Провадження №1-кп/761/1419/2025
В И Р О К

іменем України

24 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003309 від 11.11.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільно, Бахчисарайського району, АР Крим, громадянки України, з вищою освітою, колишньої судді Нахімовського районного суду м. Севастополя, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_9 , будучи громадянкою України, вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України, передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того ч. 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною другою ст. 125 Конституції України визначено, що суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. З ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. З ст. З, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації.

В подальшому з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад російської федерації.

Так, відповідно до ч. 2 ст.13 «О судебной системе российской федерации» від 31 грудня 1996 року № 1-ФКЗ: Порядок наділення повноваженнями голів, заступників голів, інших суддів касаційних судів загальної юрисдикції, апеляційних судів загальної юрисдикції, верховних судів республік, окружних, обласних судів, судів міст федерального значення, судів автономної області і автономних округів, районних судів, військових і спеціалізованих судів, арбітражних судів округів, арбітражних апеляційних судів, арбітражних судів суб`єктів російської федерації і спеціалізованих арбітражних судів встановлюється відповідним федеральним конституційним законом і федеральним законом про статус суддів.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону російської федерації від 26.06.1992 № 3132-1 зі змінами та доповненнями «О статусе судей в российской федерации»

- президент російської федерації в двомісячний термін з дня отримання необхідних матеріалів призначає суддів федеральних судів, а кандидатів у судді Верховного суду російської федерації представляє для призначення Раді Федерації Федеральних Зборів російської федерації бо відхиляє подані кандидатури, про що повідомляється голові Верховного суду російської федерації.

Водночас, згідно зі ст. 86 «Конституції «Республики Крым»: 1. Правосуддя в Республіці Крим здійснюється тільки судом. 2. У Республіці Крим діють федеральні суди і мирові судді. Повноваження, порядок утворення та діяльності федеральних судів визначаються законодавством Російської Федерації. 3. З ініціативи Державної Ради Республіки Крим, узгодженої з Верховним Судом Російської Федерації, в Республіці Крим можуть утворюватися судові ділянки і посади мирових суддів відповідно до законодавства Російської Федерації і законодавства Республіки Крим. 4. Статус, повноваження, порядок і гарантії діяльності суддів визначаються федеральним законом, а по відношенню до мирових суддів - також законом Республіки Крим.

Окрім того, 20.03.2014 Державною Думою російської федерації прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Вищезазначене свідчить про проведення представниками російської федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему російської федерації, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до п. 1 ст. 9 «Федерального конституційного» закону від 17.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» протягом перехідного періоду на територіях Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя з урахуванням їх адміністративно-територіального поділу, встановленого відповідно законодавчим (представницьким) органом державної влади Республіки Крим і законодавчим (представницьким) органом державної влади міста федерального значення Севастополя, створено суди російської федерації (федеральні суди) відповідно до законодавства російської федерації про судову систему.

Пунктом 2 статті 9 вказаного закону передбачено, що громадяни, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на день прийняття в російську федерацію Республіки Крим і утворення в складі російської федерації нових суб`єктів, мають переважне право на заміщення посади судді в судах російської федерації, що створюються на цих територіях, при наявності у них громадянства російської федерації, а також за умови їх відповідності іншим вимогам, що пред`являються законодавством російської федерації про статус суддів до кандидатів на посади суддів. Конкурсний відбір на заміщення посади судді в зазначених судах здійснюється Вищою кваліфікаційною колегією суддів російської федерації.

Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі судової системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.

В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року.

Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію російською федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.

Також, відповідно до статті 64 Конвенції Про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція) кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.

У контексті окупації Криму, російська федерація, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення правосуддя українськими судами.

