Справа №487/6792/25
Провадження №1-кс/487/4201/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора - стажиста Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002033 від 07.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2025 прокурор-стажист Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Hilux» (в/н НОМЕР_1 ), кузов № НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

В обгрунтування клопотання прокурор-стажист зазначив, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в ЄРДР за №0002033 від 07.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що зазначений транспортний засіб, є об`єктом кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди. Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту призведе до його зникнення, втрати, відчуження, приховування, розтрати або пошкодження, що перешкодить подальшому досудовому розслідуванню.

Прокурор-стажист в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання розглянуто за відсутності власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в ЄРДР за №0002033 від 07.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Відповідно до клопотання, до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, надійшло повідомлення, про те, що 06.09.2025, близько 05:40 год. поблизу н.п. Львове Херсонської області, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю військового автомобіля «Toyota Hilux» (в/н НОМЕР_1 ), під керуванням військовослужбовця за контрактом оператора 1 відділення 3 взводу 2 роти розгортання засобів електронної підтримки солдата ОСОБА_4 .

В результаті дорожньо-транспортної пасажиру ТЗ старшому оператору відділення зв`язку 2 роти розгортання засобів електронної підтримки старшому солдату ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому дистального метафіза плечової кістки із зміщенням кісткових уламків. Останній був госпіталізований до Миколаївського обласного клінічного госпіталю ветеранів війни.

07.09.2025 слідчим зі складу групи слідчих проведено огляд транспортного засобу «Toyota Hilux» (в/н НОМЕР_1 ), кузов № НОМЕР_2 , та за результатами проведення слідчої дії вказаний автомобіль вилучено.

Згідно технічного талону транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля «Toyota Hilux» (в/н НОМЕР_1 ), кузов № НОМЕР_2 , є військова частина НОМЕР_4 .

07.09.2025 постановою слідчого зазначений транспортний засіб було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002033 від 07.09.2025.

За змістом ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вваажає, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора-стажиста належить задовольнити .

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Toyota Hilux» (в/н НОМЕР_1 ), кузов № НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1