ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2083/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дарницього УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002072 від 22.05.2025, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194, ч2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилався на те, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві розслідується кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002072 від 22.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час, однак не пізніше 21.05.2025, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на пошкодження майна, а саме вхідних дверей до тамбурного приміщення квартир АДРЕСА_3 , шляхом підпалу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 підійшов до вхідних дверей до тамбурного приміщення квартир АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_7 та із використанням заздалегідь заготовленого, з метою вчинення злочину знаряддя, спричинив займання горючої рідини, внаслідок дії на неї вогневого стороннього джерела запалювання, з метою знищення майна, виконавши дії, спрямовані на виникнення пожежі та як наслідок підпалив двері вище вказаного тамбурного приміщення, в нижній їх частині. В результаті чого, сталось загоряння та пожежа, що стало наслідком пошкодження вхідних дверей до тамбурного приміщення квартир АДРЕСА_3 та спричинило ОСОБА_7 майнову шкоду. Після чого, ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , вступивши в попередню змову, групою осіб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив злочини проти порядку громадської безпеки за наступних обставин.

ОСОБА_4 , в невстановлений у ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 17.07.2025, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , без передбаченого законом дозволу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбали бойові припаси та вибухові речовини, а саме: баражуючий боєприпас на основі FPV-дрона з елементом живлення, датчиком цілі, камерою та елементами управління, а також протитанкової гранатою ПГ-7С1 в даній частині якого встановлено електродетонатор, (дану гранату перероблено і додано пластичну вибухову речовину та встановлено втулку для електоро-детонуючого підривача); радіокерований саморобний вибуховий пристрій, який складається з мобільного телефону «Nokia» з приєднаними проводами до плати телефону, додатковим елементом живлення у вигляді батарейки по типу «Крони», електродетонатором ЕДПр, неодимових магнітів та вибухової пластичної речовини загальною масою 1057 гр., які помістили до багажного відділення належного ОСОБА_9 автомобіля марки «БМВ Х6», д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим здійснили зберігання бойового припасу та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

17.07.2025 близько 22.00 год. за адресою: м. Київ, Бориспільське шосе, БП «503» працівниками поліції зупинено автомобіль марки «БМВ Х6» д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходився його водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які здійснювали перевезення бойового припасу та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

18.07.2025 в період часу з 00.16 год. по 01.16 год. працівниками поліції проведено обшук в автомобілі марки «БМВ Х6» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого вилучено бойові припаси та вибухові речовини, а саме: баражуючий боєприпас на основі FPV-дрона з елементом живлення, датчиком цілі, камерою та елементами управління, а також протитанкової гранатою ПГ-7С1 в даній частині якого встановлено електродетонатор, (дану гранату перероблено і додано пластичну вибухову речовину та встановлено втулку для електоро-детонуючого підривача); радіокерований саморобний вибуховий пристрій, який складається з мобільного телефону «Nokia» з приєднаними проводами до плати телефону, додатковим елементом живлення у вигляді батарейки по типу «Крони», електродетонатором ЕДПр, неодимових магнітів та вибухової пластичної речовини загальною масою 1057 гр., у зв`язку з чим припинено протиправну діяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у незаконному носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

18.07.2025 ОСОБА_4 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.07.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушеннь є зібрані в кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання.

Разом з тим, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду так, як підозрюваний усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого та суду. Вказаний факт підтверджується тим, що останній з 31.08.2024 розшукується ІНФОРМАЦІЯ_3 як дезертир; вчиняти нові злочини; незаконно впливати на іншого підозрюваного, свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, з метою унеможливлення здобуття об`єктивних даних, може схиляти та/або примушувати їх до дачі неправдивих показів.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи, застосовані до підозрюваного ОСОБА_4 не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З даних витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002072 вбачається, що 22.05.2025 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.

18.07.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.07.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання та не заперечується підозрюваним, зокрема протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення стосовно вчинення підпалу; протоколом огляду місця події від 22.05.2025 по факту огляду місця вчинення підпалу; висновком про причини виникнення пожежі від 23.05.2025; протоколами допитів свідків; протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення стосовно вчинення підпалу; протоколами допитів потерпілих; рапортом про виявлення кримінального правопорушення; протоколом обшуку автомобіля та житла, в ході яких, серед іншого виявлено предмети, схожі на бойові припаси, вибухові речовини, наркотичні засоби; актом перевірки предметів на наявність вибухових матеріалів та довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; протоколами затримання ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , в ході яких вилучено мобільні телефони; протоколами допитів свідків, протоколами оглядів мобільних телефонів, в ході яких виявлено фотозображення, листування та іншу інформацію, що підтверджує причетність ОСОБА_4 та ОСОБА_8 до протиправної діяльності; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого, що повідомлена ОСОБА_4 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.

Разом з тим, суд погоджується з прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, вчинити інші кримінальні правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слід зазначити, що підозрюваний суспільно-корисною працею не займається, джерела його доходів суду не відомі, а тому існує ризик щодо можливості переховування підозрюваного від слідчого, прокурора та суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини. Крім того, існує ризик впливу на свідків. А також існує ризик щодо можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки він не працевлаштований та слідчому судді не відомі засоби для його існування.

Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, особу підозрюваного, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, є підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, думку прокурора, суд вважає можливим, відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку суду, повинно достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечити, в подальшому, його належну процесуальну поведінку в даному кримінальному провадженні.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч.2 ст. 183 КПК України та ч.5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, а саме з м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 18.07.2025 року.

Дія ухвали про тримання під вартою закінчується 15 вересня 2025 року.

У разі внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_4 зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

На строк до 15.09.2025 року покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це слідчого.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1