Провадження № 11-сс/4823/434/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду

м. Чернігова від 19 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, на строк до 15 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави. Слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, і за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах підозрюваного апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказав, що стороною обвинувачення не зазначено жодних обставин на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Послався на порушення прав його підзахисного, оскільки при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не було визначено розмір застави. Також зазначив, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Заслухавши доповідь судді; захисника підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що Слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000647 від 17.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

17.08.2025 о 06 год 00 хв ОСОБА_9 був затриманий, в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, про що йому було письмово повідомлено 17 серпня 2025 року.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПКУ.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимог ст.ст.178, 194 КПК України, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, й усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; матиме реальну можливість впливу на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, особою, яка не має права керування транспортним засобом, не зважаючи на накладені на нього стягнення, зухвало, умисно та свідомо продовжував вчиняти нові правопорушення, керуючи транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи документу, що посвідчує право на керування транспортним засобом; дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, так як інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти доведеним ризикам, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням сторони захисту, прокурором доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 .

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

Крім того, всі наведені стороною захисту обставини та дані про особу підозрюваного були предметом розгляду слідчим суддею, який не знайшов їх такими, що гарантують належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 у разі обрання іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступний стадії процесу кримінального розслідування.

Доводи захисника про порушення прав ОСОБА_9 через невизначення йому розміру застави, не заслуговують на увагу, з наступних міркувань.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя має право не визначати розмір застави, зокрема, у кримінальному провадженні щодо злочину, що спричинив загибель людини.

З огляду на дискреційні повноваження слідчого судді при вирішенні питання про визначення розміру застави, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, що відповідає вимогам закону.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2025 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4