Справа № 635/739/18
Провадження №1-кп/635/205/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0004018 від 14.08.2017 року та № 0001659 від 27.12.2017 року стосовно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 28.08.1990 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.141, ст.17, ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

2) 28.05.1993 Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.142 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

3) 13.09.1994 Київським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 183-3 КК України до 4 років позбавлення волі;

4) 18.03.1999 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.206 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

5) 07.05.2001 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 144, ст.43 КК України (в ред. 1960 року) до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; (ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.11.2001 ч.3 ст.144 КК України перекваліфіковано на ч.2 ст.189 КК України; відповідно до ст. 43 КК України (в ред. 1960 року) визначено остаточне покарання 4 роки позбавлення волі;

6) 08.04.2004 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.296 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

7) 08.02.2006 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.2 ст.187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

8) 16.01.2014 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, 69 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 27.08.2014 Апеляційним судом Харківської області вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області в частині призначеного із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України скасовано та призначено покарання за ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

9) ухвалою Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 22.12.2017 замінено не відбуту частину покарання на більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 8 місяців 10 днів, 05.01.2018 засуджений ОСОБА_11 переведений до Бердичівського виправного центру (№108).

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 02 липня 2020 року, ухвали Полтавського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року та постанови Верховного суду від 15 грудня 2023 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, а також вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2020 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі.

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України,

УСТАНОВИВ:

в провадження Харківського районного суду Харківської області в різний час надійшли кримінальні провадження № 0004018 від 14.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, а також № 0001659 від 27.12.2017 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.06.2018 року судом вирішено об`єднати зазначені кримінальні провадження, тому судом розглянуто по суті обвинувачення, що висунуто ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в межах об`єднаних кримінальних проваджень № 0004018 від 14.08.2017 року та № 0001659 від 27.12.2017 року.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

суд визнає доведеним, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово засуджений за умисні злочини, у тому числі особливо тяжкий, останній раз 16.01.2014 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.187, ч.1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 27.08.2014 Апеляційним судом Харківської області вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області в частині призначеного із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України скасовано та призначено покарання за ч. 3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення і ресоціалізації не став, а також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово засуджений за умисні злочини, маючи погашену судимість, 16.10.2015 притягнутий Харківським РВ ХМУ ГУНП в Харківській області до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.307, 25.09.2015 Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України, який належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення і ресоціалізації не став, та знов вчинили умисний особливо тяжкий злочин разом із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимим, який підтримував товариські стосунки з ОСОБА_9 , 1989 року народження, за наступних обставин.

Приблизно у липні 2017 року ОСОБА_11 стало відомо, про необхідність проведення демонтажних робіт в квартирі, яка належить сім`ї його знайомої ОСОБА_12 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Для підшукання відповідних працівників ОСОБА_11 звернувся до знайомого ОСОБА_9 , 1989 р.н. Отже, приблизно у липні 2017 року ОСОБА_9 від ОСОБА_11 стало відомо, про необхідність проведення демонтажних робіт в квартирі, яка належить сім`ї знайомої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 та підшукання відповідних працівників.

ОСОБА_9 запропонував в якості робітника залучити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 проводив ремонтні роботи та тимчасово мешкав, на що ОСОБА_11 погодився. В подальшому ОСОБА_11 від ОСОБА_12 дізнався, що під час проведення демонтажних робіт ОСОБА_13 , маючи вільний доступ до приміщень квартири, нібито незаконно присвоїв належне ОСОБА_12 майно, а саме: газову піч та ванну, які перевіз у невстановлене місце, таким чином розпорядився вказаним майном на власний розсуд.

Під час відбування покарання в пенітенціарній установі України, а саме: в умовах ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)», розташована за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 1, ОСОБА_11 належних висновків щодо суспільно-корисної поведінки не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та не відбувши покарання, за вироком судової системи України, будучи обуреним діями ОСОБА_13 щодо привласнення майна ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний і протиправний характер своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді протиправного позбавлення життя ОСОБА_13 на ґрунті помсти, проте не маючи можливості самостійно реалізувати свій злочинний умисел з об`єктивних причин у зв`язку із перебуванням в місцях позбавлення волі, у період часу з ІНФОРМАЦІЯ_8 по 11.08.2017 телефонним зв`язком з мобільного телефону № НОМЕР_1 на мобільний телефон № НОМЕР_2 під час спілкування з ОСОБА_9 наказав останньому позбавити життя ОСОБА_13 ОСОБА_9 , маючи особисті претензії до ОСОБА_13 через те, що останній нібито заволодів його автомобільним домкратом, не виконує ремонтні роботи за місцем мешкання ОСОБА_9 , погодився виконати наказ ОСОБА_11 .

Вступивши таким чином у змову, ОСОБА_11 як організатор вчинення злочину:

- ініціював вчинення злочину проти життя особи та визначив майбутню жертву;

- підшукав співучасників та залучив останніх в якості виконавців скоєння злочину;

- координував дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень, знарядь злочину.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як виконавці (співвиконавці) вчинення злочину безпосередньо наносили удари потерпілому ОСОБА_13 .

Так, 11.08.2017 о 19:46 годин ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_13 , шляхом спричинення тілесних ушкоджень, під час телефонної розмови з ОСОБА_11 повідомив останньому про свою обізнаність про місцеперебування ОСОБА_13 та наміри спричинити йому тілесні ушкодження. При цьому ОСОБА_9 при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, залучив до реалізації свого протиправного умислу інших осіб, а саме ОСОБА_10 , про що повідомив ОСОБА_11

ОСОБА_11 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_13 , наказав ОСОБА_9 вбити ОСОБА_13 .

Того ж дня, о 20:34 годин ОСОБА_9 за попередньою змовою та у групі зі ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , маючий єдиний зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті ОСОБА_13 та свідомо допускаючи їх настання, нанесли велику кількість ударів руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок потерпілого ОСОБА_13 . ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу групи з метою доведення його до кінця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_13 та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс декілька ударів фрагментом цегли в область життєво-важливого органу людини - голови ОСОБА_13 .

Під час вказаних подій ОСОБА_11 з використанням мобільного телефону № НОМЕР_1 перебував на мобільному зв`язку з ОСОБА_9 , який користувався мобільним телефоном № НОМЕР_2 , розмовляв з останнім по телефону, чув його коментарі з приводу нанесення ударів потерпілому, крики потерпілого та реалізовуючи злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_13 , керував діями виконавців злочину шляхом надання вказівок про механізм нанесення тілесних ушкоджень та використання знаряддя злочину, а також направленості умислу саме на позбавлення життя ОСОБА_13

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розуміючи, що їх протиправні дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_13 привернули увагу місцевих мешканців, з метою уникнення зайвої уваги свідків, а також запобігання викриттю їх протиправних дій сторонніми особами, вважаючи, що виконали усі дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_13 , вирішили перевезти останнього з місця вчинення злочину до місця мешкання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Близько 21:00 того ж дня ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на автомобілі марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 , перевезли ОСОБА_13 за місцем мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на подвір`ї за вказаною адресою, ОСОБА_9 , розуміючи, що ОСОБА_13 ще живий, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на заподіяння смерті ОСОБА_13 , діючи умисно здійснив стрибок з висоти власного зросту на голову потерпілого. Переконавшись, що завдані тілесні ушкодження достатні для настання смерті ОСОБА_13 , ОСОБА_9 залишив потерпілого та місце злочину.

У подальшому 12.08.2017 ОСОБА_13 бригадою швидкої медичної допомоги було доставлено до лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_5 останній помер від отриманих тілесних ушкоджень.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_13 , згідно з висновками судово-медичної експертизи №283-а/17 від 31.08.2017 та №38/283-Ат/17 від 09.10.2017 були заподіяні такі тілесні ушкодження:

- голови - важка черепно-мозкова травма: забій головного мозку з наявністю контузійних осередків, внутрішньочерепні крововиливи, перелом кісток основи та склепіння черепу, синці обличчя;

- тулуба - закрита травма грудної клітини: переломи ребер з права;

- кінцівок - садна кінцівок.

Ушкодження, які мали місце у ОСОБА_13 у своїй сукупності відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Причиною смерті ОСОБА_13 з`явилась важка черепно-мозкова травма та ускладнення - набряк-дислокація стовбуру головного мозку.

У подальшому 12.08.2017 ОСОБА_13 бригадою швидкої медичної допомоги було доставлено до лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_5 останній помер від отриманих тілесних ушкоджень.

Таким чином:

- ОСОБА_11 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, а саме: в умовах ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)», розташована за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 1, в період часу з ІНФОРМАЦІЯ_8 до 11.08.2017, маючи умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_13 з метою помсти, наказав ОСОБА_9 вчинити умисне вбивство ОСОБА_13 , таким чином організував злочин проти життя особи, підшукав співучасників та залучив останніх в якості виконавців скоєння злочину. 11.08.2017 о 20:34 годин, під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_11 , з використанням мобільного телефону, керував діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , шляхом надання вказівок про механізм нанесення тілесних ушкоджень та використання знаряддя злочину, а також направленості умислу саме на позбавлення життя ОСОБА_13 ;

- ОСОБА_9 у період часу з ІНФОРМАЦІЯ_8 по 11.08.2017 телефонним зв`язком під час спілкування з ОСОБА_11 отримав від останнього наказ позбавити життя ОСОБА_13 та погодився на його виконання. 11.08.2017 ОСОБА_9 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , під керуванням ОСОБА_11 , який перебував з ОСОБА_9 на мобільному зв`язку та координував дії виконавців злочину, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на заподіяння смерті іншій людині, спричинили ОСОБА_13 тілесні ушкодження у життєво-важливі органи, а саме в область голови та тулубу шляхом нанесення ударів руками, ногами та ОСОБА_10 у тому числі фрагментом цеглини, після чого, на автомобілі перевезли ОСОБА_13 за місцем мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 , розуміючи, що ОСОБА_13 ще живий, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на заподіяння смерті ОСОБА_13 , діючи умисно здійснив стрибок з висоти власного зросту на голову потерпілого, після чого залишив місце вчинення злочину;

- ОСОБА_10 11.08.2017 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , під керуванням ОСОБА_11 , який перебував з ОСОБА_9 на мобільному зв`язку та координував дії виконавців злочину, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на заподіяння смерті іншій людині, спричинили ОСОБА_13 тілесні ушкодження у життєво-важливі органи, а саме в область голови та тулубу шляхом нанесення ударів руками, ногами та ОСОБА_10 у тому числі фрагментом цеглини, після чого, на автомобілі перевезли ОСОБА_13 за місцем мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 , розуміючи, що ОСОБА_13 ще живий, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на заподіяння смерті ОСОБА_13 , діючи умисно здійснив стрибок з висоти власного зросту на голову потерпілого, після чого залишив місце вчинення злочину.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність,

що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення,

винними у вчиненні якого визнаються обвинувачені

Суд визнає винуватими ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Узагальнені позиції та доводи учасників судового розгляду

Сторона обвинувачення: прокурор підтримує обвинувачення в повному обсязі, вважає, що вина обвинувачених доведена в повному обсязі зібраними при проведенні досудового розслідування доказами, вважає всі докази, досліджені у судовому засіданні допустимим, просить визнати ОСОБА_11 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі, на підставі ч. 2, 3 ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком апеляційного суду Харківської області від 27.08.2014 ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, невідбуту частини якого ухвалою Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 22.12.2017 замінено на більш м`який вид покаранням у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 8 місяців 10 днів, довічним позбавленням волі та призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_9 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 15 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, призначених вироком Харківського районного суду Харківського області від 02.07.2020 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі та вироком Харківського районного суду Харківського області від 30.11.2020 за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, у виді 20 років позбавлення волі, ОСОБА_10 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_15 цивільний позов не подавала, просила розглянути справу за її відсутності.

Сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в цілому не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, однак не визнають пред`явленого обвинувачення з мотивів неправильності кваліфікації їх дій, непричетності ОСОБА_11 до організації вбивства, відсутності умислу на позбавлення життя потерпілого, оспорюють надані стороною обвинувачення докази, а саме вважають недопустимими докази, отримані під час проведення НСРД, оскільки на думку сторони захисту такі докази отримані шляхом вчинення службового підроблення. Такі доводи обґрунтовані відсутністю будь-яких доказів причетності ОСОБА_9 до злочинів в іншому кримінальному провадженні, в межах якого проведено НСРД. Захисником адвокатом ОСОБА_7 оспорюється правильність кваліфікації дій обвинувачених, вважає, що при ухваленні вироку їх дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України за відсутністю умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_13 . Крім того, захисник просить суд визнати недопустимими докази, отримані під час проведення НСРД, підтримуючи доводи обвинувачених, а також всі протоколи огляду місця події злочину з мотивів відсутності ухвали слідчого судді на проведення таких слідчих дій. Також для ухвалення рішення про недопустимість доказів, отриманих під час проведення НСРД просив суд витребувати від офісу генерального прокурора розгорнуті відомості із ЄРДР для перевірки законності підстав для проведення таких слідчих дій та наявності відповідних повноважень у осіб, що звертались до слідчих суддів Харківського апеляційного суду із клопотаннями. Отже, сторона захисту обирає непослідовну лінію захисту, а саме: одночасно заявляє про неправильність кваліфікації дій обвинувачених, фактично не оспорюючи подію кримінального правопорушення, при цьому посилається на недопустимість майже всіх доказів в кримінальному провадженні, однак а ні обвинувачені, а ні захисник не просять про виправдання обвинувачених та не просять суд призначити будь-яке конкретне покарання, обмежуючись посиланням на необхідність ухвалення справедливого рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин,

висновки суду щодо доведеності вини,

правильності кваліфікації дій обвинувачених, допустимості доказів

а також мотиви неврахування окремих доказів

При проведенні судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 надавав суду різні за змістом показання. Основний змість показань обвинуваченого ОСОБА_11 , які давались увесь час судового розгляду, в тому числі як коментарі до окремих питань, які з`ясовувались у судовому засіданні, полягає у наступному. Спочатку ОСОБА_11 повністю не визнавав пред`явленого обвинувачення та стверджував, що не має ніякого відношення до побиття потерпілого ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_11 показав суду, що в основному не оспорює фактичні обставини пред`явленого обвинувачення, однак заявив, що зібрані при проведенні досудового розслідування докази є недопустимими, оскільки дозвіл на прослуховування телефонних розмов ОСОБА_9 в іншому кримінальному провадженні наданий незаконно. На підтвердження таких обставин ОСОБА_11 заявив, що ОСОБА_9 не знайомий з жодним із обвинувачених в іншому кримінальному провадженні, обвинувачений, перебуваючи в СІЗО мав можливість спілкуватися із цими особами і вони нібито підтвердити непричетність ОСОБА_9 до вчинених ними злочинів. На підставі цих фактів, обвинувачений ОСОБА_11 просив визнати недопустимими доказами аудіофайли із змістом телефонних розмов, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ОСОБА_11 заявив, що не мав ніякого умислу на позбавлення життя ОСОБА_13 , а мав намір виключно покарати його за вчинену крадіжку, оскільки керуючись своїми переконаннями та принципами не міг звертатися до правоохоронних органів і повинен був діяти тільки в такий спосіб, не втрачаючи свого авторитету у злочинному світі. Підтверджуючи відсутність умислу на умисне вбивство, обвинувачений заявив, привід для вбивства був малозначний, що за наявності такого умислу на вбивство, діяв би по іншому, а саме міг наказати убити потерпілого та закопати його, приховавши сліди злочину. Також обвинувачений звертав увагу, що в розмовах із ОСОБА_9 наказував зупинити побиття, надати потерпілому допомогу та сподіватись на те, що потерпілий не помре. Безпосередньо в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 прямою мовою заявляв наступне:

«хочу сказати, що я не хотів смерті потерпілому, була мовна бравада, я платив потерпілому гроші, а він умудрився ще й обікрасти мене. Якби я хотів його смерті, як каже прокурор, я би не просив викликати йому швидку, привести його до тями, я б навпаки просив його вивезти та закопати. Я не хотів його смерті і неоднократно просив щоб він вижив, на мої прохання ніхто не реагував, а як пізніше стало відомо у кожного був свій мотив та інтерес, що свідчить з матеріалів кримінальної справи. Я багато разів просив не чіпати його. Я не знав що у ОСОБА_16 до нього якась особиста неприязнь. Із ОСОБА_16 я раніше не бачився і не спілкувався, не говорив і ні про що не просив. Прослуховування телефонних розмов є недійсними. В матеріалах кримінальної справи мої підписи є підробленими. Прошу суд об`єктивно розібратись в кримінальній справі відносно мене.»

