Справа № 308/2474/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 10.02.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Власник майна ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.02.2025 року у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 10.02.2025 року.

В обґрунтування клопотання власник майна зазначає, що 19.02.2025 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду було задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань N?0000199 від 10.02.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 242 КК України про накладення арешту на майно, яке вилучене 10.02.2025 року в ході проведення огляду місця події, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ; ключі від автомобіля; автомобіль марки «КАМАЗ» самоскид, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_3 та перебуває у володінні ОСОБА_5 - шляхом тимчасового обмеження права на користування та розпорядження.

Зазначає, що транспортний засіб АОС 618395, марки «КАМА3» самоскид, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 належить йому на праві власності. При розгляді питання про арешт майна він не був присутній.

Вважає, що арешт на його майно накладено необґрунтовано та безпідставно, оскільки воно належить йому на праві власності та лише тимчасово перебувало у володінні ОСОБА_5 , який був зобов`язаний його повернути.

Зазначив, що він не має жодного відношення до кримінального провадження, а стороною обвинувачення не доведено, що арештоване майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, оскільки воно не відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не повідомлено, він є свідком у справі.

Також зазначив, що стороною обвинувачення не дотримано строки для звернення до суду з клопотанням про арешт майна. ч. 5 ст. 171 КПК України визначає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.02.2025 року огляд було закінчено 10.02.2025 року. Отже клопотання про арешт майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, тобто 11.02.2025 року. Клопотання про арешт майна надійшло до суду 17.02.2025 року.

Окрім того зазначив, що в клопотанні прокурора про накладення арешту на майно не вказано, які конкретно відомості чи сліди містить вилучений автомобіль, а також яким чином це майно могло бути використане як знаряддя вчинення злочину. Яке значення має автомобіль як речовий доказ у даному кримінальному провадженні, матеріали клопотання також не містять. Відтак, не наведено доказів того, що це майно має ознаки речових доказів. Клопотання прокурора про арешт майна обґрунтоване лише формальними підставами, а саме: необхідністю збереження речових доказів, а тому відсутні й ризики того, що у разі повернення майна воно може бути знищено чи втрачено, а відповідно й відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення як арешт майна є необхідним та доцільним для досягнення цілей кримінального провадження.

Оскільки подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження порушує його конституційні права як власника майна, просить скасувати арешт, накладений на нього.

24.04.2025 року від ОСОБА_3 надійшло доповнення до клопотання про скасування арешту майна, згідно якого зазначено, що на теперішній час відсутні ризики того, що у разі повернення майна власнику, воно може бути знищено чи втрачено, а відповідно й відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення як арешт майна є необхідним та доцільним для досягнення цілей кримінального провадження.

Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Ужгородська окружна прокуратура повторно не забезпечила явку в судове засідання свого представника, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим провести розгляд клопотання про скасування арешту майна у відсутності заявника та представника Ужгородської окружної прокуратури.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного.

Як встановлено, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.02.2025 року у справі № 308/2474/25 клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000199 від 10.02.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 242 КК України про накладення арешту на майно було задоволено. Накладено арешт на майно, яке вилучене 10.02.2025 в ході проведення огляду місця події, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ; ключі від автомобіля; автомобіль марки «КАМАЗ» самоскид, зеленого кольору реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_5 , який на праві власності належить ОСОБА_3 та перебуває у володінні ОСОБА_5 - шляхом тимчасового обмеження права на користування та розпорядження.

Слідчим суддею встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 транспортний засіб марки «Камаз» моделі «55111», д.н.з. НОМЕР_6 на праві власності належить ОСОБА_3 .

Обґрунтованість зазначеного арешту слідчим суддею не перевіряється.

Підставою накладення арешту на це майно судом було існування сукупності розумних підозр вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею було забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Положеннями КПК України арешт майна визначений як один із заходів забезпечення кримінального провадження,що застосовується з метою досягнення його дієвості.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст. 174 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Нормами ч.1 ст. 174 КПК України передбачено дві взаємовиключні підстави скасування арешту майна слідчим суддею - це необґрунтованість накладення арешту або якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба .

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Також слід звернути увагу на те, що при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 07.04.2025 року апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 лютого 2025 року, відхилено. Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 лютого 2025 року, залишено без змін.

Таким чином, судом апеляційної інстанції було надано оцінку законності ухвали про накладення арешту на транспортний засіб, що позбавляє слідчого суддю на даний час надавати оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна.

Положеннями ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Заявник ОСОБА_3 є власником транспортного засобу автомобілю марки «Камаз» моделі «55111», д.н.з. НОМЕР_6 , на який накладено арешт під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000199 від 10.02.2025.

Слідчим суддею встановлено, що станом на час розгляду клопотання про скасування арешту майна ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні про підозру не повідомлялось.

Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту, слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність правових підстав, передбачених ч. 1-3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на таке майно.

Крім того, матеріали провадження, на підставі яких вирішувалося питання про накладення арешту свідчать, що на тому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, прокурор у судове засідання не прибув, додаткових доказів чи документів на спростування доводів клопотання власника майна не надав, також не надав і доказів на підтвердження обставин, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За період проведення досудового розслідування, орган досудового розслідування мав можливість та був зобов`язаний оглянути автомобіль, встановити достовірно чи дійсно в ньому збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні, та відповідно за наявності вилучити такі сліди або інші відомості, ініціювати проведення експертизи.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При цьому, будь-яких доказів, які б вказували слідчому судді на те, що в разі скасування арешту в частині заборони користування майном існуватимуть будь-які ризики, які б перешкоджали виконанню завдань в даному кримінальному провадженні, передбачених ст. 2 КПК України, під час розгляду клопотання надано не було.

З огляду на викладене, слідчий суддя враховує, що арешт майна триває протягом тривалого часу, суду не надано доказів існування підстав для проведення будь-яких додаткових досліджень або дій пов`язаних з арештованим майном, жодних додаткових доказів, які б підтверджували наявність потреби у подальшому збережені арешту прокурором не представлено та не спростовано аргументи власника майна, а тому суд вважає, що подальший арешт майна, як ступінь втручання у права і свободи заявника не виправдовує потреби кримінального провадження, відтак потреба в його подальшому застосування відпала.

Задовольняючи заяву про скасування арешту майна у частині права на користування, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000199 від 10.02.2025 не завершено, що арешт накладено обґрунтовано, враховує те, що всі необхідні на даний час слідчі дії та експертизи з арештованим автомобілем марки «Камаз» моделі «55111», д.н.з. НОМЕР_6 , повинні бути проведені, а з урахуванням потреби власника майна у здійсненні використання арештованого автомобіля, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити частково і скасувати накладений арешт на транспортний засіб в частині заборони користування автомобілем марки «Камаз» моделі «55111», д.н.з. НОМЕР_6 (його експлуатації), залишивши чинною заборону розпорядження автомобілем, у зв`язку з тим, що на даний час відпала потреба в тимчасовому позбавленні власника права на користування арештованим майном.

За таких обставин, внесене клопотання є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 394, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 10.02.2025- задовольнити частково.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.02.2025 року арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від автомобіля; автомобіль марки «КАМАЗ» самоскид, зеленого кольору реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_5 , який на праві власності належить ОСОБА_3 та перебуває у володінні ОСОБА_5 , в частині заборони користування вказаним вище транспортним засобом, дозволивши його використання власником ОСОБА_3 та передати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від автомобіля; автомобіль марки «КАМАЗ» самоскид, зеленого кольору реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_5 , який на праві власності належить ОСОБА_3 та перебуває у володінні ОСОБА_5 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , попередивши останнього про кримінальну відповідальність за збереження речового доказу.

В решті вимог клопотання відмовити.

Арешт в частині накладеної ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.02.2025 року заборони розпорядження транспортним засобом марки «КАМАЗ» самоскид, зеленого кольору реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_5 - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1