Проте, Федеральним Законом рф №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов российской федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема, незаконно створено «Нахимовский районный суд города Севастополя».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні супротивів окупації півострова з боку громадян України на території автономної республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, громадянка України ОСОБА_9 , будучи призначеною Указом Президента України №281/2011 від 11.03.2011 суддею Нахімовського районного суду м. Севастополя, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади Російської Федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів Російської Федерації, вчинила дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію російською федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_9 , будучи громадянкою України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та російської федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації, усвідомлюючи, що так званий «Нахимовский районный суд города Севастополя», відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах російської федерації, перебуваючи в м. Феодосії упродовж березня - квітня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», внаслідок чого у подальшому указом президента російської федерації N? 786 від 19.12.2014 була призначена на посаду заступника голови незаконно утвореного «Нахимовского районного суда города Севастополя», чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» рф №6-ФКЗ «Про прийняття в російську федерацію Республіки Крим та утворення складу російської федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність щодо надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України шляхом придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим, посилення заходів тимчасової окупації півострова та впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, громадянка України ОСОБА_9 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства російської федерації, перебуваючи в приміщенні так званого «Нахимовского районного суда города Севастополя» по вул. Адмірала Макарова, 9 м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах російської федерації, керуючись нормами законодавства російської федерації 26.09.2014, точний час не встановлено, ухвалила рішення у справі № 2-11046/2014, 30.07.2020, точний час не встановлено, ухвалила рішення у справі № 2-3323/2019, 30.07.2020, точний час не встановлено, ухвалила рішення у справі № 2-754/2020, 30.07.2020, точний час не встановлено, ухвалила рішення у справі № 2-3310/2019.

Допомога ОСОБА_9 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ).

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 111 КК України(в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), відповідно до вимог ст.377 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою про розгляд кримінального провадження відносно неї, відповідно до вимог ст.323 КПК України, в судові засідання не з`явилась, заяв чи клопотань не подавала, показання суду не надавала, у зв`язку з чим, судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 12 січня 2024 було задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0003320 від 11.11.2016 відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст.111 КК України.

Розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24 травня 2007 року у справі «Да Лус Домингеш Ферейра проти Бельгії» судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст.6 Конвенції, якщо останній зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_9 знала про розпочате кримінальне провадженняпроти неї, вона отримала оголошену підозру, повістки про її виклик надсилались захиснику, а інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченої публікувались у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду, була обізнана з усіма своїми правами, у тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду, з дотриманням загальних засад кримінального провадження, вжила необхідні заходи для забезпечення обвинуваченій гарантій: бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника самостійно; бути безпосередньо під судом і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безоплатно. Вказані обставини узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Отже, суд, на підставі викладеного та враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року, та ін., згідно із якими, при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження, зобов`язаний обґрунтувати чи були здійснені всі можливі, передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_9 скористалася своїми правами на власний розсуд, за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Захисник, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні дані, достеменно підтверджували, те, що ОСОБА_9 знала про кримінальне провадження відносно неї, на те, що вона не здійснювала жодних злочинів, та вільна у виборі свого світогляду, віросповідання, громадянства тощо, те, що вона вимушено опинилась на тимчасово окупованій території внаслідок збройної агресії з боку рф, а також на те, що матеріали справи не містять допустимих доказів, які б підтверджували її вину, просив суд ухвалити виправдувальний вирок.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, передбаченого ч. 3 ст. 323 КПК України суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України, з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом, які вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення.

На підставі ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено сукупність доказів, наданих стороною обвинувачення, згідно із якими, повністю підтвердилось висунуте ОСОБА_9 обвинувачення.

Так, відповідно до даних витягу з ЄРДР кримінального провадження № 0003320, 11.11.2016 на підставі самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення, у т.ч. під час досудового розслідування до ЄРДР внесено відомості про те, що ряд осіб, обіймаючи відповідно до чинного законодавства України посади суддів судів АР Крим та м. Севастополя, нехтуючи ст.ст. 5, 72, 73 Конституції України, п.п. 1, 3, 21 ч. 2 ст. 9, ч. 9 ст. 10 Закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим», ч. З ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч.3 ст. 3, ст.ст. 6, 18. 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», ст.ст. 6, 6-1 Закону України «Про всеукраїнський та місцеві референдуми», ст.ст. 1, 2, 4, 55, 66, 74 Закону України про судоустрій та статус суддів України», достовірно знаючи про незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Севастопольської міської ради, а також приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації, впродовж березня - квітня 2014 року продовжили свою роботу на посадах суддів судів незаконно створеної Республіки Крим, яка у подальшому увійшла до складу російської федерації, чим забезпечили функціонування незаконно створених органів судової влади та сприяли представникам російської федерації у проведенні підривної діяльності на території України. Створення та діяльність на території України органу судової влади іноземної держави призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, забезпечили належне функціонування незаконних органів законодавчої, виконавчої, судової влади та правоохоронних органів.

