Провадження №: 1-кс/752/5807/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2025 року до Голосіївського районного суду надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 02 липня 2025 року для розгляду зазначеної скарги визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Тобто, законодавцем визначено, що право на оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань виникає лише у чітко визначеного суб`єкта - заявника. Це, у свою чергу, породжує обов`язок слідчого судді з`ясувати, чи є таким суб`єктом особа, яка подала скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Так, у поданій скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що вона звернулась до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, матеріали скарги не містять жодних відомостей, які б підтверджували факт звернення із відповідною заявою та отримання Голосіївським УП ГУНП у м. Києві заяви про вчинення кримінального правопорушення, що перешкоджає встановленню строку на подання відповідної скарги, визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України також є однією з підстав для повернення скарги.

Крім того, на підставі наявних у матеріалах скарги документів неможливо встановити, що ОСОБА_2 набула статусу заявника, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Обов`язок доведення свого процесуального статусу лежить на особі, що звертається до суду з відповідною скаргою.

Враховуючи, що в матеріалах скарги відсутні будь-які дані про звернення ОСОБА_2 із заявою про вчинення кримінального правопорушення, копія заяви з вхідним номером, талон про прийняття заяви тощо, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скаржником не доведено свого статусу заявника, як і право оскаржувати відповідну бездіяльність.

У скарзі адвокат ОСОБА_2 посилається на те, що вона звернулась до Голосіївського УП ГНП в м. Києві із заявою від 26.06.2025 року за № 39948, жодного доказу подання такої заяви не надано.

Матеріали скарги містять лише копію посвідчення адвоката, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію талону в чергу до ТЦК, фото чоловіка у військовій формі, фото ймовірно руки, фото жінки за столом, фото чоловіка у формі на фоні дерев.

Відповідно до вимог ст. 304 ч. 2 КПК України скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне повернути скаргу особі, що її подала, при цьому, слід роз`яснити, що згідно вимог ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення - повернути особі, яка її подала.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1