На запитання прокурора ОСОБА_17 :

«з обвинуваченими іншими знайомий, до затримання не бачив в живу, знав дядю ОСОБА_18 , який казав що є людина, яка може зробити ремонт, тоді я вперше зідзвонився із ОСОБА_18 . В живу я його не бачив і він мне не знав. ОСОБА_16 я не знав взагалі. Я телефонував ОСОБА_18 , просив щоб вони зробили демонтаж квартири, попросив щоб він проконтролював це. ОСОБА_18 запропонував мені ОСОБА_19 , я з ним поговорив, він сказав що все зробить. Перевів гроші ОСОБА_20 , а вона йому віддала. Я заплатив 8000, одразу, стільки скільки він сказав. Він мав зробити демонтаж квартири під ремонт, в кінці виніс пів квартири. Із ОСОБА_19 говорили з цього приводу, обіцяв все повернути, але почав ховатись. Просив повернути піч, та доробити ремонт. До ОСОБА_18 звертався з приводу цього питання, просив щоб ОСОБА_19 доробив ремонт, я нападав на ОСОБА_18 , бо він мав все проконтролювати. Що було 11.08 не можу сказати мене там не було. Я просто по телефону говорив із ОСОБА_18 , коли він сказав що він його вб`є, я просив цього не робити. Мені не було відомо, що ОСОБА_18 піде з`ясовувати це питання, думав що він його знайде та просто попросить доробити ремонт, вказівок ніяких ОСОБА_18 не давав. Я не хотів смерті ОСОБА_19 , через ванну, піч, батарею. Просив поламати руки, ноги... Мене ігнорували, я просив його не чіпати, мене ніхто не слухав.»

На запитання захисника ОСОБА_21 :

«Я не мав на меті настання смерті потерпілому, позбавити життя не хотів. На тюремному лексиконі слово "вбий" не означає позбавити життя, це просто мова. Зі ОСОБА_22 я не спілкувався по телефону і не бачився раніше. Я не чув, що на слова ОСОБА_23 , не було чути, в бараці 100 людей, працював телевізор. Звісно я не хотів, щоб його вбили, я неодноразово просив ОСОБА_18 , щоб привели його до тями, викликали швидку, мотиву вбивства у мене не було. Скільки часу потерпілий ОСОБА_19 був у ОСОБА_18 я не знаю, знаю що ввечері його забрала швидка. Казав ОСОБА_18 щоб він молив Бога , щоб ОСОБА_19 вижив. Вказівки добити ОСОБА_19 я не давав. Я просив викликати швидку, якщо не допомогло те, що приводили до тями. У ОСОБА_18 вдома вже його не били, на скільки я знаю, надали допомогу, після того як пройшов деякий час я просив викликати швидку допомогу. Знаю, що поки були на зв`язку, ОСОБА_18 надавав допомогу потерпілому. Мати ОСОБА_18 намагалась привести до тями потерпілого у флігелі, коли побачили, що йому стало погано мама подзвонила ОСОБА_18 , а він мені і вони викликали швидку, з моїх слів, з мох вказівок.»

На запитання Головуючого:

«мною оспорюється те, що я не хотів смерті обвинуваченого, я хотів щоб повернув гроші, через якусь пічку життя не лишають, я оспорюю свою винуватість, мотив, те що мені інкримінують, кваліфікацію. Підроблення підписів, прослуховування, все було зроблено шляхом обману.»

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 не визнав пред`явленого обвинувачення та показав, що не отримував від ОСОБА_11 ніяких вказівок стосовно вбивства потерпілого ОСОБА_13 . Обвинувачений підтвердив, що він рекомендував ОСОБА_11 для ремонту у квартирі його знайомої ОСОБА_13 , який на той момент жив у ОСОБА_9 вдома та нібито проводив ремонтні роботи, однак постійно пиячив та вчиняв дрібні крадіжки, в тому числі останній раз вкрав домкрат. За цих обставин, обвинувачений ОСОБА_9 , маючи особисті неприязні стосунки із потерпілим, звернувся до знайомого ОСОБА_10 з метою розшукати потерпілого та провчити останнього за крадіжки. Зі слів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 мав особисті неприязні стосунки із потерпілим, який нібито втягнув знайому ОСОБА_10 у вживання наркотичних засобів. Сам факт побиття потерпілого ОСОБА_9 не оспорював, однак стверджував, що не мав на меті позбавити його життя, зупиняв ОСОБА_10 при нанесенні тілесних ушкоджень, надавав необхідну допомогу, а саме перевіз потерпілого до себе додому та просив викликати швидку допомогу. Самого потерпілого характеризував з негативної сторони, як особу, що зловживає алкоголем та наркотичними засобами, вчиняє крадіжки, тому на думку обвинуваченого не заслуговував на повагу. Безпосередньо в судовому засіданні зачитував показання тому, що пройшло багато часу та заявив прямою мовою наступне:

«ІНФОРМАЦІЯ_10 святкували день народження ОСОБА_16 , хотіли зустрітись із ОСОБА_19 для вирішення якихось питань. З яких саме, мені не відомо, про це пізніше повідомить сам ОСОБА_16 .

Із ОСОБА_25 знайомий раніше не був, спілкувались лише по телефону. Моєї мами брат спілкувався із ним, сам він зустрічався із ним дуже рідко. Я його жодного разу не бачив. Ми познайомились за обставин, які не відносяться до даної події. Коли зустрілись із ОСОБА_19 , який також святкував свій день народження, у них із ОСОБА_16 виникла сварка, через дівчину. У цей момент чи я зателефонував ОСОБА_25 чи він мені не пам`ятаю. Подзвонив щодо ситуації із ОСОБА_19 щодо крадіжки пічки. Ніхто не збирався його вбивати. Ми шукали ОСОБА_19 на протязі місяця, щоб поговорити. Так вийшло що це було у той день, коли ОСОБА_16 із ним сварився. Я сам порадив ОСОБА_26 для того щоб він робив ремонт у нього в квартирі. Коли зустрілись із ОСОБА_19 почали спілкуватись із ним з приводу пічки, коли саме не пам`ятаю. Після бійки я викликав таксиста, щоб ми поїхали до мене додому, прізвище ОСОБА_27 . ОСОБА_19 міг розмовляти, не пам`ятаю чи були на ньому тілесні ушкодження. ОСОБА_19 кинувся мені в ноги, а я зімітував, що хочу його вдарити. З висоти власного росту на ОСОБА_19 не стрибав, дав йому ляпаса. Подія відбувалась після 19.00 вечора. Бійка ОСОБА_19 та ОСОБА_16 відбувалась приблизно в цей же час. Повезли його на таксі приблизно в проміжок часу з 19.00 до 21.00. ОСОБА_19 там залишили, швидку викликала мати, через час або два не пам`ятаю. Вона подзвонила та повідомила про те, що ОСОБА_19 погано і викликала швидку. Біля будинку за місцем мешкання я дав йому ляпаса. Я розумію що внаслідок нанесених мною та ОСОБА_16 травм ОСОБА_19 настала смерть, але до чого тут ОСОБА_25 не розумію.»

На питання сторони захисту:

«Вперше ОСОБА_25 побачив в СІЗО, під час спілкування із ОСОБА_25 я не виконував ніяких наказів з його боку. ОСОБА_11 не наказував позбавляти життя ОСОБА_19 . Ми розмовляли про те, що він мав зупинити конфлікт та відшкодувати вартість вкрадених речей, або віддати аналогічні вартості речі, віддати борг. ОСОБА_28 був мертвий, борг віддати би не зміг. Потрібно було пояснити потерпілому щоб він віддав борг, вбивати його ніхто не хотів. Мотивом було те, щоб залякати ОСОБА_19 для того, щоб він повернув борг. Якби ціллю було позбавити його життя, то ми б це зробили, в будь-який час. ОСОБА_19 жив у мене вдома. Коли ми відвезли ОСОБА_19 до мене додому, де він і проживав, я попросив маму викликати швидку допомогу, про всяк випадок, щоб із ним нічого не сталось. Я не перешкоджав нікому для надання йому медичної допомоги, сприяв тому, щоб у випадку необхідності ОСОБА_19 надали допомогу.»

На питання сторони захисту адвоката ОСОБА_29 :

« ОСОБА_19 здійснював ремонтні роботи. Його порекомендували ОСОБА_25 для того, щоб зробити ремонт, за проживання у мене він гроші не сплачував. Провину перед ОСОБА_25 я відчував, та був зацікавлений у тому, щоб ОСОБА_19 відшкодував збитки ОСОБА_25 . Сам ОСОБА_19 до автомобілю йти не міг, під руки його вели, тому що він по перше був п`яний, а по друге вживав наркотики.

Я вважаю що побиття ОСОБА_19 не могло привести до його смерті. Він постійно сварився, лаявся. Коли відкрили двері в машині він випав з неї до ніг.»

На питання сторони захисту адвоката ОСОБА_30 :

«Про ОСОБА_31 ніколи не повідомляв. На користь ОСОБА_25 не пропонував ОСОБА_16 виконувати будь-які дії. ОСОБА_10 не пропонував ніякої винагороди на будь-які дії на користь ОСОБА_25 .»

На питання сторони захисту адвоката ОСОБА_32 :

«Коли розмовляв по телефону знаходився на відстані 3-4 метри від ОСОБА_19 та ОСОБА_16 . Гучний зв`язок не вмикав, розмовляв особисто. Мою розмову з ОСОБА_33 не чув, був зайнятий своєю справою. Раніше із ОСОБА_16 не обговорював ситуацію щодо крадіжки ванни та пічки.»

На питання сторони захисту адвоката ОСОБА_29 :

«Я викликав таксі для того, щоб відвезти ОСОБА_19 додому, щоб він продовжував свою роботу, та думав, як повернути борг ОСОБА_25 , він проживав у мене вдома та робив ремонт. І в будь-яких випадках, не тільки в цей день, я відвозив його додому.»

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 не визнав пред`явленого обвинувачення в умисному вбивстві ОСОБА_13 пояснивши, що із ОСОБА_11 ніколи не був знайомий та не отримував від останнього ніяких вказівок. Обвинувачений погодився із пропозицією ОСОБА_9 знайти та провчити потерпілого ОСОБА_13 із власних спонукань, оскільки потерпілий втягнув знайому ОСОБА_10 у вживання наркотичних засобів, а тому заслуговував на покарання. В судовому засіданні заявив, що шкодує про свої необдумані дії, оскільки на час вчинення злочину йому виповнилося лише 19 років, а тому ОСОБА_10 не повністю усвідомлював до яких наслідків можуть привести його дії. Безпосередньо в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 зачитав свої показання і повідомив наступне (прямою мовою):

«ІНФОРМАЦІЯ_10 я відпочивав у колі своїх друзів, де був і ОСОБА_9 на березі Безлюдівського водосховища в смт. Безлюдівка, святкував мій День народження, який був ІНФОРМАЦІЯ_8. Коли повз нас проходив один мій знайомий, ім`я його я вже не пам`ятаю, то повідомив, що він сьогодні бачив ОСОБА_19 , якого я довго шукав, для того, щоб побалакати з ним, про його непристойну поведінку стосовно однієї моєї знайомої дівчини, яку він заоохотив до вживання наркотиків, ця дівчина мені подобалась, її доля мені була не байдужа. На моєму Дні народженні був хлопець, який приїхав на транспортному засобі, якого я попросив, щоб він мене підвіз до місця перебування ОСОБА_19 . Почувши мою розмову з тим хлопцем, ОСОБА_18 сказав, що теж має питання до ОСОБА_19 , пов`язані зі зникненням з його будинку автомобільного домкрату та дротів зі зварювального апарату. Через деякий час ми сіли в автівку та приїхали до ОСОБА_19 . Коли ми зайшли в будинок, який виглядав, як покинутий, з нього вийшов ОСОБА_19 , де він зі своїми приятелями вживав алкогольні напої. А потім, нам стало відомо, що у нього в цей день був день народження. ОСОБА_19 був незадоволений, що ми прийшли до нього, сказав, що тільки нас тут не вистачало та ми псуємо йому свято. Я сказав ОСОБА_19 , що теж не радий його бачити. Через те, що він зробив з дівчиною, яка мені подобалась, це треба як можна швидше припиняти. Потім в нас із ОСОБА_19 виникла нецензурна словесна перепалка, яка перейшла в штовханину, яка продовжилася на подвір`ї, з подальшим висловлюванням претензій один до одного. Під час штовханини ОСОБА_19 перечепився через камінь та не втримався і впав у яму, я побіг за ним, коли підбіг, він вхопився спираючись на мене підніматися, але ж ОСОБА_19 у вказаний спосіб повністю піднявся і вдарив мене, але не дуже сильно, оскільки був на підпитку і розбив мені губу. Ще більше обурений такою поведінкою ОСОБА_19 , коли він був не правий, я відповідно почав наносити удари кулаками в тулуб та голову, від чого він почав падати та намагатися схопити мене за одяг. В результаті чого ми впали разом та почали боротися. Важливо зауважити, що місце нашої сутички було підлаштовано під місце, де можна смажити шашлики, там були цеглини, на які можна було класти шампури, щоб смажити шашлики. Під час нашої бійки ОСОБА_19 вдарився головою об цеглу, потім протянув руку, схопив цеглу та влучив мені цеглою по голові. Потім я вихватив цю цеглу та машинально вдарив нею його по голові, десь в області лоба, може трохи вище. Від вказаного удару ОСОБА_19 похилив голову та почав трохи стогнати, а я, як навіжений зробив замах для повторного удару. Я почув крики ОСОБА_18 , щоб я не бив його цеглою по голові. Я послухався, але ще кілька разів замахнувся, вже для того щоб налякати ОСОБА_19 і здолати його супротив. Коли я піднявся на ноги, побачив ОСОБА_18 на відставі 6-7 метрів від мене з мобільним телефоном у руці, який начебто тільки закінчив телефонну розмову. Побачивши на моєму обличчі та ОСОБА_19 ссадини та сліди крові ОСОБА_18 перелякався та побіг до будинку за водою. Коли повернувся ОСОБА_18 я стояв мовчки, а ОСОБА_19 сидів та стогнав вочевидь від болю. ОСОБА_18 спочатку підійшов до ОСОБА_19 вмив йому голову та обличчя, потім запропонував мені води. Після цього ОСОБА_18 викликав таксі, щоб відвезти ОСОБА_19 додому, де проживав ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_2 . Але про те, що ОСОБА_19 проживає в будинку у ОСОБА_75, я не знав, ми про це не говорили, я дуже здивувався, коли дізнався про це.

