УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 1-368/11

провадження № 51-6302 зво 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 липня 2021 року за виключними обставинами.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року ОСОБА_4 засуджено за:

- ч. 2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки;

- ч. 3 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки;

- пунктами «в», «і» ст. 93 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 змінено в порядку ст. 365 КПК України 1960 року.

Уточнено, що ОСОБА_4 засуджено за: ч. 2 ст. 365 КК України в редакції статті від 05 квітня 2001 року; ч. 3 ст. 364 КК України в редакції статті від 15 квітня 2008 року, ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року в редакції статті від 11 липня 1995 року; пунктами «в» та «і» ст. 93 КК України 1960 року в редакції статті від 22 лютого 2000 року.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 364 КК України на ч. 2 ст. 357 цього Кодексу та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного за ч. 2 ст. 357 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ст. 5 КК України пом`якшено призначене ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року основне покарання до 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України, ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року, пунктами «в» та «і» ст. 93 КК 1960 року, ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки.

Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 липня 2021 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та його представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - без задоволення.

До Верховного Суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали суду касаційної інстанції від 02 липня 2021 року за виключними обставинами на підставі п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України.

Мотиви Суду

Згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд за нововиявленими або виключними обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

При цьому наведені положення передбачають можливість такого перегляду судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.

За приписами ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за виключними обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Доводи заяви засудженого ОСОБА_4 зводяться до незгоди з фактичними обставинами кримінального провадження та ухваленими у ході розгляду судовими рішеннями, у тому числі з ухвалою Верховного Суду, яка є остаточною і оскарженню не підлягає.

Що стосується посилання засудженого на рішення Вищої ради правосуддя від 26 липня 2021 року про притягнення судді Верховного Суду ОСОБА_11 до дисциплінарної відповідальності через допущені ним порушення під час касаційного розгляду, як на підставу, передбачену п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України, для перегляду ухвали за виключними обставинами, то вони є необґрунтованими.

Згідно з ч. 4 ст. 459 КПК України обставини, передбачені п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.

Тобто рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності не є виключною обставиною у контексті ст. 459 КПК України, а тому і не може слугувати підставою для перегляду рішення в порядку глави 34 КПК України.

Заслуговує на увагу й те, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2024 року рішення Вищої ради правосуддя від 30 січня 2024 року № 261/0/15-24 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 26 липня 2021 року № 1683/2дп/15-21 про притягнення судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_11 » скасовано.

За таких обставин, жодних підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з урахуванням вимог ст. 459 КПК України за поданою заявою, Суд не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду від 02 липня 2021 року за виключними обставинами, слід відмовити.

З цих підстав Суд, керуючись ч. 2 ст. 464 КПК України, постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 липня 2021 року за виключними обставинами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3