Провадження № 1-кп/947/556/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду кримінальне провадження №0000824 від 01.07.2024 за обвинуваченням неповнолітнього

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, українець, громадянин України, з повною середньою освітою, навчається на 1-му курсі коледжу «Міжнародний гуманітарний університет», працює не офіційно збірником меблів в магазині «Карвелі», не одружений, раніше не судимий, проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , батько перебуває за межами України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 , його представника - адвоката ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , його законного представника ОСОБА_7 та захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей ОМР - ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 01.07.2024 у невстановленому в ході досудового розслідування місці, переглядаючи оголошення в Інтернет мережі, а саме на платформі «ОЛХ», побачив оголошення про продаж мобільного телефону марки «iPhone» моделі «15 Pro Мах», у копусі «natural titanium» ІМЕІ НОМЕР_1 , пам`ять 256 gb, розміщеного ОСОБА_5 . В цей час у нього раптово виник умисел, направлений на відкрите заволодіння наведеним телефоном шляхом застосування насильства, для реалізації якого ОСОБА_3 домовився з потерпілим ОСОБА_5 про зустріч під приводом придбання вказаного мобільного телефону.

З метою реалізації зазначеного умислу ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, 01.07.2024, приблизно о 17:05 годині, прибув за адресою: м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 77, на зустріч з ОСОБА_5 , взявши із собою заздалегідь підготовлений балончик із газом подразнювальної дії для подолання ймовірного опору потерпілого ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_3 , маючи на меті заволодіння майном ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами) строком на 30 діб, строк дії якого продовжено і який діє на теперішній час, шляхом подолання волі до опору потерпілого ОСОБА_5 , застосував насильство, яке полягало у розпилені в очі потерпілого леткої хімічної речовини подразнювальної дії з газового балончику, чим заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку рогівки та кон`юнктиви 2-Б ступеню правого та лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи свої злочині дії, ОСОБА_3 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_5 , заволодів його майном - мобільним телефоном марки «iPhone» моделі «15 Pro Мах» у копусі «natural titanium» IMEI87061, пам`ять 256 gb, вартістю 45995 гривень. Після чого, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 45995 гривень.

Наведені навмисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та показав, що він, незважаючи на те, що забезпечений батьками всім необхідним для життя і годування, навчання і задоволення відпочинку, вирішив заробити додаткових грошових коштів незаконним шляхом. У нього зламався мобільний телефон і був потрібен новий. Гроші у нього були, але не вся сума. Він 01.07.2024, переглядаючи оголошення на платформі «ОЛХ», звернув увагу на оголошення про продаж мобільного телефону марки «iPhone» моделі «15 Pro Мах». В цей час у нього раптово виникла ідея заволодіти цим мобільним телефоном із застосуванням насильства до потерпілого. Він домовився з чоловіком, як потім йому стало відомо, це був потерпілий ОСОБА_5 , про зустріч під приводом придбанням вказаного мобільного телефону. 01.07.2024, приблизно о 17:05 годині, він, ОСОБА_3 , прибув за адресою: м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 77, на зустріч з ОСОБА_5 . Він взяв із собою балончик із газом, для можливого подолання опору потерпілого ОСОБА_5 , якщо таке відбудеться. Він взяв мобільний телефон у руки і через деякий час розпилив в очі ОСОБА_5 газ з газового балончику. Далі, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_5 , він втік з мобільним телефоном потерпілого - «iPhone» моделі «15 Pro Мах». Викрадений мобільний телефон він сховав дома, щоб потім продати, а гроші, можливо, витратити на новий мобільний телефон або для задоволення власних потреб. Після того, як його було викрито у протиправних діях, він вказаний мобільний телефон через слідчого повернув потерпілому ОСОБА_5 . Йому дуже соромно за вчинене. Він просить суворо його не карати, обіцяв такого більше не робити.

Судом згідно ч.3 ст.349 КПК України на підставі відсутності заперечень з боку учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження інших доказів, що є у справі, відносно фактичних обставин нападу ОСОБА_3 з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, які правильно розуміються учасниками судового провадження та ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 у в`язку з заподіянням кримінальним правопорушенням шкоди потерпілому заявив цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 250000 грн., а також витрат на надання професійної правової допомоги у розмірі 30000 грн. (а.п.54-56).

