печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 рокусуддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000020 від 05.02.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

26.08.2025 слідчий другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000020 від 05.02.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Другим відділом управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 за підозрою колишніх співробітників БМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України у Луганській області (далі - БМОП «Беркут) ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 171 КК України.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні 14.08.2025 заступника командира оперативної роти батальйону міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 365 , ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 171 КК України.

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора - снайпера штурмового взводу батальйону міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України у Луганській області (далі - БМОП «Беркут») та маючи спеціальне звання «лейтенант міліції», будучи згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України від 28.06.1996, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України підозрюється у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень за наступних обставин.

26-27 січня 2014 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні УМВС в Черкаській області, як начальник УМВС України в Черкаській області надав незаконну вказівку командиру БМОП «Беркут» ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_9 щодо застосування очолюваним ним підрозділом «Беркут» насильства до осіб, які прибудуть ввечері 26 січня 2014 року до приміщення Черкаської ОДА у складі автоколони громадського руху «Автомайдан», з подальшим їх затриманням, на що останній дав згоду, вступивши таким чином з ним у змову на вчинення кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, співробітники БМОП «Беркут» у кількості близько 100 осіб, в тому числі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та під командуванням командира підрозділу ОСОБА_9 на двох службових автобусах білого кольору марки «ПАЗ» або «Богдан» та легковому службовому автомобілі марки «Ssang Yong», моделі «Аctyon» темного кольору не пізніше 23 год 59 хв 26 січня 2014 року під`їхали до Черкаської ОДА, зупинившись за адміністративною будівлею по відношенню до її центрального входу зі сторони вул. Байди Вишневецького м. Черкаси, де очікували на прибуття до Соборної площі м. Черкаси протестувальників, учасників громадського руху «Автомайдан» та незаконні вказівки керівництва.

У подальшому, близько 00 год 00 хв - 00 год 15 хв 27 січня 2014 року на Соборну площу в м. Черкаси, розташовану навпроти приміщення Черкаської ОДА, за адресою: бульвар Шевченка, 185, м. Черкаси з м. Києва прибули учасники громадського руху «Автомайдан» з метою проведення мирної акції протесту біля приміщення Черкаської ОДА.

Під час проведення цих заходів група невстановлених осіб вчинила провокаційні дії, які супроводжувались пошкодженням приміщення Черкаської ОДА та іншими протиправними діями.

При цьому, ОСОБА_8 , перебуваючи біля приміщення Черкаської ОДА за адресою: бульвар Шевченка, 185, м. Черкаси, з 00 год 00 хв по 00 год 15 хв, маючи об`єктивну можливість як начальник УМВС України в Черкаській області, не вчинив жодних дій щодо припинення протиправної поведінки вказаних невстановлених осіб.

В цей же час, коли група невстановлених осіб вже припинила вчиняти провокаційні дії, ОСОБА_8 усно, в категоричній формі надав незаконний наказ командиру БМОП «Беркут» ОСОБА_9 із застосуванням насильства, надмірної фізичної сили та спецзасобів до осіб, які приймали участь у акції на підтримку «Євромайдану» в м. Києві - учасників громадського руху «Автомайдан» та знаходились поблизу приміщення Черкаської ОДА, з метою перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій в місті Черкаси та інших регіонах, а також на їх припинення шляхом залякування учасників цих заходів та інших осіб, з подальшим їх затриманням, спонукання їх відмовитись від участі в них.

Серед мітингувальників та перехожих громадян на той час на площі знаходилися ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та інші, які будь-яких протиправних дій не вчиняли.

Серед журналістів на Соборній площі м. Черкаси за адресою: бульвар Шевченка, 185 м. Черкаси в той час перебували ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та інші, які діяли законно здійснювали письмові, аудіо- та відеозаписи із застосуванням необхідних технічних засобів та безперешкодно відвідувати відкриті заходи.