Коли ми їхали в автомобілі, ОСОБА_19 прийшов до тями після отриманих травм та алкоголю почав злословити відносно мене, а потім переключився на ОСОБА_18 .

Коли ми приїхали до будинку, ОСОБА_18 витягнув ОСОБА_19 з машини, незважаючи на свій стан, ОСОБА_19 продовжував лаятись, ОСОБА_18 наніс удар рукою по потилиці ОСОБА_19 , він впав та вчепився за одяг ОСОБА_18 , в той час ОСОБА_18 відійшов і ОСОБА_19 впав. ОСОБА_18 розлютившись на слова ОСОБА_19 , наніс удар ногою в голову ОСОБА_19 і той припинив лаятись, а ОСОБА_18 вочевидь бажаючи налякати ОСОБА_19 стрибнув по обидві сторони від голови ОСОБА_19 . Потім ми допомогли ОСОБА_19 піднятися, отряхнули його та взяли під руки та завели його у двір будинку ОСОБА_18, де нас зустріла матір ОСОБА_18 , яка почала нас сварити за те, що ми його побили. Ми відвели ОСОБА_19 до літньої кухні, в якій він, як виявилося проживав та поклали на ліжко, де він спав, там був зроблений косметичний ремонт, стояв телевізор та знаходились речі ОСОБА_19 . На наш погляд ми переконалися, що з ОСОБА_19 все гаразд, йому нічого не загрожує і ми пішли по своїх справах. Я почув, як ОСОБА_18 зі своєю матір`ю обговорювали питання що за необхідності треба буде викликати швидку допомогу ОСОБА_19 . Щодо відношення ОСОБА_25 до цих подій я сказати нічого не можу, про нього я не знав на час побиття ОСОБА_19 . ОСОБА_18 мені нічого про ОСОБА_25 не розповідав. Я побачив ОСОБА_25 особисто у Харківському слідчому ізоляторі, в боксі. У судовому засіданні під час дослідження НСРД, я ніколи не чув щоб ОСОБА_25 говорив про те, щоб вбити ОСОБА_19 . ОСОБА_18 відмовлявся виконувати будь-які накази ОСОБА_25 , тому що вони не поступали, а якби він виконував накази, йому довелося би кожні п`ять хвилин вступати в сексуальні стосунки з ОСОБА_19 неприроднім способом, але він жодного разу цього не зробив. ОСОБА_18 сприймав слова ОСОБА_25 , як мовну браваду. Я, як особа, яка безпосередньо наносила тілесні ушкодження ОСОБА_19 ніяк не міг слухатися наказів ОСОБА_25 через те, що я взагалі не був з ним раніше знайомий. ОСОБА_18 спілкувався з ОСОБА_25 , та весь час заважав мені вчиняти фізичні дії відносно ОСОБА_19 , а також вимагав від мене сильно не бити ОСОБА_19 , для того, щоб він мав змогу віддати борги. Вказані у обвинувальному акті події спростовуються, через те, що ми мали змогу продовж доби вбити ОСОБА_19 . Обвинувачення не має логічного заключення, через те, що ми не тільки вживали заходи для порятунку ОСОБА_19 , а ще не заважали іншим надавати допомогу ОСОБА_19 . Удари від яких помер ОСОБА_19 наносив тільки я. Наносячи удари я не керувався нічиїми наказами, тим паче що ОСОБА_25 я не знав на той момент і жодного разу з ним не спілкувався. Із тих слів, що я чув від ОСОБА_18 , я не повинен був наносити удари цеглою ОСОБА_19 . Я не мав жодних мотивів та намірів позбавляти життя ОСОБА_19 , я не керувався нічиїми діями крім своїх коли бився з ОСОБА_19 , через те, що він привчив дівчину, яка мені подобалася до наркотиків. Я не хотів, щоб він помер, я вважав, що побиття для цього було достатньо. Я жалкую про скоєне, я розкаююсь у скоєному, вибачаюся перед рідним потерпілого ОСОБА_19 , повністю визнаю себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прошу долучити надані мною покази до кримінальної справи та врахувати при ухваленні рішення по справі.»

На питання прокурора ОСОБА_35 :

«Коли ми билися з ОСОБА_19 вперше, я наніс йому приблизно дев`ять -десять ударів в область обличчя та тіла кулаками, куди попадав, цеглиною один раз. Ногами може коли разом впали, міг коліном його вдарити, але взагалі ногами не бив.

Мені тільки в суді стало відомо про крадіжку майна у ОСОБА_25 .

Всі слова ОСОБА_36 сприймав з іронією.

Події відбувалися приблизно о сьомій або восьмій годині.»

На запитання сторони захисту адвоката ОСОБА_30 :

«До моменту настання подій я з ОСОБА_19 особисто не був знайомий. Перший удар цеглиною мені наніс ОСОБА_19 , потім вже я наніс.

Ініціатива щодо того, щоб ОСОБА_19 привезти додому до ОСОБА_18 була висловлена ОСОБА_37 , щоб надати йому допомогу після бійки.

Винагороду чи погрози за вчинення дій відносно ОСОБА_19 мені ніхто не пропонував та не погрожував.»

На запитання сторони захисту адвоката ОСОБА_29 :

«З ОСОБА_18 до настання подій з ОСОБА_19 був знайомий приблизно рік.»

На запитання сторони захисту адвоката ОСОБА_32 :

«Наміру вбивати ОСОБА_19 не було. З ОСОБА_25 раніше не спілкувались. Зміст відносин та розмов ОСОБА_25 з ОСОБА_18 мені не були відомі.»

На запитання прокурора ОСОБА_35 :

«Алкогольні напої вживав.

Коли бив цеглиною по голові це було на емоціях, вихватив у ОСОБА_19 цеглину та вдарив його. Я не відвідував ОСОБА_19 у лікарні, і ОСОБА_18 теж.»

Суд критично ставиться до показань обвинувачених, оскільки вони не в повній мірі узгоджуються між собою та суперечать іншим доказам, дослідженим в судовому засіданні, особливо в частині направленості умислу обвинувачених та їх ставлення до настання смерті потерпілого.

Незважаючи на непослідовні показання та доводи обвинувачених, які не узгоджується між собою та не в повній мірі узгоджується з іншими доказами, суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю підтверджена вина обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в пред`явленому обвинуваченні, а саме:

- 14.08.2017 року на адресу начальника Дзержинського РВ УМВС України в Харківській області надійшов запит від головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. Проф. ОСОБА_38 » для надання дозволу на розтин тіла ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 . Із запиту вбачається, що ОСОБА_13 доставлений каретою швидкої допомоги, яка була викликана 12.08.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , був побитий на вулиці невідомими особами та помер в закладі охорони здоров`я ІНФОРМАЦІЯ_12 о 20.00;

- відповідно до висновку № 283-А/17 від 31.08.2017 року у потерпілого ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: а) голови - важка черепно-мозкова травма: забій головного мозку з наявністю контузійних осередків, внутрішньочерепні крововиливи, перелом кісток основи та склепіння черепу, синці обличчя; б) тулуба - закрита травма грудної клітини: переломи ребер справа; в) кінцівок - садна кінцівок. Причиною смерті гр. ОСОБА_13 з`явилася важка черепно-мозкова травма та її ускладнення - набряк-дислокація стовбуру головного мозку. Наявні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів. Смерть гр-на ОСОБА_13 настала у 1-му нейрохірургічному відділенні ХМКЛШНМД ІНФОРМАЦІЯ_13. о 20.00 год. Стосовно живої людини, ушкодження, які мали місце у гр-на ОСОБА_13 , у своїй сукупності відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Під час вступу до стаціонару реакція «Алкотест» у ОСОБА_13 позитивна;

- 14.08.2017 року під час затримання ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні злочину виявлено та вилучено мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , Нокія 280, імей НОМЕР_4 , що підтверджено протоколом затримання особи;

- 15.08.2017 року проведено огляд місця події злочину, що розташований за адресою АДРЕСА_5 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон, який належав потерпілому ОСОБА_39 , пачку від цигарок, фрагмент цеглини зі слідами речовини бурого кольору. Із фотоматеріалів, долучених до протоколу огляду місця події судом встановлено, що сам будинок має вигляд покинутої безхазяйної будівлі, місцевість недоглянута та не має огородження, предмети вилучені на території з відкритим доступом. Зазначені обставини підтверджені змістом протоколу огляду місця події злочину та фототаблицями до нього;

- 15.08.2017 року проведено огляд автомобіля марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_3 , на якому перевозили потерпілого ОСОБА_13 . Під час огляду виявлено на задньому сидінні пляму бурого кольору та вилучено зразки зазначеної речовини. Огляд проведено у присутності користувача автомобіля ОСОБА_14 , заперечень або зауважень від учасників слідчої дії не надходило, огляд салону автомобіля проведено поверхово без проникнення у закриті, або приховані частини автомобіля, що підтверджено змістом протоколу огляду а фототаблицями до нього;

- 15.08.2017 року в приміщенні ХОБСМЕ оглянуто труп ОСОБА_13 , при проведенні цього огляду описані зовнішні тілесні ушкодження, предмети при огляді трупа не вилучались;

- 15.08.2017 за адресою: ХМКЛШНМД ім. проф. І.О. Мещанінова м. Харків, пров. Балакірєва, 3-а, проведено огляд гардеробної кімнати лікарні, під час якого вилучено одяг потерпілого який був одягнений на останньому при доставленні до лікарні зі слідами речовиною бурого кольору;

- 15.08.2017 року додатково проведено огляд місця події злочину, за адресою: АДРЕСА_5 , під час якого виявлено та вилучено дерев`яну балку зі слідами РБК, що підтверджує місце нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, при цьому предмет вилучено на території з відкритим доступом. Вилучену балку постановою від 08.11.2017 року старшого слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_40 визнано речовим доказом та передано на зберігання по квитанції № 00223 від 20.11.2017 року;

- 05.09.2017 проведено огляд мобільного телефону Нокія 1280, імей НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_41 . При огляді телефон вилучений із закритого полімерного пакету з збіркою білого кольору, на якій містяться підписи понятих та примітка про вилучення цього телефону при проведенні особистого обшуку ОСОБА_9 . При огляді встановлено номер телефона, імей, вміст смс листування, зафіксовані з`єднання з іншими номерами телефонів, в тому числі у цьому телефоні зафіксовано номер мобільного телефону ОСОБА_11 , що підтверджено протоколом огляду предмета;

- відповідно до висновку експерта № 38/283-А/17 у зв`язку з подіями 12.08.2017 у ОСОБА_13 мали місце наступні ушкодження: а) голови - важка черепно-мозкова травма: забій головного мозку з наявністю контузійних осередків, внутрішньочерепні крововиливи, перелом кісток основи та склепіння черепу, синці обличчя; б) тулуба - закрита травма грудної клітини: переломи ребер справа; в) кінцівок - садна кінцівок. Наявні ушкодження утворилися від багаторазової дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, індивідуальні особливості яких не відобразилися. Стосовно живої людини, ушкодження, які мали місце у гр-на ОСОБА_13 , у своїй сукупності відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Ушкодження гр-ну ОСОБА_13 були нанесені в один і той же проміжок часу. Встановити послідовність нанесення ушкоджень неможливо. ОСОБА_13 було нанесено багато ударів по голові, тулубу та кінцівках. Конкретно встановити кількість нанесених ударів неможливо. У момент отримання тілесних ушкоджень гр-н ОСОБА_13 змінював своє положення тіла. Ушкодження, які мали місце у гр-на ОСОБА_13 , прижиттєві. Утворення ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_13 , при падінні малоймовірне. Утворення ушкоджень, які мали місце у гр-на ОСОБА_13 , від дії власної рукою малоймовірне. Причиною смерті гр-на ОСОБА_13 з`явилася важка черепно-мозкова травма та її ускладнення - набряк-дислокація стовбуру головного мозку. Між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті гр-на ОСОБА_13 вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. За даними постанови слідчого, гр-н ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження ІНФОРМАЦІЯ_11. близько 20.00 год. Смерть гр-на ОСОБА_13 настала у 1-му нейрохірургічному відділенні ХМКЛШНМД ІНФОРМАЦІЯ_9. о 20.00 год. За даними історії хвороби № 21132 з ХМКЛШНМД будь-яких часток знаряддя на тілі гр-на ОСОБА_13 не знайдено. Згідно історії хвороби № 21132 з ХМКЛШНМД кров гр-на ОСОБА_13 відноситься до групи 0-АВ (1), резус негативна. Під час вступу до стаціонару реакція «Алкотест» у ОСОБА_13 позитивна;

- висновком судово-медичного експерта № 3/283-А/18 від 25.01.2018 року підтверджено, що на підставі судово-медичної експертизи трупу гр-на ОСОБА_13 , 40 років, враховуючи дані історії хвороби, у відповідь на поставлені питання, експерт дійшов таких висновків: у зв`язку з подіями 12.08.2017 у гр-на ОСОБА_13 мали місце наступні ушкодження: а) голови - важка черепно-мозкова травма, забій головного мозку з наявністю контузійних осередків, внутрішньочерепні крововиливи, перелом кісток основи та склепіння черепу, синці обличчя; б) тулуба - закрита травма грудної клітини: переломи ребер справа; в) кінцівок - садна кінцівок. Наявні ушкодження утворилися від багаторазової дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, індивідуальні особливості яких не відобразилися. Не виключна можливість утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у гр-на ОСОБА_13 як від фрагменту цеглини так і від дерев`яної балки, що були надані на експертизу. При проведенні експертизи експерту надані для дослідження запис розмови ОСОБА_42 з ОСОБА_9 , в яких підтверджує, що коли потерпілого витягли із автомобіля ОСОБА_9 стрибнув на голову потерпілому. Експерт у висновку підтверджує, що утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у гр-на ОСОБА_13 за тих обставин, на які посилається ОСОБА_42 виключити неможливо;

- висновком експерта № 1037-Ц 2017р. від 12.10.2017 року підтверджено, що на дерев`яній балці, яка вилучена при проведенні огляду за адресою: АДРЕСА_5 виявлені сліди крові, походження якої від потерпілого ОСОБА_43 не виключається;

- висновком експерта № 1038-Ц 2017р. від 12.10.2017 року підтверджено, що на цеглині, яка вилучена при проведенні огляду за адресою: АДРЕСА_5 виявлені сліди крові, походження якої встановити неможливо через відсутність будь-якої реакції зі всіма преципітуючими сироватками, що мались у відділенні;