Згідно даних заяви про вчинення кримінального правопорушення поданої народним депутатом України ОСОБА_13 від 20.10.2014 до Генерального прокурора України, повідомлено зокрема про те, що судді, незаконно, без правової підстави, здійснюють судочинство на території АР Крим.

Згідно даних заяви про вчинення кримінального правопорушення поданої головою Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_14 від 14.02.2015 на адресу Генерального прокурора України ОСОБА_15 , повідомлено про те, що Указами президента російської федерації від 13 листопада 2014 року № 719, від 19 грудня 2014 року N° 786 «Про призначення суддів федеральних судів» та від 02 січня2015 року № 4 «Про призначення судців федеральних судів, про представниківпрезидента російської федерації в кваліфікаційних колегіях суддів суб`єктів російськоїфедерації і про затвердження складу президії Далекосхідного окружного військовогосуду» призначено суддів Автономної Республіки Крим для здійснення правосуддя відімені російської федерації. Серед цих суддів 287 осіб раніше були обрані або призначеніна посаду судді відповідно до законодавства України та склали присягу судді. Відповідно до частини 2 ст. 9, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про забезпечення прав ісвобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їхдіяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а особи, винні у порушенні вимогцього Закону, несуть відповідальність, передбачену законом. Здійснення правосуддя іменем російської федерації без припинення статусу суддівідповідно до законів України є порушенням присяги судді. Крім того, в діях цих суддів вбачаються ознаки кримінального правопорушення,передбаченого ст. 111 Кримінального кодексу України (державна зрада). До вказаної заяви додано список суддів, серед яких під № 148 зазначена ОСОБА_9 .

Згідно даних, відповіді на запит № 26/3-27027-14 від 03.02.2015, щодо надання відомостей в порядку ст. 93 КПК України, заступником голови ВККС ОСОБА_16 , повідомлено про те, що станом на 16.03.2014 до ВККС звернулось 53 судді місцевих та апеляційних судів із заявами про переведення до інших судів на території України. Серед списку, вказаних суддів, ОСОБА_9 відсутня.

Згідно даних копії протоколу огляд інтернет-видань від 07.04.2015 з додатком фото таблицею до нього, складеного старшим слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в судах протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим генеральної прокуратури України ОСОБА_17 , згідно із якими, на ноутбуці AСER Aspire 5520, через пошукову систему «Google Chrom» здійснено пошук за адресою: http://www/kremlin.ru, після відкриття якої, виявлено, зокрема, указ президента рф №786 від 19.12.2014 «О назначении судей федеральных судов». Оглядом зазначеного указу встановлдено, що ряд суддів АР Крим та м. Севкастополя призначено на посади незаконно створених судів Республыки Крим та міста Севастополя у складі рф, зокрема на посаду «заместителя председателя Нахимовского районного суда» призначено ОСОБА_9 .

Згідно даних копії рішення ВККС №3009/дп-15 від 10.11.2015 про направлення до Вищої ради юстиції висновок щодо встановлених Вищою кваліфікаційною комісією суддів України фактів, які свідчать про порушеннями суддями присяги та рекомендувати Вищій раді юстиції розглянути питання про звільнення з посади судді, зокрема, Нахімовського районного суду м. Севастополя ОСОБА_9 .

Згідно даних рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 № 1206/0/15-15, вирішено винести подання Президентові України про звільнення за порушення присяги, зокрема, судді Нахімовського районного суду м. Севастополя ОСОБА_9 .

Згідно даних витягу з Указу Президента України ОСОБА_18 від 30.01.2016 № 28/2016, зокрема, ОСОБА_9 звільнено з посади судді Нахімовського районного суду м. Севастополя, у зв`язку з порушенням присяги судді.