В свою чергу, ОСОБА_9 27.01.2014, в період часу з 00 год 00 хв до 00 год 30 хв, перебуваючи разом із підлеглими працівниками БМОП «Беркут» за адміністративною будівлею ОДА по відношенню до її центрального входу зі сторони вул. Байди Вишневецького м. Черкаси, віддав наказ підлеглим працівникам батальйону міліції, в тому числі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , про застосування насильства, невибіркової надмірної фізичної сили та спеціальних засобів - гумових кийків та інших спецзасобів до осіб, які приймали участь в акції протесту, являлися учасниками громадського руху «Автомайдан», інших присутніх на Соборній площі м. Черкаси осіб та їх незаконне затримання.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій, та бажаючи перешкодити організації та проведенню акції протесту, перевищуючи владу і надані йому як працівнику правоохоронного органу службові повноваження ОСОБА_5 , тобто всупереч зазначеним вимогам ст. ст. 2, 3, 19, 29, 39 Конституції України від 28.06.1996, ст. ст. 10, 12-14, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, будучи інспектором - снайпером штурмового взводу БМОП «Беркут», погодився на виконання незаконного наказу командира БМОП «Беркут» ОСОБА_9 , таким чином вступивши із ним та іншими працівниками підрозділу в попередню змову.

На виконання зазначеного наказу, в цей же час, в тому числі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , інші співробітники БМОП «Беркут» одночасно почали рух із-за лівої сторони приміщення Черкаської ОДА зі сторони вул. Байди Вишневецького м. Черкаси з позицій, які були зайняті заздалегідь до приїзду учасників громадського руху «Автомайдан», примусово відганяючи протестувальників, інших присутніх громадян із Соборної площі за адресою: бульвар Шевченка, 185 м. Черкаси, та застосовуючи при цьому фізичне насильство, завдаючи удари руками, ногами та спеціальними засобами по різним частинам тіла присутніх осіб, прийоми рукопашного бою, пошкоджуючи при цьому в хаотичному порядку присутні на бульварі Шевченка м. Черкаси легкові автомобілі, на яких до м. Черкаси приїхали протестувальники.

При цьому, щодо учасників акції протесту, журналістів та інших присутніх громадян, які спостерігали за тим, що відбувалося на площі та які, побачивши організований рух працівників підрозділу міліції особливого призначення, без спротиву намагались якнайшвидше залишити територію Соборної площі, ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 та іншими працівниками БМОП «Беркут», на виконання незаконної вказівки ОСОБА_8 , отриманої через командира БМОП «Беркут» ОСОБА_9 , без попередження застосував фізичну силу та наявні спеціальні засоби до присутніх біля Черкаської ОДА протестувальників, випадкових перехожих та журналістів, які у той час протиправних дій не вчиняли та будь-якої агресії не проявляли, опору працівникам міліції не чинили та безпідставно разом із іншими службовими особами БМОП «Беркут» затримали їх.

Так, інспектор - снайпер штурмового взводу БМОП «Беркут» ОСОБА_5 за попередньої змовою із заступником командира оперативної роти БМОП «Беркут» ОСОБА_32 та іншими працівниками БМОП «Беркут» 27.01.2014 близько 00 год 30 хв, на виконання незаконного наказу ОСОБА_9 , перебуваючи на Соборній площі м. Черкаси, маючи реальну можливість припинити протиправні дії, не вжив жодних заходів, спрямованих на припинення вказаних злочинних дій присутніх на Соборній площі м. Черкаси працівників БМОП «Беркут, не забезпечив особисту недоторканість затриманих осіб, не захистив їх права, свободи та законні інтереси, при цьому не надавши їм жодної допомоги.

Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_5 та інших міліціонерів БМОП «Беркут» під керівництвом командира батальйону ОСОБА_9 спричинено фізичну біль, а також тілесні ушкодження:

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рани м`яких тканин обличчя та голови, перелом носової кістки, крововиливи повік правого ока, грудної клітки, лівої верхньої кінцівки та лівої нижньої кінцівки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тривалий розлад здоров`я, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перелом правої кисті, який відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , крововиливи, гематоми обличчя, лівої плечової ділянки, крововиливи м`яких тканин грудної клітки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рани м`яких тканин голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та гематоми (крововиливи) м`яких тканин лівої верхньої кінцівки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , крововилив нижньої повіки правого ока, садна правої кисті та правого променево-зап`ясного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рубець волосистої частини голови на межі тім`яної та потиличної ділянок, який відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , забійні рани м`яких тканин голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

- ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , забиті рани м`яких тканин лобної та потиличної ділянок голови, носу, закритий вивих правої плечевої кістки, лівобічний гемосинусит (вихід вільної крові у ліву верхньощелепову пазуху), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

- ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , травму голови, зі струсом головного мозку та крововиливом правої навколоочної ділянки, крововиливи м`яких тканин грудної клітини, забій з набряком та крововиливом лівої вертлюгової ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , забиту рану тім`яно-потиличної ділянки голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, під час вказаних дій, працівники БМОП «Беркут», на виконання незаконного наказу ОСОБА_9 із застосуванням фізичної сили і спеціальних засобів вчинили дії, які є болісними і такими, що ображають особисту гідність стосовно наступних осіб:

- ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ;

- ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ;

- ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ;

- ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ;

- ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ;

- ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ;

- ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_18 ;

- ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_19 ;

- ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ;

- ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_21 .

Так, слідчий зазначає, щопідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що даний запобіжний захід у вигляді застави буде прийнятним при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник доводи клопотання не визнали, зазначили про необґрунтованість підозри, оскільки до матеріалів клопотання будь-яких матеріалів на підтвердження її обґрунтованості не долучено та в клопотанні не наведено фактів, які б свідчили про наявність передбачених законом ризиків, з яким б законодавець пов`язував застосування до підозрюваного запобіжного заходу, а тому клопотання про застосування запобіжного заходу є необґрунтованим.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Другим відділом управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 за підозрою колишніх співробітників БМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України у Луганській області (далі - БМОП «Беркут) ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 171 КК України.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні 14.08.2025 заступника командира оперативної роти батальйону міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 365 , ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч. 2 ст. 171 КК України.

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора - снайпера штурмового взводу батальйону міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України у Луганській області (далі - БМОП «Беркут») та маючи спеціальне звання «лейтенант міліції», будучи згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України від 28.06.1996, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України підозрюється у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- трафіками телефонних з`єднань, які вказують на безпосереднє перебування останнього на місці вчинення кримінального правопорушення в ніч за 26 на 27 січня 2014 року;

- протоколами оглядів відеозаписів, де зафіксовано події, які відбувалися біля Черкаської ОДА в ніч з 26 на 27 січня 2014 року;

- показаннями потерпілих у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та інших.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Разом з цим, слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі №30671/04 від 23.01.2012 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю.

Слідчий суддя звертає увагу сторони обвинувачення, що саме по собі зазначення у клопотанні ризику у кримінальному у провадженні, не може переконати навіть стороннього спостерігача в його обґрунтованості, адже сторона обвинувачення зобов`язана довести існування такого ризику в світлі особи підозрюваного та в розрізі фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчинення якого підозрюється останній, з наданням відповідних підтверджуючих даних.

Проте, при дослідженні матеріалів клопотання та при заслуховуванні думки сторін кримінального провадження, прокурором жодним чином не доведено існування ризиків у кримінальному провадженні, з огляду на те, обставини інкримінованого кримінального правопорушення стосуються обставин 2014 року.

Відтак, при розгляді клопотання встановлено, що вищенаведені у клопотанні слідчого ризики не містять переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді застави, зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_5 , більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава, для запобігання вказаним ризикам.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, а тому клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Відтак, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у зазначеному кримінальному правопорушенні, дані про особу підозрюваного, в тому числі і те, що він має постійне місце проживання та роботи, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя приходить до висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Разом з тим, варто зазначити, що статтею 42 КПК України, якою розкривається термін «підозрюваний», вбачається, що кримінально-процесуальний статус підозрюваного не обмежується тільки правами, які покладаються на особу підозрюваного, а визначено також певні обов`язки, а саме, проте не виключно: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

За встановлених обставин вбачається, що частина обов`язків, покладені на процесуальний статус у якому перебуває ОСОБА_5 , що є безумовною причиною їх виконання та одночасно інша частина вказаних обов`язків, визначено додатково, які в своїй сукупності не є надмірними, оскільки, визначені з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , даних, що характеризують його особу, та при цьому, враховано, що заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведено.

Згідно ч.6 ст.194 КПК України, зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000020 від 05.02.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного 0000020 від 05.02.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 14.10.2025 року, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014, коло яких визначено прокурором у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в частині застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1