- висновками експерта № 1884-И/17 від 08.11.2017 року та № 1885-И/17 від 08.11.2017 року підтверджено, що на футбольці та джинсах, що належали потерпілому ОСОБА_13 виявлені сліди крові, походження якої від потерпілого не виключається:

- за висновком № 41 від 16.01.2018 судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання опіоїдів, на теперішній час утримання. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_9 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

- за висновком № 90 від 29.01.2018 судово-психіатричної експертизи ОСОБА_11 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_11 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_11 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

- відповідно до висновку судово-технічної експертизи аудіо-відеозаписів № 161 від 28.12.2018 встановлено, що на дослідження експерту надано відеозапис до протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 30.08.2017 на цифровому носії - диску; аудіозапис судового засідання, проведеного під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 від 16.08.2017 на цифровому носії - диску; аудіозаписи судових засідань, які проведені під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 на цифровому носієві - диску; аудіо- матеріали (додатки) проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером телефону - НОМЕР_5 , записані на цифровому носієві - диску інв. №4100 - 14.08.2017, акт №14/8459 нт від 16.08.2017; копію протоколу огляду предметів від 24.11.2017 на 12 арк.; копію протоколу огляду предметів від 08.12.2017 на 3 арк. Із посиланням на конкретні файли експерт встановив, що на аудіофайлах, що місять розмови голос учасників належать ОСОБА_9 та ОСОБА_44 , слідів монтажу не мають;

- на запит слідчого направлена відповідь від начальника УОТЗ ГУНП в Харківській області від 06.12.2017 року № 5441/119-18/03/2017, в якій зазначено, що встановлено місцезнаходження абонентського номеру ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 в період часу з 20:00 до 22:00 11.08.2017 року із ілюстративним зображенням розташування на мапі, роздруківкою з`єднань та складена схема з`єднань, відповідно до якої ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_9 , а ОСОБА_9 мав розмови із ОСОБА_13 та ОСОБА_10 ;

- 17.01.2018 року проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_14 , в ході якого свідок вказав на місці адресу, на яку його викликав в якості водія для надання послуг таксі підозрюваний ОСОБА_9 , а саме АДРЕСА_5 , звідки свідок доставив ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 (зі слідами тілесних ушкоджень) за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено протоколом слідчої дії, який проводився із застосування відеозапису;

- при проведенні судового розгляду на клопотання сторони захисту в умовах СІЗО № 27 м. Харкова проведено слідчі експерименти від 14.04.2023 за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , судового експерта, в ході яких обвинувачені повідомили та показали механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 ;

- за висновком судово-медичної експертизи № 12-23/6/283-А/17/23, яка проведена під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту, визначено, що враховуючи відомості слідчих експериментів за участю обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , механізм утворення тілесних ушкоджень, що мали місце у ОСОБА_13 в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним відповідно обставин, часу та способу їх утворення, на які вказують обвинувачені під час проведення слідчого експерименту за їх участю, в частині локалізації травматичних впливів нападників;

- 18.07.2017 року старшим слідчим СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області в кримінальному провадженні №0001090 від 24.05.2017 доручено працівникам УКР ГУНП в Харківській області здійснювати оперативне супроводження в цьому кримінальному провадженні;

- 10.07.2017 року старшим слідчим СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області в кримінальному провадженні №0001090 від 24.05.2017 за погодженням із прокурором Харківської місцевої прокуратури № 5 до Харківського апеляційного суду подано клопотання про проведення негласної слідчої дії, а саме зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі з абонентського номеру НОМЕР_2 оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Харківської області від 13.07.2017 року надано дозвіл на зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі з абонентського номеру НОМЕР_2 оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.08.2017 надано дозвіл на використання результатів проведених негласних слідчих розшукових дій у кримінальному провадженні №0001090, а саме протоколи №14/8405т з додатками у кримінальному провадженні №0001712, в яких містяться відомості про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_39 ;

- в судовому засіданні досліджені протоколи огляду предметів від 15.08.2017 року, 24.11.2017 року, 08.12.2017 року, 02 січня 2018 року аудіо записів розмов обвинувачених, отриманих за результатами проведення НСРД. Судом встановлено що зміст протоколів містить скорочення та пропуски фраз, в основному ненормативної лексики, яка превалює у всіх розмовах та складає питому вагу від загального змісту розмов. З метою усунення таких недоліків, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2023 року в порядку ст. 333 КПК України вирішено доручити слідчому управлінню ГУНП в Харківській області провести додаткові слідчі дії, а саме: провести додатковий огляд предметів (звукозаписів розмов обвинувачених), які були проведені на досудовому розслідуванні та оформлені протоколами огляду предметів від 15.08.2017 року, 24.11.2017 року, 08.12.2017 року, 02 січня 2018 року.

За результатами проведення додаткових слідчих дій - огляду предметів (повного прослуховування звукозаписів) скласти відповідні протоколи додаткової слідчої дії, які в обов`язковому порядку повинні бути надруковані без рукописного тексту та будь-яких скорочень, містити друковані тексти повних розмов з повним відтворюванням висловлювань прямою мовою, в тому числі і нелітературних (нецензурної лайки) абонентів із зазначенням повних імен абонентів по кожному діалогу (висловлюванню). Крім того, при складанні протоколів повторного огляду предметів в тексті протоколу необхідно виділити розмови між обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_45 , які підлягають дослідженню експертом. Копії протоколів додаткових слідчих дій направити суду разом із оригіналами протоколів та копією звукозаписів, що надаються судом органу досудового розслідування для виконання цього доручення в строк, відведений для його виконання. Ухвала суду виконана, органом досудового розслідування надані суду протоколи додаткового огляду предметів із повним змістом розмов, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні судом в повному обсязі досліджені файли, на яких зафіксовані телефонні розмови, отримані при проведенні НСРД. Із змісту протоколів огляду предметів (аудіозаписів), додаткового огляду предметів (аудіозаписів), а також прослухавши безпосередньо в судовому засіданні зміст телефонних розмов, отриманих при проведенні НСРД, суд встановив наступні обставини:

1) при проведенні НСРД здійснено зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі з абонентського номеру НОМЕР_2 оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2) в протоколах та файлах аудіозапису зафіксовані розмови ОСОБА_9 із обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , своєю матір`ю ОСОБА_42 ;

3) обвинувачені ведуть розмови виключно російською мовою, із застосуванням грубої ненормативної лексики, виявляють неприховану агресію до потерпілого, принизливо ставляться до потерпілого, називаючи останнього принизливим прізвиськом « ОСОБА_46 »;

4) загальний тематичний зміст розмов умовно поділяється на три групи: розмови, пов`язані із готуванням до вчинення злочину, розмови безпосередньо під час вчинення злочину, розмови, здійснені після вчинення злочину;

5) під час спілкування на стадії готування вчинення злочину ОСОБА_11 дає вказівки ОСОБА_9 відшукати безпосередньо ОСОБА_13 , встановити всіх осіб, причетних до викрадення старої газової печі та ванної із квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , вимагає повернення коштів, майна, вимагає покарання винних осіб, вимагаючи при цьому принизити потерпілого шляхом неприроднього сексуального насильства, спричинити потерпілому тілесні ушкодження у вигляді переломів кінцівок, хребта, а також наполегливо повторює вимогу вбити потерпілого. ОСОБА_9 в свою чергу звітує про виконання доручень ОСОБА_11 і в результаті повідомляє, що знайшов потерпілого, який святкує день народження, повідомляє, що їде до потерпілого разом із ОСОБА_10 з метою покарання ОСОБА_13 шляхом його побиття та знову отримує від ОСОБА_11 вимогу вбити потерпілого. Учасники розмов спілкуються агресивно, виявляють явну неповагу до гідності потерпілого, безконтрольно вживають ненормативну лексику, узгоджують свою позицію щодо найтяжчого покарання потерпілого. При цьому ОСОБА_9 жодного разу не відмовився від виконання будь-якого наказу ОСОБА_11 , не проявляє супротиву та беззаперечно виявляє бажання виконати будь-який наказ ОСОБА_11 , додаючи до цього власні претензії стосовно поведінки потерпілого та власні додаткові мотиви вчинити злочин. Крім того, дізнавшись, що потерпілий в грубій формі відмовився розмовляти про необхідність повернення печі, ОСОБА_11 декілька раз наказує ОСОБА_9 вбити потерпілого, і уточнює, що це означає позбавити потерпілого життя;

6) в момент вчинення злочину ОСОБА_9 , телефонує ОСОБА_11 та надає останньому можливість чути все, що відбувається під час побиття потерпілого, ОСОБА_11 надає команди, як саме треба наносити тілесні ушкодження, промовляє наказ вбивати потерпілого, ламати кінцівки, вчинити сексуальне насильство, ламати хребта, іноді просить зупинити побої для роз`яснення потерпілому, за що саме його піддано покаранню. Розмови містять інформацію, що основні тілесні ушкодження нанесені ОСОБА_10 , який в тому числі цілеспрямовано бив потерпілого цеглиною по голові. Як і в попередніх розмовах превалює ненормативна лексика, агресія, демонстрація домінування над потерпілим. В коментарях ОСОБА_9 висловлює намір вбити потерпілого, добити, нанести тілесні ушкодження ножом, відрізавши частини тіла. На запису чути відчайдушні стони потерпілого та прохання його не бити. Із розмов чітко можна встановити, що всім учасникам цього злочину стало очевидним, що потерпілому нанесені такі тілесні ушкодження, які можуть бути несумісними із життям, зокрема всі бачать, а ОСОБА_11 чує, що у потерпілого виділяється піна з ротової порожнини, а його тіло б`ється в конвульсіях. Незважаючи на це учасники цього злочину продовжують побиття, наносячи удари цеглою по голові потерпілого. В процесі побиття з`являються свідки, на яких ОСОБА_9 намагається тиснути погрозами, після чого обвинувачені вирішують вивезти потерпілого в інше місце. При цьому ОСОБА_11 наказує обвинуваченим закрити потерпілого в сараї. Із змісту перемовин чітко і без сумнівів можна встановити, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що нанесли потерпілому загрозливі для його життя тілесні ушкодження, продовжують його бити. Так, прибувши до місця проживання ОСОБА_9 , останній наносить сильний удар потерпілому в голову, стрибнувши на нього з висоти свого зросту. Із змісту розмов ОСОБА_9 з ОСОБА_11 , та окремо із своєю матір`ю ОСОБА_47 без зайвих сумнівів підтверджується, що обвинувачені чітко розуміли реальну можливість настання смерті потерпілого, усвідомили, що подальше побиття може зупинити життя потерпілого миттєво на очах свідків, однак із досліджених судом розмов учасників злочину не виявлено жодної пропозиції негайно припинити злочин, припинити нанесення будь-яких тілесних ушкоджень та надати потерпілому негайну лікарняну допомогу. Намагання привести потерпілого до тями вчинялось виключно з метою відвести потерпілого від очей свідків живим та погрожувати останньому, щоб потерпілий почув мотиви вчинення над ним насильства. Із досліджених розмов вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 замість надання потерпілому допомоги, розуміючи, що нанесені тілесні ушкодження можуть привести до смерті потерпілого, залишають ОСОБА_13 з матір`ю ОСОБА_9 ;

7) після вчинення злочину із розмов ОСОБА_9 із ОСОБА_11 та із матір`ю ОСОБА_47 вбачається, що обвинувачені обізнані про загрозливий для життя стан потерпілого, який знаходиться в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_9 і не отримує ніякої медичної допомоги. При цьому обвинувачені дійсно висловлюють побоювання з цього приводу, однак насамперед зосереджені на питанні приховування злочину. ОСОБА_9 , почувши від матері, що потерпілий побитий обвинуваченими прямою мовою матері «в м`ясо», що він не приходить до тями, що в потерпілого кров виділяється навіть з вух і матір ОСОБА_9 категорично висловлюється, що буде викликати швидку, незважаючи, що це зашкодить її сину ОСОБА_9 , останній намагається змусити матір дати показання, що потерпілий знайдений нею не вигоні, а в розмовах із ОСОБА_11 обговорюється в основному проблема можливості потерпілим дати показання проти обвинувачених. Матері ОСОБА_9 постійно наголошує, що до потерпілого у лікарню приїдуть якісь люди, щоб примусити його мовчати. Жодного слова співчуття, жодної думки про необхідність негайно врятувати життя потерпілого обвинуваченими не висловлюється. Всі вислови обвинувачених про сподівання на те, що потерпілий не помре, у обвинувачених викликані виключно запізненим усвідомленням неминучої відповідальності за вчинений злочин, який не вдалось приховати;

- при судовому розгляді, з урахуванням того, що звукозаписи розмов вкрай перенасичені ненормативною та жаргонною лексикою, в порядку ст. ст. 242, 332 КПК України ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року вирішено: з урахуванням відомостей, що містяться в протоколі від 15.08.2017, протоколі огляду предметів від 08.12.2017 року, протоколі огляду речей від 24.11.2017 року, протоколі огляду предметів від 02.01.2018 року, в яких міститься роздруківка розмов обвинувачених, та з урахуванням матеріалів звукозаписів розмов необхідно відповісти: які значення мають слова, словосполучення, фрази обвинуваченого ОСОБА_11 , зафіксовані в тексті або повідомленні, промові, що підлягають дослідженню? Яким є об`єктивний зміст досліджуваного словосполучення, речення, тексту, групи текстів, повідомлення, промови ОСОБА_11 .? Чи містяться у тексті, повідомленні, промові, висловлюваннях ОСОБА_11 , виражені у формі закликів до певних дій? Якщо так, то до яких саме дій? Чи міститься у висловлюваннях ОСОБА_11 негативна інформація стосовно певних осіб? Чи містяться в тексті, повідомленні, промові висловлювання ОСОБА_11 , виражені у формі спонукання до вчинення певних дій? Якщо так, то до яких саме дій? Чи містяться у негативній інформації стосовно певної особи висловлювання образливого характеру, зневажливого, брутального характеру з боку ОСОБА_11 .? Чи випливає з об`єктивного змісту розмов між ОСОБА_11 та ОСОБА_45 , які зафіксовані в протоколах та аудіо-диску результатів НСРД (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж) умисел, направлений на вчинення ОСОБА_11 умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_13 .? В судовому засіданні досліджений висновок № 24513 від 16.02.2024 року судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз Ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса». У своїх висновках експерт зазначає наступне:

