Провадження № 1-кс/344/6088/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження № 0000002 від 05.01.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області за процесуального керівництва Івано-Франківської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 05.01.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.01.2022 приблизно о 17.30 год водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки TOYOTA AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався зі швидкістю приблизно 66,679 км/год, що перевищувало максимально допустиму для населеного пункту, прямою ділянкою автодороги Р-62 «Криворівня-Чернівці» у напрямку с. Криворівня через с. Рівня Верховинського району Івано-Франківської області.

Дана ділянка дороги освітлювалась вуличним освітленням, мала по одній смузі руху у кожному напрямку і зустрічні потоки розділені осьовою лінією дорожньої розмітки 1.5 Правил дорожнього руху України. В цей час у попутному напрямку, правим краєм проїзної частини, рухався пішохід ОСОБА_7 , який справа від себе вів велосипед і цим створював перешкоду для руху водіям попутних транспортних засобів.

Проїжджаючи повз із будинком № 125, водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну спроможність бачити рух пішохода, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу чи безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та допустив наїзд автомобілем марки TOYOTA AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_8 .

При цьому ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме:

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.1., у відповідності до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди;

п. 12.4., відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У результаті порушення водієм ОСОБА_6 вказаних Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої наступила смерть пішохода ОСОБА_7 від поєднаної травми голови (відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа із крововиливами в м`які мозкові оболонки головного мозку), грудної клітки (переломи першого-шостого ребер справа та першого-третього ребер зліва, перелом грудини) та лівої гомілки (закритий багатоуламковий перелом лівої великогомілкової та малогомілкової кісток), яка ускладнилась розвитком набряку та набухання речовини головного мозку.

Таким чином, своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

22.01.2024, 12.02.2024, 08.03.2024, 19.03.2024, 02.12.2024 направлені повістки для прибуття ОСОБА_6 з метою проведення слідчих дій, а також 30.01.2025 вручена повістка його дружині ОСОБА_9 для передачі ОСОБА_6 , проте той жодного разу за викликом не прибув.

24 квітня 2025 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, одруженому, директору ТОВ «Трафігура Юкрейн», не судимому, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке того ж дня, направлено поштою його мамі ОСОБА_10 , оскільки вона відмовилась від зустрічі з слідчим для вручення повідомлення про підозру її синові.

Разом із повідомленням про підозру ОСОБА_6 направлено повістки про виклик у статусі підозрюваного на 29 квітня 2025 року, 02 та 05 травня 2025 року для участі у проведенні слідчих дій та заходів забезпечення кримінального провадження, на які останній не з`явився і про причини свого неприбуття не повідомляв.

25 квітня 2025 року за адресою реєстрації ОСОБА_6 , де проживає його мама ОСОБА_10 , повторно направлено повістки про виклик підозрюваного на 02, 05 та 08 травня 2025 року. Однак жодного разу за викликом слідчого підозрюваний ОСОБА_6 не прибув, та про причини свого неприбуття не повідомив.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, допитом потерпілого ОСОБА_11 , допитами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , протоколом огляду відеозапису із обставинами ДТП, висновками інженерно-транспортних експертиз, висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , висновком фототехнічної експертизи та іншими доказами в їх сукупності.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини, щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відносяться до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

21 травня 2025 року слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 та того ж дня отримано ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду про дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вжитими заходами у кримінальному провадженні, направленими на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 з`ясовано, що він виїхав за межі території України поза пунктами прикордонного контролю. Так, згідно інформації наданої Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки, відомості про перетин кордону України ОСОБА_6 в період з 01.01.2022 по 26.08.2025, інформація відсутня. Водночас, згідно відповіді Верховинського відділу ДМС України в Івано-Франківській області від 10.06.2025 подання заяви щодо оформлення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон від 02.05.2024 НОМЕР_3 здійснювалось у ДП «Документ» філія якого розташована у Королівстві Іспанія. Крім того, згідно аналізу телефонних з`єднань з номером НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 встановлено, що станом на 12.02.2025 ОСОБА_6 перебував на території Естонської Республіки. 16.04.2025 допитана як свідок мама підозрюваного ОСОБА_10 показала, що її син ОСОБА_6 виїхав за межі території України на початку лютого 2022 року, однак, де він перебуває їй не відомо.

На основі здобутої інформації 03.09.2025 слідчим в кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук, з метою його подальшого затримання та екстрадиції на територію України і запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 4 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 184 ч. 1 п. 4 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 є уродженцем та жителем іншої області, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_6 , будучи уродженцем та жителем іншої області, може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили клопотання задоволити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відносяться до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 6 статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною 1 статті 281 КПК України визначено, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відносяться до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

21 травня 2025 року слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 та того ж дня отримано ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду про дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вжитими заходами у кримінальному провадженні, направленими на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 з`ясовано, що він виїхав за межі території України поза пунктами прикордонного контролю. Так, згідно інформації наданої Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки, відомості про перетин кордону України ОСОБА_6 в період з 01.01.2022 по 26.08.2025, інформація відсутня. Водночас, згідно відповіді Верховинського відділу ДМС України в Івано-Франківській області від 10.06.2025 подання заяви щодо оформлення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон від 02.05.2024 НОМЕР_3 здійснювалось у ДП «Документ» філія якого розташована у Королівстві Іспанія. Крім того, згідно аналізу телефонних з`єднань з номером НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 встановлено, що станом на 12.02.2025 ОСОБА_6 перебував на території Естонської Республіки. 16.04.2025 допитана як свідок мама підозрюваного ОСОБА_10 показала, що її син ОСОБА_6 виїхав за межі території України на початку лютого 2022 року, однак, де він перебуває їй не відомо.

На основі здобутої інформації 03.09.2025 слідчим в кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук, з метою його подальшого затримання та екстрадиції на територію України і запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 4 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором доведено існування зазначених у клопотанні ризиків.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, враховуючи вищенаведене, визначені статтею 178 КПК України критерії, вважаю, що в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 існування ризиків, які можуть перешкодити встановленню істини в даному кримінальному провадженні, факт оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, тому клопотання слід задовольнити та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак, розмір застави слідчим суддею не визначається.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до органу досудового розслідування доставити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до слідчого судді для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_13 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1