Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1997/25
Провадження № 1-кп/279/488/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , обинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Коростень кримінальне провадження № 0000320, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кам`янка Олевського району Житомирської області, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та неодноразово продовжувався Указами Президента України, що затверджувались Законами України, та станом на 05.04.2024 припинено або скасовано не було.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної кономіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію.

У відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

26.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_4 був призваний на військову службу за призовом під час проведення загальної мобілізації.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.01.2024 № 28 молодший сержант ОСОБА_4 з 19 січня 2024 року зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та призначений на посаду командира 2 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , поставлений на всі види забезпечення.

Відповідно до вимог ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил

України молодший сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

05.04.2024 року молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді командира 2 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порушення вимог ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, близько 12 годині 20 хвилин самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації ІНФОРМАЦІЯ_5 , що за адресою АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 08.01.2025 року, коли прибув до Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, що за адресою: вул. Грушевського, 5, м. Коростень, Житомирська область, чим закінчив вчинення злочину. За час відсутності у ІНФОРМАЦІЯ_5 молодший сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини проводив час на власний розсуд.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з огляду на те, що обвинувачений вину визнає повністю, щиро кається, раніше не судимий, обтяжуючих покарання обставин немає.

Обвинувачений в судовому засіданні дав показання, відповідно яких свою вину у вчиненному визнав повністю, підтвердив, що фактично з 01.08.2014 року був призваний до лав Збройних Сил України, з початку повномасштабного втрогнення рф на територію України продовжував нести військову службу із захисту Вітчизни. З 2023 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я був направлений в госпіталь м. Запоріжжя, потім в м.Житомир. Починаючи з 04.01.2024 року займався оформленням документів в МСЕК з приводу отримання групи інвалідності, періодично перебував на стаціонарному лікуванні, востаннє у березні 2024 року. Після виписки з лікарні звернувся до воєнкому із заявою про надання відпустки, однак останній відмовив йому і 04.04.2024 року обвинувачений самовільно залишив місце служби і потягом поїхав в с.Кам`янка Олевського району Житомирської області по місцю свого проживання, де фактично перебував до 08.01.2025 року, не здійснюючи виконання військових обов`язків. З приводу вчиненного висловив щире каяття.

Прокурор з огляду на позицію обвинуваченого, який не заперечував обставин інкримінованого йому правопорушення, заявив клопотання про розгляд справи без дослідження доказів у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений підтримав думку прокурора та погодився на розгляд справи без дослідження доказів.

Суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, обвинуваченого у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням даних, що його характеризують.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.5 ст.407 КК України, а саме самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

У відповідності до положень ч.2 ст.50 КК України суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також керується нормами ч.1, 2 ст.65 КК України, відповідно яких при суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виразилося у визнанні та усвідомленні скоєного діяння, щирий жаль з приводу цього та осуд вчинених діянь, критичну оцінку та засудження своєї протиправної поведінки.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України судом не встановлені.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів; особу винуватого, який раніше не судимий, на обліках у психіатра, нарколога не перебуває, а також дані медичної характеристики та довідки військово-лікарської комісії ВЧ НОМЕР_1 від 17.11.2023 № 1811, відповідно яких ОСОБА_4 має ряд захворювань, та службову характеристику, за підписом ТВО командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.04.2024 року, в якій вказано, що за час проходження служби військовослужбовець зарекомендував себе з негативної сторони.

Враховуючи особу винуватого, зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, що його пом`якшують, керуючись ст.65 КК України та принципом індивідуалізації покарання, виходячи з вимог закону про необхідність та достатність покарання для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає можливим призначити мінімальний строк покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України. Саме такий строк, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ухвали Житомирського апеляційного суду від 22.04.2025 року обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави на строк до 19.05.2025 року. Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.05.2025 року продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою по 03.07.2025 року включно з правом внесення застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу строком на 60 діб з огляду на те, що за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, ризики переховування від суду, а також ризик вчинення чи продовження кримінального правопорушення не зменшився. Обвинувачений в судовому засіданні не висловив чіткої позиції щодо заявленого клопотання.

Враховуючи встановлені судом обставини, які доводять вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, а також продовження існування ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання законної сили вироком суду, але не більше ніж 60 днів з моменту його ухвалення без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 131,183, 369-371, 373, 374, 394, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років .

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили , але не більше 60 днів з дати ухвалення вироку без визначення розміру застави.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 раховувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КПК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 22.04.2025 року по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з особливостями, передбаченими ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5