1-2. Лексичні значення слів, словосполучень, фраз, висловлених ОСОБА_11 наведені у п. «За питанням № №1-2» Дослідження. В основі об`єктивного змісту висловлювань ОСОБА_11 від ІНФОРМАЦІЯ_8, що містяться на диску DVD-R, текстове відтворення яких зафіксоване у протоколах огляду речей від 15.12.2023 та 21.12.2023: повідомлення про невиконання ремонту та крадіжку ванни та печі особою на прізвисько « ОСОБА_46 » спільно з невідомою особою, яка вивозила ці речі на автомобілі; претензії на адресу ОСОБА_9 , який, попри обіцянки проконтролювати хід ремонту, не зробив цього; вимоги до ОСОБА_9 , застосовуючи будь-які засоби щодо особи, яка вкрала піч (які саме, ОСОБА_11 байдуже), протягом трьох днів привезти нову піч, яку забажає особа на ім`я « ОСОБА_48 ». В основі об`єктивного змісту висловлювань ОСОБА_11 від 10.08.2017, що містяться на диску DVD-R, текстове відтворення яких зафіксоване у протоколах огляду речей від 15.12.2023 та 21.12.2023: вимоги до ОСОБА_9 дізнатися, хто допомагав вивозити з будинку його майно, а потім, встановивши цю людину, змусити причетних до вивезення майна осіб відшкодувати ОСОБА_11 завдані збитки: купити піч та ванну, які забажає «ОСОБА_48», за будь-яку ціну; обіцянка великих неприємностей особам, причетним до вивезення майна, зокрема із застосуванням дій насильницького характеру, у разі невиконання вимог ОСОБА_11 , оскільки вони вийшли за межі припустимого. В основі об`єктивного змісту висловлювань ОСОБА_11 від 11.08.2017, що містяться на диску DVD-R, текстове відтворення яких зафіксоване у протоколах огляду речей від 14.12.2023, 15.12.2023 та 21.12.2023, такі вказівки до співрозмовника ОСОБА_9 : під час перебування на подвір`ї невідомої особи (з огляду на зміст попередніх розмов, ймовірно, «ОСОБА_49») увімкнути гучний зв`язок на телефоні, щоб ОСОБА_11 чув все, що там відбувається; вказівки щодо вчинення таких дій стосовно зазначеної особи (ймовірно, « ОСОБА_49 »): вбити її; зламати хребет; відрізати мочку вуха або вухо повністю та змусити з`їсти; здійснити з нею статевий акт; припинити бити, допомогти прийти до тями та повідомити про причини її покарання, надати строк два дні на відшкодування завданих нею ОСОБА_11 збитків; забрати до себе та зачинити у сараї. В основі об`єктивного змісту висловлювань ОСОБА_11 від 12.08.2017, що містяться на диску DVD-R, текстове відтворення яких зафіксоване у протоколах огляду речей від 15.12.2023 та 21.12.2023 (на 5 арк.): обговорення подій, що відбулися напередодні, пов`язаних з побиттям невідомої особи (з огляду на зміст попередніх розмов, ймовірно, «ОСОБА_49»), яка на цей момент знаходиться у лікарні; повідомлення про те, що зазначена особа є алкоголіком та наркоманом, та висловлення впевненості, що все обійдеться; зауваження на адресу ОСОБА_9 , що не треба було нікого вбивати - адже він казав тільки відрізати вухо; вказівки на адресу ОСОБА_9 поїхати у лікарню та з`ясувати стан особи на ім`я « ОСОБА_50 », знайти таксиста на прізвище « ОСОБА_51 », поїхати з ним до лікарні, завести в палату і сказати, що на нього чекає та сама доля; інформувати його про стан подій.

3. Серед висловлювань ОСОБА_11 , що містяться на диску DVD-R, текстове відтворення яких зафіксоване у протоколах огляду речей від 14.12.2023, 15.12.2023 та 21.12.2023, висловлювання, виражені у формі закликів до будь-яких дій, - відсутні.

4, 6. У висловлювання ОСОБА_11 , що містяться на диску DVD-R, текстове відтворення яких зафіксоване у протоколах огляду речей від 14.12.2023, 15.12.2023 та 21.12.2023, міститься негативна інформація стосовно певних осіб, а саме:

- особи на прізвисько « ОСОБА_46 », що виражається в тому, що зазначена особа представлена як алкоголік, наркоман, людина з низькими моральними якостями, злодій, який краде у своїх, людина, яка не виконує взяті на себе зобов`язання;

- особи на прізвисько « ОСОБА_51 », що виражається у його представленні як негідної людини, яка брала участь у крадіжці, - допомагала виносити майно з чужої квартири;

- ОСОБА_9 , що виражається у його представленні як людини з низькими моральними якостями, яка не виконала свої зобов`язання проконтролювати виконання ремонтних робіт, внаслідок чого була здійснена крадіжка майна. Встановлена негативна інформація має образливий характер, що виражається у застосуванні інвективної лексики.

5. Серед висловлювань ОСОБА_11 , що містяться на диску DVD-R, текстове відтворення яких зафіксоване у протоколах огляду речей від 14.12.2023, 15.12.2023 та 21.12.2023, наявні висловлювання, виражені у формі спонукання до вчинення певних дій, а саме:

у розмовах за участі ОСОБА_11 від ІНФОРМАЦІЯ_8 містяться висловлювання у формі спонукання на адресу ОСОБА_9 до вчинення таких дій:

- вжити будь-яких заходів, аби у нього вдома була нова піч, надаючи для цього певний термін - три дні;

- передати невідомій особі (з огляду на контекст розмов - ймовірно, «ОСОБА_73») вимогу ОСОБА_11 купити нову піч - таку, яку забажає особа на ім`я « ОСОБА_48 »;

- зробити так, щоб «таксист» оформив автомобіль на вказану ОСОБА_11 особу;

у розмовах за участі ОСОБА_11 від 10.08.2017 містяться висловлювання у формі спонукання на адресу ОСОБА_9 до вчинення таких дій:

- вимога дізнатися, хто допомагав «ОСОБА_73» виносити з квартири майно ОСОБА_11 ;

- дізнатися телефонні номери всіх осіб, причетних до крадіжки, знайти їх;

- докласти будь-яких зусиль, аби зібрати усіх, хто причетний до крадіжки майна ОСОБА_11 , в одному місці, навіть застосувавши насильство;

- забрати автомобіль у особи, яка мала відношення до крадіжки майна ОСОБА_11 ,

- зателефонувати ОСОБА_11 після того, як зазначені особи будуть виявлені та доставлені;

у розмовах за участі ОСОБА_11 від 10.08.2017 містяться висловлювання у формі спонукання на адресу особи на ім`я « ОСОБА_52 » до вчинення таких дій:

- протягом трьох днів повернути все, що було винесено з будинка ОСОБА_11 ;

у розмовах за участі ОСОБА_11 від 11.08.2017 містяться висловлювання у формі спонукання на адресу ОСОБА_9 до вчинення таких дій стосовно невідомої особи (з огляду на контекст розмов у цілому, ймовірно, «ОСОБА_49»):

- вбити, у такий спосіб привітавши її з днем народження, а також після прибуття до місцезнаходження цієї особи увімкнути на телефоні функцію «гучний зв`язок», щоб ОСОБА_11 чув все, що відбувається;

- зламати їй руку;

- повідомити про настання її кінця; здійснити остаточну розправу;

- не вбивати, але зламати їй хребет;

- змусити віддати те, що вона взяла у ОСОБА_11 ;

- здійснити з нею статевий акт;

- повернути її до свідомого стану; припинити побиття, повідомити причину покарання та про те, що їй надається строк два дні, щоб повністю відшкодувати завдані збитки; привести до ОСОБА_11 ;

- відрізати у неї вухо або мочку;

- припинити бити, привести до тями та дати їй телефонну трубку; пояснити, що вона винна;

- забрати до себе та зачинити у сараї;

у розмовах за участі ОСОБА_11 від 11.08.2017 містяться висловлювання у формі спонукання на адресу ОСОБА_9 до вчинення таких дій стосовно сусіда:

- побити його;

у розмовах за участі ОСОБА_11 від 11.08.2017 містяться висловлювання у формі спонукання на адресу ОСОБА_9 та інших осіб до вчинення таких дій стосовно невідомої особи (з огляду на контекст розмов у цілому, ймовірно, «ОСОБА_49»):

- зламати їй руки;

у розмовах за участі ОСОБА_11 від 11.08.2017 містяться висловлювання у формі спонукання на адресу особи на прізвисько « ОСОБА_53 » до вчинення таких дій стосовно невідомої особи (з огляду на контекст розмов у цілому, ймовірно, « ОСОБА_49 »):

- зламати руки їй за допомогою «монтировки»;

у розмовах за участі ОСОБА_11 від 12.08.2017 містяться висловлювання у формі спонукання на адресу ОСОБА_9 до вчинення таких дій:

- дізнатися про те, у якому стані перебуває « ОСОБА_50 », який на цей момент знаходиться у лікарні, обов`язково знайти «Конона», привести його у палату та повідомити, що на нього чекає та сама доля;

- своєчасно інформувати його про розвиток подій.

7. Питання, чи випливає з об`єктивного змісту розмов між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які зафіксовані в протоколах та аудіодиску результатів НСРД (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж), умисел, направлений на вчинення ОСОБА_11 умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_13 , не вирішувалось через причини, вказані у п. «За питанням № 7», в якому зазначено, що згідно зі ст. 242 КПК України та з п. 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (зі змінами та доповненнями), експерту забороняється вирішувати питання, що виходять за межі його спеціальних знань і стосуються питань права, тому, враховуючи межі компетенції експерта-лінгвіста, питання, чи випливає з об`єктивного змісту розмов між ОСОБА_11 та ОСОБА_45 , які зафіксовані в протоколах та аудіодиску результатів НСРД (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж), умисел, направлений на вчинення ОСОБА_11 умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_13 , не вирішувалось.

- експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз Ім. Засл. Проф М.С. Бокаріуса» надано повідомлення № 1572/10661 від 28.05.2021 року про неможливість надання експертного висновку за клопотанням про проведення експертизи для з`ясування питання, кому належить підпис від імені ОСОБА_11 в протоколі надання доступу до матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України з причин недостатності матеріалу, необхідного для дослідження;

- в судовому засіданні безпосередньо досліджені речові докази, які були предметом експертного дослідження, що додатково підтверджує обґрунтованість необхідності проведення експертних досліджень та що висновки експертів стосуються безпосередньо подій даного злочину. Зауваження сторони захисту щодо упакування, наявності та стану бірок суд вважає несуттєвими з огляду на те, що речові докази неодноразово перепаковувались при проведенні експертних досліджень та огляду в судовому засіданні;

- безпосередньо допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_54 заявив, що зі сплавом часу не пам`ятає подій, тому відповідав виключно на запитання, ознайомлювався із протоколом свого допиту, проведеного на досудовому слідстві та показав наступне (прямою мовою):

На запитання прокурора:

«Проживаю у с. Безлюдівка. ОСОБА_18 присутній у цьому залі, він обвинувачений. ОСОБА_11, ОСОБА_16 не знайомі. В залі судового засідання не допитувався. У слідчого теж не допитувався.

На запитання прокурора чи допитувався у слідчого не пам`ятає. У відділку поліції Харківського ВП та у слідчого ОСОБА_55 теж не був.»

Після таких показань прокурор надала для огляду протокол допиту свідка ОСОБА_56 , який проводився на досудовому слідстві, в протоколі допиту підпис свідка ОСОБА_56 , він згоден з тим, що протокол був підписаний ним власноруч. Покази надавав добровільно, тиску не було.»

На запитання прокурора: «Ви проживаєте за адресою АДРЕСА_7 , а що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 ?» Відповідь - «будинок, сусіди». А хто там проживає?» Відповідь - «ніхто».

На запитання прокурора ОСОБА_35 : чи проводяться там якісь вечірки та гулянки, відповів що ні. А в 2017 році? Відповідь - «я не пам`ятаю». Раніше надавав покази про те, що за вказаною адресою проживає ОСОБА_57 , який постійно вживав алкогольні напої. Будинок не зачиняється, тому всі алкоголіки там збираються постійно.

Прокурором задано питання, в якому зазначено, що з раніше наданих показів свідка ОСОБА_56 вбачається, що свідок працював водієм. Після роботи повертався додому, та чув що за вказаною адресою відбувалася бійка, мав намір викликати поліцію, через те, що двоє били одного, в той вечір підходив ОСОБА_18 . ОСОБА_18 був занепокоєний тим, щоб свідок не телефонував до поліції. Ще бачив, що ОСОБА_18 та інший незнайомий йому чоловік били третього чоловіка. Також бачив, що за вказаною адресою під`їхав автомобіль ВАЗ 2104 синього кольору, на що свідок пояснив, що не пам`ятає вже про ці обставини та події, але від показів, які надавав раніше не відмовляється. Хто такий ОСОБА_19 я знав, та знав що йому були нанесені тілесні ушкодження. На запитання сторони захисту відповів: « Якби не запитання прокурора з раніше наданими показами, я зараз би не згадав обставини подій.»

На запитання обвинуваченого ОСОБА_11 : «Після перебігу всіх подій, мене ніхто не залякував.»

На запитання обвинуваченого ОСОБА_9 : «Конкретно не бачив, що ОСОБА_18 бив потерпілого. Не пам`ятаю світло було чи темно.»

На запитання обвинуваченого ОСОБА_10 : «Я не бачив як він бив.»

На запитання суду: «не відмовляюсь від показань, які надавав раніше на досудовому слідстві.»

- в порядку ст. 615 КПК України, враховуючи, що свідок виїхав за межі України, в судовому засіданні досліджено допит свідка ОСОБА_59 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який допитаний судом безпосередньо у судовому засіданні 30.07.2019 при попередньому розгляді даного кримінального провадження іншим складом суду. Зазначений свідок дав такі покази (прямою мовою):

На запитання суду:

«Проживаю у селищі Безлюдівка. Про потерпілу ОСОБА_60 перший раз чую. В мене тут родич ОСОБА_61 ) племінник мій. Показання давати буду»

На питання прокурора ОСОБА_35 :

«Мені відомо хто такий ОСОБА_19 , сусід. Перед смертю за десять днів він прийшов до мене, він займав у мене гроші та працював по будівництву, у моїй сестри він робив ремонт. На нього напали, тому що у моєї сестри він робив ремонт, там були домкрат, ресори, якісь залізяки. Я запитав, чи розрахувався він за них, та мова зайшла за ОСОБА_62 . Він сказав, що ОСОБА_63 з ним розрахувався, все в порядку. А за те, що ти ванну вкрав, піч вкрав, він відповів, що вони з ОСОБА_25 домовились, що ОСОБА_19 зробить йому ремонт у кімнаті безкоштовно. Я йому сказав, щоб він йшов до ОСОБА_64 , сестри та відпрацював ці гроші. Він від мене пішов, я його більше не бачив. Про обставини подій мені нічого не відомо, мене там не було. Тоді я його бачив востаннє. Я їзджу на вантажній машині, допомагав вивозити сміття з квартири, готував квартиру під ремонт, відбивав плитку. Потерпілий виносив мішки, ми завантажували та вивозили.

Хто повідомив мені, про те, що ОСОБА_19 вкрав ванну та пічку я не пам`ятаю. Мені він сам зізнався, що вкрав ванну та пічку. Через деякий час, коли вже вивезли сміття, потерпілий повідомив, що ОСОБА_63 ( ОСОБА_25 ) вже з ним розрахувався. За ту роботу, що він відбив плитку. Про конфлікт ОСОБА_25 з ОСОБА_19 стосовно крадіжки пічки та ванни мені було відомо.

