Справа № 134/408/25
Провадження №11-кп/801/608/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.04.2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, -

установив:

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.04.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Вінницького апеляційного суду від 11.12.2023 року, яким скасовано вирок Барського районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року в частині призначення покарання останньому та визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 станом на 07 квітня 2025 року засуджений відбув 1/2 строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 10 місяців 28 днів, за період відбування покарання характеризується посередньо, був працевлаштований за строковими трудовими договорами з 26.04.2024 року по 19.10.2024 на контрагентському об`єкті ТОВ «Керамсвіт», з 11.11.2024 по 25.11.2024, з 07.02.2025 року по теперішній час на контрагентському об`єкті ТОВ «Профіт індастрі», заохочений один раз, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичному обліку не перебуває.

Засуджений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.04.2025 року, та задовольнити своєю ухвалою його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

Зазначає, що порушень з режиму утримання не має, має одне заохочення, офіційно був працевлаштований за строковими трудовими договорами, працює по теперішній час.

Засуджений ОСОБА_7 свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених у ній.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на її необґрунтованість та безпідставність, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 - не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Вінницького апеляційного суду від 11.12.2023 року, яким скасовано вирок Барського районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року в частині призначення покарання останньому та визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 2-х років обмеження волі.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній з 05.03.2024 по теперішній час перебуває в ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)».

По прибуттю в Державну установу «Крижопільський виправний центр (№ 113)» офіційно постійно був працевлаштований. На даний час працевлаштований за строковим договором на контрагентському об`єкті ТОВ «Профіт індастрі». Особа має статус, що передбачає державні виплати без працевлаштування, має офіційне джерело стабільних доходів без працевлаштування. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Як вбачається з довідки про доходи, за період відбування покарання дохід засудженого ОСОБА_7 склав 56 914, 20 грн.

За період відбування покарання в державній установі «Крижопільський виправний центр (№ 113)» характеризується посередньо, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністративною установою заохочувався один раз.

Як вбачається із матеріалів особової справи ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, хоча і в силу статті 89 КК України є таким, що не має судимостей. Однак, його судимості враховані Вінницьким апеляційним судом при скасуванні призначення покарання, та зазначено, що ОСОБА_7 вироком Барського районного суду Вінницької області від 19.02.2021 року був засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України, також відносно останнього перебувало в провадженні Барського районного суду Вінницької області кримінальне провадження по обвинуваченню за ч. 2 ст. 125 КК України, яке ухвалою від 15.11.2022 року було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. Як зазначила колегія суддів, незважаючи на наявність кримінальних проваджень відносно нього за вчинення кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я та наявність судимостей не попередило вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення, яке відноситься до тієї ж сфери злочинів.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовне відродження». Бере участь у програмах/заходах, які проводяться в установі, не допускає порушень, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками. Має позитивні планів на майбутнє.

Початок строку відбування покарання 05.03.2024, кінець строку відбування покарання 05.03.2026.

Під дію ст. 82 КК України (заміна невідбутої частини покарання більш м`яким) за формальними ознаками підпадав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 05.11.2024. Рішенням комісії державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» протоколом № 21 від 13.11.2024, відмовлено в застосуванні більш м`якого покарання за власним бажанням.

Під дію ст. 81 КК України (умовно-достроковому звільненню) за формальними ознаками підлягає по відбуттю 1/2 частини строку покарання 05.03.2025. Рішенням комісії державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» протоколом № 7 від 12.03.2025, відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі, яка не довела свого виправлення.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик ймовірної небезпеки для суспільства також оцінюється як низький.

Ознайомившись із вище встановленими обставинами, колегія суддів не вбачає ґрунтовних даних про поведінку засудженого, які б свідчили, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Клопотання розглянуто судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, досліджено необхідні матеріали провадження.

Апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду, вважає висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, обґрунтованими та належним чином вмотивованими та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування чи зміни судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.04.2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3