Згідно даних відповіді заступника Голави Адміністрації Президента України ОСОБА_19 від 27.04.2015 №45-01/206 з додатками, згідно із якими надано інформацію щодо призначення (переведення) суддів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та відповідні примірники Указів Президента України. Зокрема, серед списку осіб, які були призначені (переведені) Указами Президента України на посади суддів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, під номером 149 наявна інформацію про те, що ОСОБА_9 призначено на посаду судді Нахімовського районного суду м. Севастополя Указом Президента України від 11.03.2011 № 281.

Згідно даних витягу з Указу Президента України ОСОБА_20 від 11.03.2011 №281/2011, у місцевому загальному суді на посаду судді Нахімовського районного суду м. Севастополя, строком на п`ять років призначено ОСОБА_9 .

Згідно даних листа заступника Міністра з питань європейської інтеграції ОСОБА_21 від 21.03.2016 №2911-0-26-16/12 з додатками до нього, надано копії рішень так званих судових органів тимчасово окупованої території півострова Крим, винесених у кримінальних провадженнях на підставі законодавства російської федерації, про засудження громадян України та про приведення у відповідність із законодавством російської федерації рішень українських судів, які були винесені згідно із законодавством України, а також доручення так званих судових органів про надання міжнародної правової допомоги у кримінальних справах та передано отримані від Міністерства юстиції російської федерації складені на території тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополя судові прохання про надання міжнародної правової допомоги у цивільних справах стосовно вручення документів особам, які проживають на материковій частині України, та клопотання про надання дозволу на примусове виконання судових рішень, винесених від імені російської федерації на території АР Крим та м. Севастополя. Серед вказаних документів, наявні клопотання за підписом ОСОБА_9 , як заступника голови Нахімовського районного суду м. Севастополя щодо надання дозволу на виконання та виконання на території України рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 26.09.2014; довідок виданих за підписом ОСОБА_9 як заступника голови Нахімовського районного суду м. Севастополя, щодо виконання рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 26.09.2014; копія рішення від 26.09.2014 у справі № 2-1104/2014.

Згідно даних, що містяться у листі за підписом т.в.о. начальника Департаменту контрозвідки СБ України ОСОБА_22 від 14.06.16 №2/2/8-22047, згідно із якими, зокрема, ОСОБА_9 станом на 14.06.2016 постійно перебуває на території Автономної Республіки Крим, а саме у Нахімовському районному суді м. Севастополя

Згідно даних протоколу огляду відкритих інтернет-ресурсів від 14.10.2022, з додатками до нього, заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_23 , перебуваючи у робочому кабінеті прокуратури Автономної Республіки Крим та містаСевастополя за адресою: м. Київ, вул. Ділова 24, каб. 105, у зв?язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003309 від 11.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, у відповідності до вимог статей 104, 105, 106, 107, 223 та 237 КПК України провів огляд відкритих ресурсів мережі Інтернет, в ході якого встановлено, що за допомогою браузера «Tor Browser» через пошукову систему «DuckDuckGo» здійснено пошук інформації «Судебные и нормативные акты рф», за результатом пошуку відкривається сайт ІНФОРМАЦІЯ_4 У вкладках пошуку в графі «Суд» введено «Нахимовский районный суд города Севастополя», в графі «Судья» введено прізвище судді « ОСОБА_24 » та натиснуто пошук, за результатами якого відкриваються сторінки з інформацією про рішення незаконно утвореного «Нахимовского районного суда города Севастополя», які ухвалені суддею ОСОБА_25 , який скопійовано за допомогою комбінації клавіш на клавіатурі «ctrl + с» та «ctrl + v», клавіші «Print Screen», вказану інформацію скопійовано. На скопійованих зображеннях містится перелік 30 рішень, які винесені ОСОБА_9 , а також тексти рішень, а саме: рішення № 2-3323/2019 2-636/2020 2/636/2020 (2-3323/2019); М-3180/2019 М-3180/2019 від 30.06.2020 у справі № 2-3323/2019; рішення № 2-754/2020 2-754/2020-М-04/2020 М-104/2020 від 30.07.2020 у справі №2-754/2020; рішення №2-3310/2019 2-623/2019 2-623/2020 2-623/2020 (2-3310/2019;)- М-3160/2016 М-3160/2019 від 30.07.2020 у справі № 2-3310/2019. Також, в ході огляду через пошукову систему «DuckDuckGo» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснено пошук інформації про призначення ОСОБА_26 на посаду судді, в результаті чого знайдено указ президента російської федерації від 19.12.2014 № 786, яким ОСОБА_9 призначено на посаду судді незаконно утвореного «Нахимовского районного суда города Севастополя» та через пошукову систему «DuckDuckGo» за адресою: http.//publication.pravo.gov.ru здійснено пошук за реквізитами: «Нахимовский районный суд города Севастополя», в результаті чого знайдено «Федеральный закон "О создании судов росийской федерации на территориях республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты росийской федерации" від 23.06.2014 № 154-Ф3, яким утворено «Нахимовский районный суд города Севастополя».

