Справа № 229/2566/22
У Х В А Л А

іменем України

21 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровського районного суду міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

у кримінальному провадженні № 0001376 від 15.06.2022 року відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

В судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави, посилаючись на те, що ризики, передбачені п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які судом враховані під час обрання та продовження строку дії запобіжного заходу не зменшились і продовжують існувати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та змінити запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що прокурором не доведено наявність заявлених ризиків, не доведено необхідність продовження зазначеного запобіжного заходу, вказав на тривалість утримання обвинуваченого під вартою, та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначення розміру застави.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави.

Заслухавши думку учасників кримінального процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою суду від 27.06.2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.08.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Суд зазначає, що за ч. 1, 3 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований на території м. Бахмут Донецької області, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією; обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, на сьогоднішній день дослідження доказів у справі ще не розпочато, що в сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до п. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом повинно враховуватися, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Отже, на підставі викладеного суд, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, та запобігає ризикам, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження дії застосованого раніше до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Згідно ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, в тому числі ст. 114-2 КК України.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177-178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 2 ст.114-2 КК України, на даний час продовжує діяти воєнний стан, існує суспільна небезпека цієї особи, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Отже, підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та захисників про визначення розміру застави та застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд не вбачає.

За таких підстав, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194 ,196 - 199, 331, 372, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 жовтня 2025 року включно, без визначення застави, та утримувати його в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисників адвоката ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 21 серпня 2025 року о 17-00 годин

Суддя ОСОБА_1