В обґрунтування моральної шкоди потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що завдана моральна виражається в моральних переживаннях і фізичному болі в результаті отриманих тілесних ушкоджень, порушенні сталого способу життя. Він пережив психологічний стрес і шоковий стан. Одержані ним тілесні ушкодження викликали значні фізичні страждання, як в момент їх спричинення, так і в процесі лікування, та в подальших постійних больових відчуттях. Періодично він знов і знов переживає ці події та відчуває біль, має знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, нервозність та дратівливість. Через тривале лікування він втратив можливість працювати та навчатися. Постійно турбується про те, що назавжди залишиться неповноцінним членом суспільства та тягарем для рідних, оскільки незрозуміло, як хімічні опіки на очах поведуть себе в майбутньому тощо.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив підстави та розмір заявленого цивільного позову та показав, що обвинувачений все спланував, підготовився до вчинення кримінального правопорушення, назначив зустріч в місці, де не були встановлені камери зовнішнього спостереження, а після того, як заподіявши йому тілесні ушкодження, втік з мобільним телефоном. Після цього він, ОСОБА_5 , був вимушений лікуватися в лікарні 14 днів, багато грошей витратив на лікування, але підтвердити матеріальний збиток не може, оскільки за незнанням не зберіг квитанції і чеки, товарні накладні, а тому звернувся з позовом про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого, яка в певній частині поглине і матеріальні збитки. Обвинувачений та його батьки за весь час перебування його, ОСОБА_5 , на лікуванні та після цього, жодного разу не поцікавилися станом його здоров`я, не запропонували допомоги, обвинувачений не вибачився, не розкаявся у вчиненому. Після цієї події він, ОСОБА_5 , почуває себе морально подавленим, не може допомагати батькам, не може нормально працювати, відчуває постійну і швидку втому на очі, чого раніше не було. Перебування на тривалому лікуванні та необхідність проходити постійні медичні обстеження та лікування в майбутньому негативно впливають на його емоційний стан та змушують відчувати моральні страждання. Він, ОСОБА_5 , проходив навчання для працевлаштування в ІТ-сфері, але після цієї події не може довго сидіти та працювати за комп`ютером, оскільки має проблеми з зором. Все це призвело по порушення його життєвих планів та неможливості працевлаштуватися. Крім того, постраждала його честь та гідність, оскільки він не зміг захистити себе від нападу, що пригнічує та принижує його.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 частково, а саме в частині заподіяння моральної шкоди на суму 50000 грн. В частині моральної шкоди та витрат, понесених потерпілим ОСОБА_5 на залучення адвоката, не визнав. Свою позицію обвинувачений обґрунтовує тим, що не має самостійного заробітку і заявлена потерпілим сума надто непід`ємна для його батьків.

Суд, вивчивши підстави і розмір цивільного позову, доводи обвинуваченого, дослідивши докази і вислухавши позиції сторін з приводу заявленого позову, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, відповідно до наведених норм ЦК України, ст.326 КПК України, виходячи з доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, цивільний позов підлягає задоволенню частково.

Підстави цивільного позову підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-висновком експерта №988 проведеної в період з 16.07.2024 по 24.07.2024, згідно якої у ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: хімічний опік рогівки та кон`юнктиви 2-Б ступеню правого та лівого ока. Дані ушкодження утворилися внаслідок дії леткої хімічної речовини подразнювальної дії, яким міг бути газ із газового балончика. Дані ушкодження утворилися незадовго до звернення ОСОБА_5 у лікувальний заклад (ДУ «ІОХ і ТТ ім.В.П.Філатова НАМНУ»), і таким чином, могли бути заподіяні 01.07.2024 року. Вказані ушкодження відповідно до п.п.2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

-виписним епікризом з історії хвороби № 716608, згідно якої ОСОБА_5 встановлений діагноз обидва ока хімічний опік рогівки та кон`юктиви ІІ-Б ступеню. Міопія слабкого ступеню. Призначено лікування;

- показами потерпілого ОСОБА_5 тощо.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу страждань потерпілого, характеру немайнових втрат, стану здоров`я, тяжкості і характеру вимушених змін у його житті та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану. Суд також враховує матеріальне становище винної особи. Тому відшкодування моральної шкоди потерпілому у визначеному потерпілим і судом розмірі буде достатнім і справедливим.

Відповідно до ст.118 КПК України до процесуальних витрат включаються, між іншим, і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Розмір процесуальних витрат є обставиною, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.91 КПК), при чому обов`язок доказування даних щодо процесуальних витрат закон покладає на сторону, що їх надає (ч.2 ст. 92 КПК України.

Так відповідно до ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду від ЗО вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20). При цьому зазначено «якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання- передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У даному випадку суду не було надано договору про надання правової допомоги (або тотожного за суттю договору), а тому суд не може встановити, хто саме потребує відшкодування судових витрат, не було надано актів виконаних них робіт, чи сплачено з цього гонорару податки чи інші обов`язкові платежі тощо.

Квитанцію на 30000 грн. №51/2024 від 5 вересня 2024 року суд не приймає до уваги, оскільки в даній квитанції не зазначено, за які саме послуги та в рамках якого договору, та ким було сплачено даний гонорар. В даній квитанції не зазначено, в рамках якого саме кримінального провадження сплачений даний гонорар. Крім того, копія квитанції, яка надана суду, належним чином не була завірена, і на ній стоїть підпис тільки однієї особи, без зазначення прізвища, імені та по-батькові, що вказує на недопустимість вказаної копії квитанції, як належного доказу оплати послуг.

Тому в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття у скоєному, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Разом з тим, суд також враховує позицію потерпілого та його представника, які наполягають на суворому покаранні обвинуваченого ОСОБА_3 , який, незважаючи на його вік, готувався до вчинення кримінального правопорушення, підшукував знаряддя для полегшення його вчинення та подолання спротиву потерпілого за допомогою газового балончику дратливої дії, умисно вибрав місце для вчинення злочину, навіть, не приніс співчуття та елементарного вибачення потерпілому.

Згідно висновку сектору ювенальної пробації виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк за умови здійснення з боку органу пробації за ним нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендаційний заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України в обвинувальному акті не зазначені.

Обираючи міру покарання за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття у скоєному, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, з урахуванням особи винного, який є неповнолітньою особою, суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст.187 КК України, тобто застосувати до вказаної статті положення ст.69 КК України. На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для невідворотного покарання винного та його виправлення.

Процесуальні витрати по справі за залучення експерта відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Процесуальні витрати згідно довідки державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України становлять 1514,56 грн.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України, а арешту майна відповідно до ст.174 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.323, 324 КПК України, ст.257 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Неповнолітнього ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, на підставі якої із застосування ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, без конфіскації всього належного йому на праві приватної власності майна.

Початок строку відбування покарання відраховувати з часу добровільної явки ОСОБА_3 до установи виконання покарань або з дня його затримання в порядку виконання вироку.

В строк відбування призначеного ОСОБА_3 покарання відповідно до ч.7 ст.72 КК України повністю зарахувати строк цілодобового домашнього арешту в період з 11.07.2024 по 08.09.2024, виходячи з такого співвідношення три доби цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 50000 (П`ятдесят тисяч) грн. В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди в сумі 200000 (Двісті тисяч) грн. і витрат на правову допомогу в сумі 30000 (Тридцять тисяч) грн. відмовити.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, зазначені в постановах слідчого від 03.07.2024, а саме:

мобільний телефон марки «iPhone» моделі «15 Pro Мах» у копусі «natural titanium» IMEI НОМЕР_1 , пам`ять 256 gb, переданий потерпілому ОСОБА_5 під розписку, вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_5 ,

мобільний телефон марки «iPhone» моделі «14 Pro» у копусі фіолетового кольору, IMEI НОМЕР_2 , пам`ять 256 gb, який зберігається в камері збереження речових доказів ОРУП №1 ГУНП в Одеській області повернути за належністю власнику ОСОБА_11 .

Арешт на майно, визначено речовими доказами у справі, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 05.07.2024, після набрання вироком законної сили скасувати.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися, а строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту сплив.

Процесуальні витрати на загальну суму 1514 (Одна тисяча п`ятсот чотирнадцять грн.) 56 коп. за проведення експертизи стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день проголошення його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_1