Справа № 525/502/25
Провадження № 1-кс/525/12/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2025 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 03.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

у с т а н о в и в:

До Великобагачанського районного суду Полтавської області 05.05.2025 надійшло клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000063 від 03.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що СД ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000063 від 03.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 03.05.2025 під час патрулювання в селищі Велика Багачка Миргородського району Полтавської області, працівниками СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області на вулиці Каштанова було зупинено вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz Atego 815» днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який надав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке має явні ознаки підробки та викликає сумніви в його дійсності.

03.05.2025 у ході проведення огляду було виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 17.03.2025 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке в подальшому визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор просив накласти арешт на виявлені та вилучені речові докази у кримінальному провадженні з метою їх збереження.

У судове засідання прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Прокурор подав на адресу суду заяву у якій просив розглянути справу без його участі, клопотання підтримує.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України, їхня неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування (дізнання) у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000063 від 03.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Зі змісту долученого до клопотання витягу з ЄРДР, рапорту уповноваженого працівника ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 03.05.2025, установлено, що факт скоєння кримінального правопорушення виявлено 03.05.2025 під час зупинки працівниками поліції автомобіля марки «Mercedes-Benz Atego 815» днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який надав для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке має ознаки підробки (а.с. 3, 5).

У ході проведення огляду місця події 03.05.2025 було виявлено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 17.03.2025 на ім`я ОСОБА_4 , яке має ознаки підробки, вилучено його з поміщенням до полімерного спеціального сейф пакету №ЕХРО247423 (а.с. 6).

Постановою начальника СД ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , який входить у групу дізнавачів, що здійснюють дізнання у кримінальному провадженні №0000063 від 03.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 17.03.2025 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано речовим доказом (а.с. 8).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Положеннями статті 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч. ч. 1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням викладених положень КПК України, а також сукупності досліджених матеріалів клопотання установлено, що в даному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України є всі підстави вважати, що виявлене та вилучене на місці події посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 17.03.2025 на ім`я ОСОБА_4 , є речовим доказом по конкретному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя вважає за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вищезазначене майно з метою його належного збереження.

На даний час в органу досудового розслідування ( дізнання) є об`єктивна потреба встановлення обставин, причин та механізму вчинення кримінального правопорушення, для чого необхідним є проведення ряду слідчих (процесуальних) дій, тому, виходячи з вищевикладеного та з метою досягнення дієвості конкретного кримінального провадження, а також враховуючи положення розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне, у даний час, на стадії досудового розслідування кримінального провадження вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вищевказане майно з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання. Не застосування арешту майна, на переконання слідчого судді, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів кримінального правопорушення.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що власники або володільці майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано» (ст. 174 КПК України).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 172, 173, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 03.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права володіння, користування та розпорядження, на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 - визначивши місцем зберігання матеріали кримінального провадження №0000063 від 03.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню дізнавачем, прокурором.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, власнику майна. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали, надіслати їм копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1