Згідно даних, що містяться у повідомленні про підозру від 22.05.2015, заступником Генерального прокурора України ОСОБА_27 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні № 00001732.

Згідно даних, що містяться у постанові про оголошення у розшук підозрюваної від 11.08.2015, старшим слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадян або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_17 , прийнято процесуальне рішення щодо оголошення у розшук підозрюваної - громадянки України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та надано доручення співробітникам Головному управлінню по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України, щодо здійснення розшуку підозрюваної.

Згідно даних, що містяться у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 14.10.2022, заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі, що поширює свою діяльність на АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_23 , складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 , 26.02.191 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні № 00001732.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченою ОСОБА_9 у їх сукупності, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою.

Так, статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Судом також враховано правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Під час спеціального судового провадження судом вжито заходів про забезпечення доступу обвинуваченої до правосуддя шляхом публікації повісток про виклик в кожне судове засіданні, призначені на 12.04.2023, 08.06.2023, 29.02.2024, 24.04.2024, 26.11.2024, 18.02.2025, 17.04.2025 в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Захисник ОСОБА_8 здійснював активний захист обвинуваченої, брав участь у досліджені письмових доказів сторони обвинувачення, виступав у судових дебатах.

У зв`язку із чим, суд вважає, що в результаті здійснення спеціального досудового розслідування та проведення спеціального судового провадження були дотримані права обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Таким чином, провівши згідно зі ст.337 КПК України судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази, суд визнає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст.111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Доводи захисника щодо необізнаності ОСОБА_9 , щодо здійснення відносно неї кримінального провадження, не заслуговують на увагу, оскільки остання була повідомленою про здійснення щодо неї кримінального провадження, отримала повідомлення про підозру та повістки про виклик до слідчого та суду з дотриманням вимог Кримінального Процесуального Законодавства, що підтверджується доказами, які розкриті вище.

Доводи сторони захисту, щодо того, що ОСОБА_9 не скоювала жодних злочинів, оскільки є вільною у виборі своїх світогляду, віросповідання, громадянства, тощо, а також те, що остання вимушено опинилась на тимчасово окупованій території АР Крим внаслідок збройної агресії з боку рф, яка сталась в дуже короткі строки, спростовуються сукупністю проаналізованих вище доказів, зокрема, щодо подій, а саме зради присязі України та переходу на сторону окупанта, що виразилось у призначенні президентом рф, останньої на посаду судді Нахимівського районного суду м. Севастополя та виконання нею обов`язків судді від імені рф. Доводи сторони захисту, щодо необізнаності ОСОБА_9 у здійсненні щодо неї кримінального провадження, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема даними з газети «Урядовий кур`єр» та іншими доказами у їх сукупності.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, характеризуючі дані про її особу, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, те, що об`єктом вчиненого кримінального правопорушення є основи національної безпеки України та дані про її особу.

Обставин, які б у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшували покарання та обтяжували покарання у відповідності до ст. 67 КК України обвинуваченої ОСОБА_9 судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені вище, дані про особу обвинуваченої, її вік, рід занять, займану посаду, факт зайняття нею посади судді рф на тимчасово окупованій території України, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання, передбачене санкцією закону, за яким визнав її винуватою, у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня її фактичного взяття під варту.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), та призначити їй покарання у виді позбавленні волі на строк 13 (тринадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту.

Речові докази - зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя