Справа № 953/8105/25
Провадження № 1-кп/953/926/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові у порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового процесу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 від 19.07.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з базовою середньою освітою, яка офіційно не працевлаштована, не є особою з інвалідністю, незаміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення шахрайство за таких обставин.

17.07.2025 року приблизно о 06:30 год. обвинувачена проводила час разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел заволодіти майном ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою. Реалізуючи цей умисел, обвинувачена умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна попросила у ОСОБА_4 належний йому мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка, заздалегідь не збираючись повертати ґаджет власнику.

У свою чергу, ОСОБА_4 , довіряючи ОСОБА_3 , не підозрюючи її злочинного наміру, передав обвинуваченій свій мобільний телефон марки «ZTE Blade А 75» у корпусі чорного кольору з оперативною пам`яттю 4 Gb вартістю 3 702 грн. 62 коп., із захисною плівкою «Mietubl» із захисним покриттям «Комбо» вартістю 189 грн. 05 коп.

У подальшому ОСОБА_5 залишила місце події із телефоном потерпілого, яким розпорядилася на власний розсуд. Своїми діями обвинувачена завдала ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 3 891 грн. 67 коп. згідно із висновком судової товарознавчої експертизи № 11055 від 23.07.2025 року.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_5 надала письмову заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 також надав до суду заяву про беззаперечну згоду з установленими органом досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України і згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

З огляду на зазначене, оскільки учасники кримінального провадження не оспорюють встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин справи, обізнані із правовими наслідками застосування передбаченої ст. 302 КПК України спеціальної процедури, суд, переконавшись у добровільності їх позиції, вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

Дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку у межах висунутого звинувачення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Обираючи обвинуваченій вид і міру покарання, суд керується такими нормами матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Під час обрання винній особі заходу примусу суд, як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. У розумінні наведеної правової норми критеріями визначення тяжкості правопорушення є класифікація, наведена у ст. 12 КК України, а також особливості конкретного злочину чи проступку. Врахування у цьому контексті особливостей кожного кримінального правопорушення, що не впливають на кваліфікацію, проте демонструють ставлення винного до скоєного, характеризують обстановку, спосіб вчинення, наслідки протиправного діяння, становище і поведінку потерпілого тощо, є необхідним проявом індивідуалізації кримінального покарання.

Оцінюючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення відповідно до наведених вище орієнтирів, суд бере до уваги, що вчинене ОСОБА_5 діяння згідно з ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Водночас за підсумками розгляду справи суд не встановив обставин, які б підсилювали тяжкість скоєного порівняно з типовими діяннями, що кваліфікуються за відповідною кримінально-правовою нормою.

Бере суд до уваги і відомості, що характеризують особу ОСОБА_5 . Зокрема, обвинувачена до кримінальної відповідальності притягується вперше, офіційно не працевлаштована, не має негативних характеристик за місцем проживання, на диспансерних психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, не є особою з інвалідністю, не має малолітніх дітей чи інших непрацездатних утриманців.

Як обставину, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд враховує щире каяття ОСОБА_5 .

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, у справі не встановлено.

У санкції ч. 1 ст. 190 КК України законодавець передбачає п`ять альтернативних за видом покарань:

- штраф від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин;

- виправні роботи на строк до двох років;

- пробаційний нагляд на строк до трьох років;

- обмеженням волі на строк до трьох років.

Суд не вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, оскільки вона офіційно не працевлаштована, не має законних джерел доходу, і зазначене викликає обгрунтовані сумніви у тому, що грошове стягнення буде виконано за рахунок обвинуваченої і не створить для неї чи її сім`ї надмірний матеріальний тягар. З огляду на викладене, на переконання суду, призначення покарання цього виду не буде необхідним і доцільним для досягнення мети, визначеної у ч.2 ст. 50 КК України.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченої заходу примусу у виді громадських робіт. Беручи до уваги притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності вперше, повне визнання нею винуватості, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також позицію потерпілого, який не має претензій до обвинуваченої і просив суворо її не карати, суд визначає строк покарання у мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідний захід примусу суд вважає пропорційним, співмірним тяжкості і наслідкам протиправного діяння, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи (висновок експерта № 11055 від 23.07.2025 року), у сумі 3 392 грн. 64 коп. відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченої на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і правових підстав для його обрання, враховуючи застосований щодо ОСОБА_3 вид покарання і процесуальні позиції сторін, суд не знаходить.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня прибуття і поставлення засудженої на облік за місцем відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на залучення експерта (висновок № 11055 від 23.07.2025 року), у розмірі 3 392 (три тисячі триста дев`яносто дві) грн. 64 коп.

Речовий доказ комакт диск CD-R «Verbatim» білого кольору з відеозаписами, наданими ХФ ТОВ «Ломбард «Є гроші № 11», зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження надіслати копію вироку.

Суддя ОСОБА_1