1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8717/25 1-кс/335/3081/2025
Під час здійснення досудового розслідування отримано тимчасового доступу до речей та документів відповідно до якого встановлено, що банківські картки АТ «УніверсалБанк» № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 відкриті на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Допитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що в мережі інтернет познайомилась з ОСОБА_7 , з яким в подальшому підтримувала дружні відносини. 30 жовтня 2023 року, ОСОБА_8 попрохав надати в оренду банківську картку № НОМЕР_7 (на тимчасове користування на строк 5 днів) та свої дані для входу в мобільний додаток «Моно», на що остання погодилась та надала логін/пароль. Через деякий час ОСОБА_9 перестав виходити на зв`язок із ОСОБА_6 та відповідати на її дзвінки.
На теперішній час місцезнаходження ОСОБА_10 невідоме та допитати його в якості свідка не виявилося за можливе.
Старший дізнавач посилаючись на те, що на даний час є достатні підстави вважати, що картковий рахунок № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 , емітовані в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доказом вчинення кримінального проступку, а також може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто має всі ознаки речового доказу, а розмір шкоди завданої злочинними діями є обов`язковою обставиною доказування у кримінальному провадженні, відповідно до матеріалів якого є всі підстави вважати, що грошові кошти, які перебували на вказаному картковому рахунку, здобуті в результаті вчинення шахрайських дій по відношенню до потерпілого, а тому тимчасове позбавлення права на відчуження зазначеного у клопотанні майна є необхідним для проведення подальшого досудового розслідування, встановлення всіх обставин, що підлягають доказуванню і збереження речових доказів, з метою повного, всебічного встановлення істини по справі, просить клопотання задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання здійснюється без повідомлення власника майна.
Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК), приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).
Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.
Тож, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1