ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1132/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з угодою про примирення,

за участю:

секретаря ОСОБА_3

прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 надала суду угоду про примирення, яку підтримали потерпілий та обвинувачений.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти даної угоди, оскільки вид і розмір покарання, зазначений в угоді, не відповідає вимогам ст. 69 КК України.

Вислухавши думку прокурора, потерпілого, захисника та обвинуваченого, вивчивши угоду про примирення, суд приходить до висновку про її невідповідність вимогам КПК України та КК України, виходячи з наступного.

Так, з угоди про примирення вбачається, що 16 грудня 2024 року між потерпілим та обвинуваченим було укладено угоду про примирення, згідно з умовами якої, узгоджено призначення покарання ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України з урахуванням вимог ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.

Положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України передбачено випадки для відмови судом в затвердженні угоди, зокрема, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

При цьому, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зі змісту вказаних положень вбачається, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим вказані вимоги при укладенні угоди не дотримані.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 69 КК України передбачено, що на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 286 КК України за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачено покарання, зокрема, у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Отже, оскільки санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено основне покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то не призначення додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами є порушенням вимог ч. 2 ст. 69 КК України.

Окрім того, визначений в угоді розмір штрафу у виді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., також, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 69 КК України, оскільки є значно нижчим ніж визначено в Законі.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність угоди вимогам діючого законодавства, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України є підставою для відмови у її затвердженні.

Керуючись ст. ст. 468-474 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у затвердженні угоди про примирення від 16 грудня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000534, по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1