Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 518/1341/24
Провадження № 1-кп/499/65/25
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Іванівка Березівського району Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 19.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення ч.4 ст.186 КК України

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 на 60 (шістдесят) днів.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 19.05.2024 о 18:30 год. перебуваючи в АДРЕСА_1 , а саме навпроти території домоволодіння АДРЕСА_2 , помітив на вулиці раніше відомого йому мешканця с.Ширяєве, Березівського району, Одеської області громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався на своєму гужовому транспорті. Побачивши останнього, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном. В ході реалізації даного корисливого умислу, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_4 вчинив сварку відносно ОСОБА_6 , в ході якої висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, але бійки не вчиняв. Після цього, керуючись корисливими мотивами, з метою відкритого заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, відкрито заволодів гужовим транспортом, який належить громадянину ОСОБА_6 та викраденим гужовим транспортом ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток.

У зв`язку існуванням ризиків: ризик переховуватися від суду обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працює, не має постійного заробітку, не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому є підстави вважати, що знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від суду; ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, є обґрунтованим так як потерпілий та свідки проживають в одній територіальній громаді, знають один одного, а тому підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, шляхом залякування, погроз фізичною розправою чи умовляннями може вплинути на потерпілого, свідків для того, щоб останні змінили свої покази у кримінальному провадженні; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є обґрунтованим, так як підозрюваний ОСОБА_4 , являється особою раніше судимою та відносно якого на розгляді Малиновського районного суду міста Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000335 від 27.07.2017 року у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000665 від 26.07.2017 року, у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000183 від 29.04.2021 року, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, окрім інкримінованого йому правопорушення на теперішній час. Вказане свідчить про можливість вчинення ОСОБА_4 , нових кримінальних правопорушень, та вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому прокурор просить суд продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу заперечували. Захисник обвинуваченого зазначила, що на сьогодні відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які продовжує формально посилатись в клопотанні прокурор, залишаються частково не підтвердженими та частково взагалі не існують, тому просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Розглянувши заявлене клопотання прокурора та заперечення захисника обвинуваченого щодо поданого клопотання, заслухавши думку учасників процесу прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою судом враховується у своїй сукупності пред`явлення особі обвинувачення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків, які є обґрунтованими:

ризик переховуватися від суду обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працює, не має постійного заробітку, не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому є підстави вважати, що знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від суду; ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, є обґрунтованим так як потерпілий та свідки проживають в одній територіальній громаді, знають один одного, а тому підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, шляхом залякування, погроз фізичною розправою чи умовляннями може вплинути на потерпілого, свідків для того, щоб останні змінили свої покази у кримінальному провадженні; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є обґрунтованим, так як підозрюваний ОСОБА_4 , являється особою раніше судимою та відносно якого на розгляді Малиновського районного суду міста Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000335 від 27.07.2017 року у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000665 від 26.07.2017 року, у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000183 від 29.04.2021 року, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, окрім інкримінованого йому правопорушення на теперішній час. Вказане свідчить про можливість вчинення ОСОБА_4 , нових кримінальних правопорушень, та вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розгляду кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зокрема, у справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83, від 21.12.2000 року, Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

Неможливість застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що цей запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, враховуючи тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин.

Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру скоєного, що інкримінується обвинуваченому, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

При цьому судом враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, яка встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1 (с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, це впливає з рішення Європейського суду з прав людини (К.-Р. проти Німеччини, 27 листопада 1997 р., § 57).

Вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечепорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п.32 Series А, № 182).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Летельє проти Франції звернув увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Тобто, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Прітті проти Сполученного Королівства, де йдеться мова про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або, навіть, для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не має.

Продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою та не змінюючи його на менш суворий, суд вважає, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відтак, наявні усі підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369,370 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.4 ст.186 КК України задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Григорівка, Ширяївського району, Одеської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів тобто до 26 липня 2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, обвинуваченим у той же строк, з дня її отримання.

СуддяОСОБА_7