год 00 хв йому стало відомо від лікаря медичного пункту 2 Водолаги В`ячеслава, що солдат ОСОБА_5 не прибув з проходження ВЛК у відділ медичного забезпечення міста Краматорськ. Обвинувачений 20.02.2024 був направлений з ВМЗ на проходження ВЛК як військовослужбовець, який відмовився виконувати бойовий наказ, на момент направлення ніяких поранень чи травм ОСОБА_5 не мав, останній направлявся на ВЛК для встановлення ступеня придатності як військовослужбовець, який відмовився виконувати наказ. Після проходження ВЛК ОСОБА_5 мав повернутися до міста Костянтинівка до відділу медичного забезпечення, надати документи та прибути у підрозділ. 22.02.2025 ОСОБА_8 особисто телефонував ОСОБА_5 , проте останній на телефонні дзвінки не відповідав, хоча його телефон був увімкнений. Після чого ОСОБА_8 телефонував батькові ОСОБА_5 ОСОБА_9 , який повідомив, що місце знаходження сина йому невідомо. Про всі спроби встановити місцезнаходження ОСОБА_5 . ОСОБА_8 доповів начальнику підрозділу. Для проходження ВЛК військовослужбовцю видається припис від військової частини, направлення у військовій госпіталь, куди він повинен прибути та відмітитись. Після проходження ВЛК військовослужбовцю видається довідка ВЛК про придатність, і в приписі ставиться відмітка про те, що вибув з госпіталя. Вказані документи ОСОБА_5 повинен був в електронному вигляді відправити фельдшеру ОСОБА_8 , або у відділ медичного забезпечення. ОСОБА_5 такі документи за результатами проходження ВЛК ОСОБА_8 не відправляв, чи відправляв такі документи до відділу медичного забезпечення свідку невідомо. Після проходження ВЛК військовослужбовець повертається до місця розташування військової частини на цивільному транспорті.

Щодо зазначеного ім`я військовослужбовця стосовно якого було проведено службове розслідування, документи якого було долучено до матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ім`я якого зазначене як « ОСОБА_5 », свідок вказав, що це є технічною помилкою, оскільки військовослужбовець на ім`я « ОСОБА_5 » у військовій частина НОМЕР_1 відсутній;

- повідомленням про виявлення кримінального правопорушення, відповідно до якого заступником начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_3 ДПС України встановлено, що 22.02.2024 інспектор прикордонної служби 2 категорії - гранатометник другого відлілення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) другої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не прибув до відділу медичного забезпечення 3 прикордонного загону АДРЕСА_2 і в подальшому в місце дислокації підрозділу ( АДРЕСА_2 ), після проходження військово-лікарської комісії в госпіталі, особистий телефон був вимкнутий (том 1 а.с. 76-77);

- наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_10 про призначення службового розслідування за фактом неприбуття до відділу медичного забезпечення прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ) після проходження військово-лікарської комісії солдата ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану (том 1 а.с. 82-83);

-висновком службового розслідування за фактом не прибуття до відділу медичного забезпечення НОМЕР_2 прикордонного загону після проходження військово-лікарської комісії солдата ОСОБА_5 (том 1 а.с. 84-90);

- наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про результати службового розслідування (том 1 а.с. 91-92);

- витягом з наказу від 25.12.2023 начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про призначення солдата ОСОБА_5 інспектором прикордонної служби 2 категорії - гранатометника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави 3 відділу прикордонної служби (тип С) 2 прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с. 93);

- витягом з наказу від 02.03.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про особовий склад, відповідно до якого солдата ОСОБА_5 було звільнено з посади інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави 3 відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_3 прикордонної комендатури швидкого реагування (том 1 а.с. 94);

- довідкою військово-лікарської комісії № 970 від 20.02.2024, відповідно до якої солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , придатний до військової служби (том 1 а.с. 144).

Оцінюючи докази у їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, у результаті всебічного, повного і неупередженого їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердилися, пред`явлене обвинувачення доведене.

Відтак, суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно з лікувального закладу до військової частини в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 умисного кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом встановлено не було.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Оскільки Кримінальний кодекс України виключає можливість застосування статей 69, 75 КК України у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого зокрема статтею 407 КК України, відповідно суд не розглядає можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням або призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбаченого санкцією статті.

Враховуючи ступінь вини, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 , покарання в межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі.

Вищевказане покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, воно буде законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого залишити у силі до моменту вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 09.11.2024 до набрання вироком законної сили із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України - один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, захиснику та прокурору вручити копію вироку негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1