ОСОБА_19 можу охарактеризувати, як нормальну людину, але останнім часом він став зловживати наркотиками. Мені відомо, що на той момент ОСОБА_25 перебував у в`язниці чи в СІЗО. З ОСОБА_25 ми знайомі. Щодо причетності ОСОБА_25 , ОСОБА_16 та мого племінника ОСОБА_65 мені нічого не відомо.»

На запитання суду:

«Ремонт моїй сестрі ( ОСОБА_66 ) ОСОБА_19 робив до того, як потрапив до ОСОБА_25 у квартиру. Потім ОСОБА_63 попросив зробити ремонт у квартирі, яку купила дружина ОСОБА_25 . Він поїхав туди працювати. В той час, якимось чином ОСОБА_19 виніс з квартири ОСОБА_25 ванну та пічку. А коли я приїзжав бусом для вивозу сміття, запитав його, як він сам зміг винести все це з квартири. Він був не один. Ми вивезли сміття і більше я з ним не спілкувався, до моменту, поки він до мене не прийшов і після цього я його більше не бачив.»

На запитання прокурора ОСОБА_35 :

«Про причину смерті ОСОБА_19 мені відомо, що вони побилися. Більше я нічого не знаю.»

- в порядку ст. 615 КПК України, враховуючи, що свідок виїхав за межі України, в судовому засіданні досліджено допит свідка ОСОБА_14 , який допитаний судом безпосередньо у судовому засіданні суддею 27.12.2019 при попередньому розгляді даного кримінального провадження іншим складом суду. Зазначений свідок дав такі покази (прямою мовою):

На запитання прокурора ОСОБА_35 :

«Проживаю з обвинуваченими у одному селищі, просто знайомі. Зі ОСОБА_16 теж просто знайомі. Обвинуваченого ОСОБА_25 не знаю. До всіх цих обставин про нього не чув.

З потерпілим ОСОБА_19 також не знайомий, бачив його у селищі, особисто не знайомий. Перший раз побачив в момент коли віз хлопців. Коли саме сталася подія не пам`ятаю, осінь або літо. Я займався таксуванням по Безлюдівці . Мене викликали для того, щоб відвезти їх додому, під`їхав на адресу, приватний сектор. Зустрів мене ОСОБА_68 ( ОСОБА_69 не зрозумів, була вечірка, чи день народження. Попросив почекати поки всі зберуться, хвилин 5-10.

Потім вийшов ОСОБА_16 , я не пам`ятаю разом з потерпілим, чи ні.

Сперечалися між собою ОСОБА_16 та потерпілий, коли вони сіли у машину я попросив їх припинити суперечку, між ними була словесна перепалка.

Сіли в машину, потерпілий назад, а ОСОБА_18 та ОСОБА_16 вдвох на переднє пасажирське сидіння. Попросив не сваритися в машині. Їхати було не далеко, через п`ять дворів. Доїхали до будинку ОСОБА_18 , хлопці вийшли забрали друга, я отримав гроші та поїхав.

В якості таксиста мене викликав ОСОБА_18 , конкретну адресу не пам`ятаю, тільки візуально.

Зрозумів, що була якась вечірка тільки тому, що були п`яні, відчував запах алкоголю, були на підпитку. Я не вживаю алкоголь, тому відчув одразу. Всі були напідпитку.

Потерпілий виглядав брудним, хлопці виглядали чистими, порівняно з потерпілим. Потерпілий виглядав як алкоголік, мене це обурило.

Чи були тілесні ушкодження, не можу сказати, я не розглядав його, він був весь забруднений. Обличчя було брудне, одежа теж, я його не роздивлявся.

Можливо у нього і була кров, але не свіжа, засохша, він виглядав брудним. Я не впевнений та не пам`ятаю, стосовно того чи був потерпілий у крові. Мій допит проводився за участю мого захисника.

На мою думку ситуація виглядала так: три п`яних людини, один з них мав вигляд безхатька та алкоголіка. Свіжа кров не текла.

Пересуватися потерпілому допомагали, я думав через те, що він був п`яний. Під руки його вели, він опирався на хлопців. Потерпілому допомагали з автомобіля вийти, його вивели та намагалися привести до тями за допомогою води. Потім вони пішли у двір, а я поїхав.

У салоні автомобіля відбувалася сварка, ОСОБА_18 більше був веселий, ОСОБА_16 обурювався з приводу того, що ОСОБА_19 не хоче додому, його вони називали «ОСОБА_46». Виглядало це наче вони хочуть вгамувати потерпілого, я взагалі думав, що це батько ОСОБА_70 . Я не знав, що « ОСОБА_46 » це прізвисько. Самої бійки не було, тільки коли сідали у машину був ляпас потерпілому.

З приводу обставин подій, мені відомо по пліткам, що побилися. Коли везли потерпілого на машині він розташувався на задньому сидінні, спочатку він сидів, потім впав на бік. В Мерефі машину оглядав експерт, брав мазки.»

На запитання сторони захисту:

«Я не можу сказати, що бачив гематоми, він був брудний, як бомж. Чи бачив я гематоми стверджувати не можу, кров не текла. При мені бійки не було. Коли його заспокоювали, та затягували у машину, він відповідав матюком.

Телефонних розмов не чув, бо був роздратований, мені не подобалась ця ситуація. Чи спілкувався з кимось ОСОБА_18 по телефону я не пам`ятаю. Вони відсіли від потерпілого, при мені наміру вбивати не було в машині. Я попросив їх сісти наперед, бо ситуація, яка була, мене напружувала.»

На запитання прокурора ОСОБА_35 :

«З боку правоохоронних органів тиск на мене не здійснювався. Покази надав добровільно. Жодних претензій не маю.

Біля будинку ОСОБА_71 можливо я бачив маму ОСОБА_18 , потім згадав, що бачив її бо я їй повинен був віддати решту коштів.»

На запитання суду:

«У мене автомобіль ВАЗ 2104. Пасажири розташувалися так: ОСОБА_18 та ОСОБА_16 на передньому сидінні, а потерпілий на задньому сидінні. Коли намагалися сісти всі в авто, була сварка, тому я попросив, щоб ОСОБА_18 та ОСОБА_16 сіли разом на переднє сидіння, щоб сварка припинилася. Потерпілий виглядав більш як неохайний. Я думав, що це тато в запої, та його тягнуть додому, для того щоб його привести до тями. Мені розповіли в Мерефі в поліції, що це був не батько ОСОБА_70 , а потерпілий. Спочатку ОСОБА_16 та цей «ОСОБА_46» хотіли сісти назад, але між ОСОБА_16 та потерпілим була перепалка, тому я попросив щоб вони ( ОСОБА_16 та ОСОБА_18 ) сіли разом на переднє сидіння. Потерпілого посадили на заднє сидіння, але він хотів лягти, ОСОБА_16 хотів сісти поруч на заднє сидіння, а потерпілий виразився нецензурною лайкою та сказав йому «відстань». Мене ця ситуація вже дратувала. Він не міг сидіти самостійно.

До автомобіля потерпілого вели під руки, не несли. Самостійно на ногах він не тримався. Обличчя було у потерпілого набрякле. Особа на задньому сидінні їхала лежачи.

Ми приїхали до будинку ОСОБА_18 , потерпілого витягли з авто, сам він не міг ходити. З мамою ОСОБА_18 я знайомий, один раз підвозив її, не виключаю, що вона могла до нас вийти. Коли витягнули потерпілого з машини, він самостійно не пересувався, мав вигляд особи яка спить, він сидів, його поливали водою. Хто виніс воду з двору я не пам`ятаю, в той момент я вже розвернувся на машині та поїхав. Потерпілий виглядав наче людина напилася та в машині заснула. Його привели до гаражу, біля гаражу він сидів. Оплату за те, що я їх привіз здійснював ОСОБА_74, бо він мене і викликав.»

З питань доводів учасників судового розгляду щодо недопустимості окремих доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до таких висновків.

Доводи сторони обвинувачення про визнання недопустимим висновку № 24513 від 16.02.2024 року судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз Ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» суд вважає безпідставними, оскільки доводи прокурора ґрунтуються виключно на роздруківці розмов осіб, які нібито мали намір вплинути на висновки експерта шляхом підкупу з метою досягти бажаного результату доведення невинуватості ОСОБА_11 і на тому факті, що 22.02.2024, тобто після складання висновку, Харківською обласною прокуратурою, тобто фактично стороною обвинувачення в цьому кримінальному провадженні за цим фактом внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КПК України. При цьому ніяких об`єктивних даних про повідомлення про підозру або фактів, що свідчать про наявність події такого кримінального правопорушення, окрім матеріалів НСРД, з яких вбачається виключно висловлення наміру вчинити вплив на експертів, або на суд стороною обвинувачення не надано. За таких обставин підстави визнати такий доказ недопустимим відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 КПК України - відсутній.

Доводи сторони захисту про недопустимість матеріалів, зібраних під час НСРД суд визнає безпідставними з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 3 ст. 246 КПК України рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймає слідчий, прокурор, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - слідчий суддя за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором. Частиною 1 ст. 247 КПК України передбачено, що розгляд клопотань, який віднесений згідно з положеннями цієї глави до повноважень слідчого судді, здійснюється слідчим суддею апеляційного суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду. Згідно ч. 3 ст. 248 КПК України Слідчий суддя постановляє ухвалу про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, якщо прокурор, слідчий доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) вчинене кримінальне правопорушення відповідної тяжкості; 2) під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії можуть бути отримані докази, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення або встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення. Статтею 252 КПК України передбачається, що фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Відомості про осіб, які проводили негласні слідчі (розшукові) дії або були залучені до їх проведення, у разі здійснення щодо них заходів безпеки можуть зазначатися із забезпеченням конфіденційності даних про таких осіб у порядку, визначеному законодавством. Проведення негласних слідчих (розшукових) дій може фіксуватися за допомогою технічних та інших засобів. Протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту припинення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій передаються прокурору. Прокурор вживає заходів щодо збереження отриманих під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій речей і документів, які планує використовувати у кримінальному провадженні. Крім того, протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, вилучені під час їх проведення речі і документи або їх копії можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування, що визначено у ч. 1 ст. 256 КПК України.

В даному випадку докази, отримані в результаті проведення НСРД на підставі наданого дозволу відповідно до ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області від 13.07.2017 року за результатами розгляду клопотання слідчого, погодженого із прокурором в іншому кримінальному провадженні, що підтверджено наданими стороною обвинувачення копіями клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі та копію ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення такої слідчої дії. В даному випадку функція судового контролю виконується слідчим суддею суду апеляційної інстанції. Додатковий судовий контроль або ревізія процедури розгляду такого клопотання законом не передбачені. Законність і обґрунтованість такого рішення не підлягає оцінці судом першої інстанції при розгляді справи по суті, що надійшла до суду із обвинувальним актом. Крім того, суд враховує положення ст. 257 КПК України, відповідно до якої якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора. Слідчий суддя розглядає клопотання згідно з вимогами статей 247 та 248 цього Кодексу і відмовляє у його задоволенні, якщо прокурор, крім іншого, не доведе законність отримання інформації та наявність достатніх підстав вважати, що вона свідчить про виявлення ознак кримінального правопорушення. Передання інформації, одержаної внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій, здійснюється тільки через прокурора.

При судовому розгляді встановлено, що ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.08.2017 надано дозвіл на використання результатів проведених негласних слідчих розшукових дій у кримінальному провадженні №0001090, а саме протоколи №14/8405т з додатками у кримінальному провадженні №0001712, в яких містяться відомості про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_72 . Отже, при постановленні такої ухвали слідчим суддею перевірено законність отримання інформації та наявність достатніх підстав вважати, що вона свідчить про виявлення ознак кримінального правопорушення. Додаткового судового контролю стосовно такої процесуальної дії не передбачено.

Враховуючи наведені факти суд вважає, що докази, отримані в результаті проведення НСРД в іншому кримінальному провадженні у порядку, встановленому цим Кодексом, дозвіл на їх використання в цьому кримінальному провадженні наданий в порядку, передбаченому законом, тому підстави визнати такі докази недопустимими відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 КПК України - відсутні.

Доводи сторони захисту про необхідність визнати недопустимими доказами всі протоколи огляду суд вважає безпідставними. Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 233 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Суд також враховує висновки ВС, викладені в Постанові ККС від 20 червня 2023 року у справі № 756/16122/21 (провадження № 51-641км23). в якій зокрема зазначено, що положення ст. 233 КПК України не мають на меті вирішення питань власності. Вони захищають особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Термін «особа, яка володіє» в ч. 1 ст. 233 КПК України охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах (постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 08 грудня 2020 року (справа № 278/1306/17), від 01 листопада 2022 року (справа № 344/2995/15-к)).

На думку суду при проведенні оглядів місця події злочину за адресою: АДРЕСА_5 не було порушено приписів наведених норм закону, оскільки сам будинок, який має вигляд житла, що явно ніким не використовується, безпосередньо не оглядався, що свідчить про відсутність осіб, права яких могли бути порушені. Слідчим оглядалась виключно відкрита місцевість неподалік будинку з вільним доступом, яка не має огородження або будь-яких позначень, на підставі яких можна визначити межі прибудинкової території, тому такі слідчі дії проведені із дотриманням вимог ст. 237 КПК України, що регулює порядок огляду місцевості і не потребують дозволу слідчого судді. Отже підстави для визнання таких доказів недопустимими відсутні.

Досліджуючи протокол огляду місця події злочину, а саме огляд трупа потерпілого ОСОБА_43 у лікарні, судом не встановлено порушення вимог ст. ст. 237, 238 КПК України, оскільки огляд трупа слідчим, прокурором проводиться за обов`язкової участі судово-медичного експерта або лікаря, якщо вчасно неможливо залучити судово-медичного експерта. Огляд трупа може здійснюватися одночасно з оглядом місця події, житла чи іншого володіння особи з додержанням правил цього Кодексу про огляд житла чи іншого володіння особи. Отже, якщо слідчим оглянуто труп, а в протоколі в якості назви застосовується посилання на огляд місця події, такі факти не можуть призводити до визнання доказу недопустимим. Крім того, проведення такої слідчої дії у умовах державної медичної установи не потребує попереднього дозволу слідчого судді.

Доводи сторони захисту про недопустимість такого доказу, як протокол огляду автомобіля суд визнає необґрунтованими, оскільки огляд проведено в присутності користувача цього транспортного засобу, який не надав ніяких заперечень проти огляду транспортного засобу, не оскаржував дії слідчого та не звертався до суду під час розгляду справи по суті з будь-якими скаргами або заявами про незаконність проведення огляду його транспортного засобу, що свідчить про наявність згоди особи, яка користується транспортним засобом на проведення поверхового огляду салону автомобіля.

Доводи сторони захисту на незаконність проведеного особистого обшуку ОСОБА_9 під час його затримання за підозрою у вчиненні злочину і як наслідок визнання недопустимими похідного доказу, а саме огляду телефону обвинуваченого та його вмісту, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст. 208 КК України під час затримання проводиться особистий обшук особи, і відповідно до ч. 5-ї зазначеної статті до протоколу вносяться виключно результати такого обшуку, а не детальний порядок його проведення із описом процедури оформлення вилучених предметів. Щодо наявності підстав для затримання, суд враховує, що в даному випадку для вирішення цього питання необхідно ретельно дослідити всі обставини злочину і важливим є визначення моменту настання підстав для затримання ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадку, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Таким чином, підстави затримання пов`язані із виникненням декількох обставини. В даному випадку по-перше: враховується ознака періоду, протягом якого може бути проведено таке затримання і законодавцем застосовано таке поняття, як «безпосередньо після вчинення злочину» без уточнення конкретного періоду часу який слід вважати допустимим для законності затримання, по-друге: наявність однієї, або декількох явних ознак вчинення злочину конкретною особою.

Згідно протоколу ОСОБА_9 фактично затриманий 14 серпня 2017 року о 19 годині 30 хв. Безпосередні події злочину відбувались 11.08.2017 року, однак факт вчинення злочину приховувався особами, що вчинили цей злочин, а також іншими особами, що мали достатньо інформації про вчинення вбивства ОСОБА_13 , який помер не одразу після припинення злочинних дій, а органу досудового розслідування такі відомості надійшли тільки 14.08.2017 року, о 15:06 було внесені відомості про цей злочин до ЄРДР. Отже, з моменту виявлення факту вчинення злочину, внесення відомостей до ЄРДР і до затримання уповноваженою особою підозрюваного ОСОБА_9 минуло 04 години 24 хвилини. Затримання проведено уповноваженою особою в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України. Таким чином, підстави для затримання підозрюваного відповідно до вимог ст. 208 КПК України уповноваженою особою виникли з моменту, коли потерпілий ОСОБА_13 помер у лікарні і про причини його насильницької смерті повідомлено орган, уповноважений внести відомості про вчинений злочин до ЄРДР. Оскільки основні події злочину відбулись 11.08.2017 року, але до цих подій слід віднести і такі обставини, як момент смерті потерпілого, який був відстрочений на час його переховування без надання необхідної медичної допомоги, на час надання екстреної медичної допомоги у закладі охорони здоров`я, витрачений час на виявлення причин насильницької смерті та повідомлення про це органу досудового розслідування із зазначенням адреси місця проживання ОСОБА_9 , а саме АДРЕСА_2 , з якої госпіталізовано потерпілого, що потім помер у лікарні, після чого затримання особи відбулось за декілька годин, суд вважає, що в даному випадку не було порушено вимоги ст. 208 КПК України щодо наявності підстав для затримання ОСОБА_9 відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що є необхідність з`ясувати той факт, що обвинувачений ОСОБА_11 не ставив свій підпис на протоколі ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 209 КПК України і ця обставина досліджувалась при попередньому розгляді цього кримінального провадження, однак експерт не зміг надати висновок, на думку суду є безпідставними, оскільки: 1) не оспорюється сам факт складання такого протоколу та справжність підписів інших осіб, в тому числі захисника, що був присутній при складанні такого протоколу та підписував його; 2) навіть за наявності порушення права обвинуваченого на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України така обставина не є підставою для визнання доказів недопустимими в цьому випадку, оскільки докази стороні захисту до направлення в суд обвинувального акту відкриті належним чином, а обвинувачений мав можливість безперешкодно знайомитися з матеріалами кримінального провадження після призначення справи до судового розгляду.

Щодо доведеності вини ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в пред`явленому обвинуваченні та правильності кваліфікації дій обвинувачених, колегія суддів обґрунтовує свої висновки наступним.

Безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і у своїй сукупності без будь-якого розумного сумніву доводять, що в результаті безпосередніх дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 настала смерть потерпілого ОСОБА_13 , а між діями зазначених обвинувачених та настанням смерті потерпілого існує причинно-наслідковий зв`язок. Безпосереднім організатором цього злочину є обвинувачений ОСОБА_11 , який постійно вимагав розправи над потерпілим будь-яким чином, в тому числі шляхом позбавлення життя потерпілого. Надані докази доводять, що ОСОБА_11 не тільки є організатором цього злочину, а і безпосередньо керував його вчиненням за допомогою телефонного зв`язку із ОСОБА_9 , якому надавав вказівки щодо способу та виду застосованого насильства, вимагаючи вбити потерпілого, а в свою чергу ОСОБА_9 залучив безпосереднього виконавця цього злочину ОСОБА_10 . Доведеним в повній мірі є час, місце, спосіб вчинення злочину, встановлені та досліджені в судовому засіданні знаряддя злочину, безсумнівно встановлені причини смерті потерпілого та безпосередній зв`язок із діями обвинувачених. Досліджені матеріали НСРД свідчать про узгодженість дій обвинувачених, які діяли з єдиною метою покарати потерпілого.

Стосовно наявності у обвинувачених умислу на позбавлення життя потерпілого, колегія суддів вважає необхідним окремо дослідити доводи сторони захисту про відсутність такого умислу, при цьому суд в своїх висновках керуються наступним.

Злочин, передбачений ст. 115 КК України вчиняється виключно за наявності умислу на позбавлення життя іншої особи.

Відповідно до положень ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

3 суб`єктивної сторони вбивство може бути умисним (статті 115- 118 КК), або необережним (ст. 119 КК). Обвинувачення особи у вчиненні вбивства, яке ґрунтується тільки на факті наслідків, що настали, за відсутності умисної або необережної вини, являє собою об`єктивне ставлення, чуже кримінальному праву. Тому у справах про вбивство суд повинен ретельно досліджувати усі обставини, що свідчать про те, чи діяв обвинувачений умисно або необережно. Умисне вбивство може бути вчинене з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності) передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має, про що зазначено в п. 22 постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» від 7 лютого 2003 р. № 2. Умисне поранення життєво важливих органів потерпілого, внаслідок чого сталася смерть, судова практика розцінює як свідчення умислу винного на позбавлення життя і кваліфікує такі дії як умисне вбивство.

Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел слід вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті проявляється в необережності.

Дослідженими доказами достовірно і безсумнівно підтверджено, що обвинувачені керувались мотивами помститися потерпілому. ОСОБА_11 за нібито вкрадену піч, ОСОБА_9 за нібито вкрадений домкрат, ОСОБА_10 за дії потерпілого, який нібито залучив до вживання наркотичних засобів його знайому. На цьому наполягали в судовому засіданні самі обвинувачені і така версія сторони захисту нічім не спростована. На стадії готування вчинення злочину ОСОБА_11 прямо наказував ОСОБА_9 не тільки нанести потерпілому тілесні ушкодження у виді чисельних переломім кінцівок, хребта, поєднані із відрізанням частин тіла, які будь-якою розумною людиною усвідомлюються як реальна причина настання смерті, а і прямо підкреслює, що бажає вбивства потерпілого. ОСОБА_9 , керуючись вказівками ОСОБА_11 вбити потерпілого та власними мотивами для вчинення злочину, активно розшукує потерпілого та залучає до цього злочину співвиконавця ОСОБА_10 , який в свою чергу теж бажає вчинити цей злочин керуючись власними мотивами. На стадії безпосередньо вчинення вбивства ОСОБА_11 вимагає позбавлення життя потерпілого та нанесення йому чисельних тілесних ушкоджень з цією метою, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 виконують вказівки ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_10 , бажаючи настання смерті потерпілого починає наносити чисельні удари цеглиною по голові потерпілого, які явно можуть привести до його смерті. В цей момент направленість умислу обвинувачених змінюється. В наслідок того, що з`явились свідки злочину, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 чітко розуміють що ОСОБА_10 вб`є в цей момент потерпілого та усвідомлюючи, що потерпілому вже нанесені такі тілесні ушкодження, які призведуть до смерті потерпілого, вирішують відкласти свої наміри в часі. При цьому суд вважає доведеним, що всі вислови на направленість дій обвинувачених в цей момент викликані не бажанням повністю відмовитись від здійснення вбивства потерпілого, а викликані побоюванням викриття особливо тяжкого злочину, тому ОСОБА_11 вимагає не везти потерпілого в лікарню для спасіння його життя, а наказує закрити його в сараї, тобто приховати тіло потерпілого. З цього моменту обвинувачені беззаперечно розуміють, що нанесли потерпілому смертельні поранення шляхом чисельних ушкоджень життєво важливого органу - голови і чітко усвідомлюють можливість настання смерті на місці вчинення злочину, про що самі ж висловлюються в телефонній розмові під час побиття потерпілого. Усвідомивши це, з метою приховати злочин, переміщують потерпілого до місця проживання ОСОБА_9 , де потерпілому додатково наносять побої і залишають останнього без належної невідкладної медичної допомоги. Поливання водою потерпілого не свідчить про опікування станом його здоров`я. Все це відбувається в той час, коли потерпілий перебуває в полі зору сторонніх осіб і ніяким чином не полегшує його долю. Отже, всі дії обвинувачених спрямовані на приховування злочину, спрямовані на позбавлення можливості потерпілим дати свідчення навіть шляхом залякування у лікарні, куди зі слів ОСОБА_9 повинні прибути якісь інші злочинці. ОСОБА_11 також керується необхідністю приховати злочин. Всі його висловлювання свідчать тільки про те, що смерть потерпілого збільшить ступінь відповідальності. ОСОБА_10 , вчинивши всі дії, спрямовані на настання смерті потерпілого взагалі не цікавиться його долею, хоча наносячи чисельні удари цеглиною по голові потерпілого, від яких ламались кістки черепу, чітко розумів наслідки таких дій у виді настання смерті. Таким чином, всі обвинувачені, припинивши побиття внаслідок викриття їх дій сторонніми особами, усвідомлюючи, що нанесені ними тілесні ушкодження можуть привести до смерті потерпілого, діяли з метою приховати злочин, хоча на цій стадії і не бажаючи настання його смерті, оскільки це значно обтяжує їх відповідальність, але свідомо допускаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_13 , показання якого вочевидь були вкрай невигідними і не потрібними обвинуваченим. Під час перебування потерпілого в лікарні, обвинувачені були дещо розгублені своїм вчинком і не мали чіткого плану, як діяти в подальшому, але не вчинили ніяких активних дій, спрямованих на відведення настання наслідків цього злочину.

Отже, обвинувачені вчинили злочин навмисно, хоча і закінчили його вчинення з непрямим умислом.

Посилання обвинувачених та захисника на те, що смерть потерпілого настала з необережності не знайшли свого підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами. За наявності необережної форми вини у виді кримінально протиправної самовпевненості, особа, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, що в даному випадку повністю доведено, повинна легковажно розраховувати на їх відвернення не абстрактно, а спираючись на конкретні обставини, події, або якісь інші чинники, які на думку винної особи можуть відвести настання суспільно-небезпечних наслідків. Ретельно дослідивши перемовини обвинувачених суд приходить до висновку, що обвинувачені навіть не розуміли, що може вплинути на відвернення смерті потерпілого. Їх вислови безумовно слід розміти як сподівання, що смерть не настане без усвідомлення того, що конкретно може завадити цьому. Так надання медичної допомоги потерпілому відбулось поза волею обвинувачених, тому вони не могли розраховувати та таку обставину, тому що це відбулось для обвинувачених дійсно несподівано і не охоплювалось їх намірами та усвідомленням реального розвитку подій. ОСОБА_10 не переймався наслідками вчиненого і йому було байдуже, чи настане смерть потерпілого, ОСОБА_9 в грубій формі виражав своїй матері небажання поміщення потерпілого в лікувальний заклад, ОСОБА_11 , який в судовому засіданні заявляв, що нібито просив викликати швидку, реально цього не робив, хоча і сам міг це зробити, оскільки вільно користувався телефонним зв`язком під час відбування покарання. Таким чином, в цьому випадку, висловлювання обвинувачених про те, що з потерпілим нічого не станеться голослівні, не спираються хоча б на якісь об`єктивні чинники, викликані побоюванням суворої відповідальності за вчинене, а тому не можуть свідчити на користь необережного ставлення до смерті потерпілого.

Підсумовуючи наведені висновки колегія суддів вважає, що:

дії ОСОБА_11 правильно кваліфіковані як злочин, передбачений ч.3 ст. 27, п. 12 ч.2 ст.115 КК України - організація вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані як злочин, передбачений п.12 ч.2 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

дії ОСОБА_10 правильно кваліфіковані як злочин, передбачений п.12 ч.2 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, які пом`якшують, або обтяжують покарання обвинувачених при судовому розгляді не встановлені.

Мотиви призначення покарання

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Оскільки санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає таки вид покарання, як позбавлення волі, но необхідно врахувати, що відповідно до ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк. Довічне позбавлення волі не застосовується до осіб, що вчинили злочини у віці до 18 років і до осіб у віці понад 65 років, а також до жінок, що були в стані вагітності під час вчинення злочину або на момент постановлення вироку, а також у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 68 цього Кодексу. При цьому, як зазначено у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» застосування довічного позбавлення волі має бути належним чином мотивоване у вироку з посиланням на встановлені обставини вчиненого злочину і дані, які характеризують підсудного. Крім того, необхідно врахувати положення п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якою передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суд, на підставі ретельно досліджених у судовому засіданні доказів, в тому числі тих, що характеризують особи обвинувачених враховує, що обвинувачені вчинили особливо тяжкий злочин, позбавивши життя потерпілого ОСОБА_13 , який визначається законом як найтяжчий злочин проти життя та здоров`я особи. Відповідно до положення ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Злочин вчинено навмисно. Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_9 використали незначний, навіть мізерний привід в порівнянні із цінністю людського життя, а саме нібито вчинену потерпілим крадіжку старої газової печі та ванної, навіть не перевіривши справжню вартість такого майна, придатність його для подальшого використання та не переконавшись, що перед початком ремонту між потерпілим та особою, яка безпосередньо давала вказівки з ремонту не було іншої домовленості щодо цього майна. Суд вважає, що в даному випадку хоча і вчинено один епізод особливо тяжкого злочину, в результаті загинула одна людина, але такі статистичні показники не можуть бути вирішальними при визначенні ступеня тяжкості вчиненого злочину. Необхідно також врахувати, що метою вчинення злочину зазначеними обвинуваченими було бажання покарати потерпілого, вчинивши над ним принизливу, тривалу болісну розправу, яку можна порівняти із середньовічними випадками застосування тортур, продемонструвати таким чином перевагу над потерпілим, якого в своєму розумінні обвинувачені не тільки не вважали рівним собі, а взагалі не сприймали його як людину достойну будь-якої мінімальної поваги та розуміння. Спосіб вчинення злочину відрізняється від звичайних випадків вбивства нелюдським тривалим побиттям потерпілого та тривалістю ненадання невідкладної медичної допомоги, що спричинило справжні тяжкі фізичні страждання і таке поводження було для обвинувачених бажаною метою вчинення злочину. При вчиненні злочину обвинувачені демонстрували своє задоволення від вчиненого і не приховувано насміхались над стражданнями потерпілого в судовому засіданні під час прослуховування матеріалів НСРД. Обвинувачений ОСОБА_11 , який не приховує своїх можливостей користуватися засобами підвищеного злочинного впливу цинічно організував цей злочин, використовуючи бажання обвинуваченого ОСОБА_9 підкорятися його злочинним вказівкам та бути частиною механізму такого злочинного впливу для чого ОСОБА_9 підібрав співвиконавця раніше не судимого ОСОБА_10 , скориставшись тим, що останньому на час вчинення злочину виповнилося лише 19 років, який не мав достатнього життєвого досвіду та легко піддався злочинному впливу отримавши нагоду жорстоко помститися потерпілому керуючись власними мотивами. Отже, метою та мотивом вчинення злочину ОСОБА_10 були його особисте негативне ставлення до потерпілого, що не применшує його ролі у вчиненому злочині, оскільки саме ОСОБА_10 наносив найтяжчі тілесні ушкодження, які в розумінні всіх учасників злочину неминуче могли викликати загибель потерпілого. Враховуючи характер дій обвинувачених та всі зазначені вище обставини, суд вважає, що вчинений обвинуваченими злочин не тільки формально на підставі ст. 12 КК України визнається особливо тяжким, а відрізняється найвищим ступенем суспільної небезпеки, демонструє суспільству найвищу ступінь нехтування правом на життя та створює у демократичному суспільстві відчуття високого ступеню небезпеки від усвідомлення того, що існують в суспільстві люди здатні позбавити будь-яку людину життя особливо не розмірковуючи який для цього використати привід, керуючись лише своїм бажанням демонструвати свою неповагу до суспільних відносин в демократичній правовій державі, які живуть лише своїми переконаннями і правилами переваги сильного над слабким.

При призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинувачених.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин в осудному стані, неодноразово судимий. ОСОБА_11 починаючи з 1990 року має вісім судимостей за вчинення тяжких злочинів та неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. Загальний строк засудження ОСОБА_11 до позбавлення волі перевищує 28 років. Останній раз засуджений 16.01.2014 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, але 27.08.2014 Апеляційним судом Харківської області вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області в частині призначеного із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України скасовано та призначено покарання за ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відбуваючи зазначене покарання, ухвалою Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 22.12.2017 за заявою засудженого ОСОБА_11 йому було замінену невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі строком 1 рік 8 місяців 10 днів та переведено до Бердичівського виправного центру (№108). Зазначений факт не може свідчити на користь обвинуваченого і не характеризує його як особу, яка здатна виправитись відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий висновок суду про те, що обвинувачений став на шлях виправлення ухвалений без врахування, що на час прийняття такого рішення ОСОБА_11 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, організував за допомогою телефонного зв`язку вчинення особливо тяжкого злочину. Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_11 , наданої начальником ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» від 22.12.2017, ОСОБА_11 під час тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» характеризувався негативно; з 22.01.2015 відбував покарання в «Бердичівська виправна колонія (№70)» - характеризувався посередньо. Під час розгляду цього кримінального провадження суду надані відомості про те, що перебуваючи під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення у вчиненні нового злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України. В даному кримінальному провадженні суд не вправі робити будь-які висновки щодо доведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні інших кримінальних правопорушень, що не є предметом розгляду в цьому судовому засіданні, однак зазначена обставина опосередковано підтверджує той факт, який не приховує і не заперечує обвинувачений ОСОБА_11 , що він є особою, яка здана здійснювати злочинний вплив в кримінальному середовищі та користується цим. В своїй поведінці та спілкуванні обвинувачений ОСОБА_11 постійно демонструє свою зневагу до оточуючих, спілкуючись навіть в судовому засіданні із застосуванням жаргонних та нецензурних висловів. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 не має постійного місця проживання, зареєстрований у гуртожитку. Обвинувачений хоча перебуває в зареєстрованому шлюбі, однак з урахуванням тривалості відбування покарання в місцях позбавлення волі, це не свідчить про наявність дійсно стійких соціальних зв`язків.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянин, України, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо. Не перебуває в зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не має. Стійкі соціальні зв`язки відсутні. Постійного місця роботи не має. Вчинив злочин в осудному стані. Починаючи з 2008 року, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Так, три рази був засуджений та звільнявся від відбування покарання з випробуванням, тобто тричі судом надавалась можливість ОСОБА_9 виправитись та не вчиняти злочини. Однак обвинувачений цим не скористався і навпаки це впевнило його в безкарності його протиправної поведінки, тому став вчиняти більш тяжкі наступні злочини, не зупиняючись навіть застосованими до нього запобіжними заходами. У 2015 рокі ОСОБА_9 вчиняє тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, і засуджується у 2020 році до 6 років 6 місяців позбавлення волі. При розгляді зазначеного кримінального провадження, перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_9 вчиняє особливо тяжкий злочин - вбивство потерпілого ОСОБА_13 , а також інший злочин проти власності, за який також засуджений до позбавлення волі.

Спільною характеристикою ОСОБА_11 та ОСОБА_9 слід визнати нездатність усвідомлювати протиправність своїх дій, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, небажання змінювати свою поведінку, зневажливе ставлення до оточуючих, відсутність співчуття як до вбитого ними потерпілого, так і до його рідних, ніякого прояву каяття в своїх виступах та критичного ставлення до своїх вчинків, відсутність наміру виправляти наслідки вчинених злочинів, стійке прагнення жити устоями злочинного світу, що призвело до вчинення цього злочину, який яскраво висвітлює той факт, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_9 самовільно присвоїли собі право застосовувати жорстоке покарання до особи, яку вони самі визнали винною у вчиненні дрібної крадіжки. Слід також звернути увагу на ставлення обвинувачених до застосованого до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні, оскільки обвинувачені постійно стверджували, що не розуміють, за що вони перебувають під вартою. Це свідчить про повну відсутність у обвинувачених здатності критично ставитись до вчиненого ними злочину, а висловлювання стосовного потерпілого в суді не дають сумніву, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 впевнені, що мали право на вчинення такої розправи.

Враховуючи обставини вчиненого злочину, які суд вважає виключними за характером та ступенем тяжкості, дані про особу обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які, на переконання суду, становлять виключну суспільну небезпеку, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, безумовно свідчать про те, що, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 на певний строк, не буде досягнута мета призначення покарання, виправлення обвинуваченого навіть при призначенні покарання у виді 15 років позбавлення волі не відбудеться і таке покарання не буде запобігати вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так іншими особами. Призначаючи такий вид покарання, суд вважає, що це буде належним чином впливати на прагнення обвинуваченого ОСОБА_11 остаточно виправитись та після відбуття покарання не менше 15 років за цим вироком суду за умови бездоганної поведінки, отримати можливість замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 суд вважає, що з урахуванням його ролі та даних про особу слід дійти висновку, що відсутні достатньо вагомі підстави призначити покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки ОСОБА_9 хоча і не вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак до вчинення цього злочину не відбував реально покарання в місцях позбавлення волі, тому обвинуваченому ОСОБА_9 , необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, при цьому, з урахуванням наведених обставин та даних про особу обвинуваченого строк покарання повинен бути максимальним.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді довічного позбавлення волі, призначаючи остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України, яке дійсно відповідає за своєю суворістю тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В строк відбування покарання суд на підставі ст. 72 КК України зараховує строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

При призначенні остаточного покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі не певний строк на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд враховує, що обвинувачений повністю відбув покарання за вироками Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2020 року та 30.11.2020 року, оскільки під час відбування покарання в цьому кримінальному провадженні тримався під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор». ОСОБА_9 засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 02 липня 2020 року, ухвали Полтавського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року та постанови Верховного суду від 15 грудня 2023 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, а також вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2020 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно ст. ст. 537, 539 КПК України порядок відбування покарання за кількома вироками не визначався. Отже, за вироком Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2020 року ОСОБА_9 повністю відбув покарання у виді 6 років 6 міс. позбавлення волі в період з 02.07.2020 року по 26.09.2024 року. В цей строк зараховано строк тримання під вартою з 10.09.2015 року по 28.10.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за №838-VІІІ із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Крім того, за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.11.2020 року ОСОБА_9 повністю відбув покарання у виді 2 років позбавлення волі в період з 23.09.2021 року 23.09.2023 року. Оскільки кожен вирок виконувався окремо і в один і той саме період ОСОБА_9 відбував покарання одночасно за двома вироками суду, загальний строк відбутого покарання з урахуванням заліку строку тримання під вартою відповідно до Закону №838-VІІІ за зазначеними вироками фактично становить період з 02.07.2020 року по 26.09.2024 року, тобто не 6 років 6 міс. позбавлення волі, а 4 роки 2 міс. 24 дні., що підлягає повному зарахуванню у строк відбування за цим вироком суду на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Крім того, в цьому кримінальному провадженні до ОСОБА_9 застосовувався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в період з 09.10.2017 року до 05.02.2019 року. Відповідно до вимог ст. 72 КПК України в строк відбування покарання зараховується строк перебування під цілодобовим домашнім арештом із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі. Щодо зарахування обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою в строк відбування покарання суд виходить із наступного. ОСОБА_9 в цьому кримінальному проваджені тримався під вартою. Тому, періоди з 14.08.2017 по 14.11.2017, та з 05.02.2019 до набрання вироком законної сили підлягають зарахуванню в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Незважаючи на ту обставину, що судом призначається остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2020 року слід звернути увагу, що зазначеним вироком вирішено питання зарахування строку тримання під вартою ОСОБА_9 в період з 10.09.2015 по 28.10.2016 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і ця обставина врахована при розрахунку початку та кінця строку відбування покарання ОСОБА_9 за вироком Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2020 року, строк покарання за яким відбутий повністю, тому повторно таке питання вирішенню не підлягає.

Суд наголошує, що 24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч. 5 ст.72 КК України, викладена Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за №838-VІІІ. Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме, з 21.06.2017 року, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України відбувається із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, тобто вказаний Закон змінив порядок зарахування до строку відбування покарання строку попереднього ув`язнення. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, особі, яка вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно) під час зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII), тобто день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив злочин, за який він засуджений даним вироком після 21.06.2017 року, підстав для застосування ч. 5 ст. 72 КК України у відповідності до вимог Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, тобто з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного в цьому кримінальному провадженні немає, оскільки зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання застосовується судом в тому кримінальному, в якому такий запобіжний захід був обраний.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянин України, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий та вперше вчиняє злочин.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд також враховує, обставини вчиненого злочину, які суд вважає виключними за характером вчиненого та ступенем тяжкості, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , ступень його участі та у вчиненому злочині в якості основного виконавця вбивства, який не був обізнаний щодо мотивів інших учасників злочину щодо їх дійсних мотивів вчинення злочину, керувався власними мотивами, але прийняв злочину пропозицію ОСОБА_9 . Зазначені обставини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, свідчать про необхідність призначення ОСОБА_10 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

На підставі ст. 124 КПК України судові витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 40026 гривень 40 коп. суд стягує з обвинувачених на користь держави в рівних частках по 13342 гривні 13 коп. з кожного.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази, а саме: мобільний телефон ТМ «Samsung Duos», паперову пачку від цигарок ТМ «Мальборо», фрагмент цеглини білого кольору та дерев`яну балку зі слідами крові, 4 змиви речовини бурого кольору; речі ОСОБА_13 - шорти, джинсові синього кольору, футболку чорного кольору; речі ОСОБА_9 - футболку, шорти чорного кольору, кросівки 43 розміру; тапки чорного кольору, футболку синього кольору, шорти червоного кольору, мобільний телефон ТМ «Самсунг» та «Нокіа», а також зразки нігтів потерпілого ОСОБА_13 та підозрюваного ОСОБА_9 , Вилучені під час обшуку ОСОБА_10 , проведеного під час затримання останнього в порядку ст. ст. 191, 208 КПК України стартові пакети, сімкарти, мобільні телефони марки «Nоkіа» модель «112», «Nomi» «І 184» як речі, що перебігом значного проміжку часу втратили цінність - знищити; лазерний компакт-диск DVD+R 4,7 GB 120 mіп 16., марки Vеrbatium , з написами на ньому інв. №4100 - 14.08.2017, акт №14/8459 нт від 16.08.2017 у паперовому файлі зі штампом та написом 16.08.17 663 т. вх. 2338 від 15.08.2017, два лазерних диска з інформацією мобільних операторів щодо телефонних з`єднань - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

З метою забезпечення виконання вироку суду запобіжний захід обвинуваченим до набрання вироком законної сили колегія суддів вважає необхідним залишити у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та на підставі ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченим строк тримання під вартою у строк відбування покарання за цим вироком.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 369-371, 373-376 КК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ст. 71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення невідбутої частини покарання за вироком від 16.01.2014 Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у виді обмеження волі строком 1 рік 8 місяців 10 днів більш суворим покаранням, призначеним цим вироком суду у виді довічного позбавлення волі, приєднати до остаточного покарання додаткове покарання, призначене вироком від 16.01.2014 Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у виді конфіскації майна і призначити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбування покарання за цим вироком суду строк попереднього ув`язнення у період з 24.01.2018 до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироками Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2020 року та 30.11.2020 року більш суворим покаранням, призначеним цим вироком суду у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, приєднати до остаточного покарання додаткове покарання, призначене вироком від 02.07.2020 року Харківського районного суду Харківської області у виді конфіскації майна і призначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк відбування покарання за цим вироком суду строк попереднього ув`язнення, а також строк повністю відбутого покарання за вироками Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2020 року та Харківського районного суду Харківської області від 30.11.2020 року, а саме: строк попереднього ув`язнення у період з 14.08.2017 по 14.11.2017, та з 05.02.2019 до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у період з 15.11.2017 по 04.02.2019 із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, строк повністю відбутого покарання, який ОСОБА_9 відбував одночасно під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні за вироком Харківського районного суду Харківської області від 02.07.2020 року в період з 02.07.2020 року по 26.09.2024 року та строк повністю відбутого покарання, який ОСОБА_9 відбував одночасно під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.11.2020 року в період з 23.09.2021 року по 23.09.2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в строк відбування покарання за цим вироком суду строк попереднього ув`язнення у період 11.04.2018 до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Стягнути з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі по 13342 (тринадцять тисяч триста сорок дві) гривні гривні 13 коп. з кожного.

Речові докази, а саме: мобільний телефон ТМ «Samsung Duos», паперову пачку від цигарок ТМ «Мальборо», фрагмент цеглини білого кольору та дерев`яну балку зі слідами крові, 4 змиви речовини бурого кольору; речі ОСОБА_13 - шорти джинсові синього кольору, футболку чорного кольору; речі ОСОБА_9 - футболку, шорти чорного кольору, кросівки 43 розміру; тапки чорного кольору, футболку синього кольору, шорти червоного кольору, мобільний телефон ТМ «Самсунг» та «Нокіа», а також зразки нігтів, стартові пакети, сімкарти, мобільні телефони марки «Nоkіа» модель «112», «Nomi» «І 184» - знищити; лазерний компакт-диск DVD+R 4,7 GB 120 mіп 16. марки Vеrbatium з написами на ньому інв. № 4100 - 14.08.2017, акт №14/8459 нт від 16.08.2017 у паперовому файлі зі штампом та написом 16.08.17 663 т. вх. 2338 від 15.08.2017, два лазерних диска з інформацією мобільних операторів щодо телефонних з`єднань - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченими, що тримаються під вартою, в той саме строк з моменту вручення копії вироку суду.

Роз?яснити обвинуваченим право подати клопотання про помилування. Роз?яснити обвинуваченим, захиснику, прокурору право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3