Справа № 485/1049/25
Провадження № 1-кп/485/119/25
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

29 травня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Снігурівка клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Матросівка Бериславського району Херсонської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

встановив:

В провадженні Снігурівського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000008 від 13 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою головуючого судді від 29 травня 2025 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави обвинуваченому ОСОБА_6 , в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків. Зокрема, запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Обвинувачений та захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, дійшов до такого.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 серпня 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Так, під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який у наступному неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено строком до 01 червня 2025 року.

Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого судом не встановлено.

Так, колегія суддів приходить до висновку, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможе переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання на строк від п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаними про покарання, яке загрожує в разі визнання винними за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території. Вказаному ризику сприяє те, що ОСОБА_6 не одружений, не має малолітніх дітей на утриманні, не є опікуном чи піклувальником осіб, які є недієздатними.

Крім того, ОСОБА_6 може продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, оскільки має стійкі проросійські погляди та зважаючи на той факт, що РФ продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі в частині Миколаївської області, по всій території України діє воєнний стан. Існує ризик, що обвинувачений може продовжити здійснювати дії направлені на шкоду Національній безпеці України, зокрема вчиняти дії направлені на корегування ворожого вогню по території Миколаївської області та продовжити передачу відомостей про переміщення, рух Збройних Сил України. Суд враховує, що злочинна діяльність ОСОБА_6 була припинена лише за втручання правоохоронних органів. Також те, що на сьогодні не затримано осіб, діяльність яких спрямовується на збір та накопичення інформації про місця розташування ЗСУ, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України. Окрім того, відносно ОСОБА_6 скеровано до суду обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 1 ст. 301-1 КК України, що не перешкодило останньому продовжувати власну злочинну діяльність проти основ національної безпеки.

Згідно рішення ЄСПЛ "Клоот проти Бельгії" ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи.

За сукупності таких обставин, коллегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 27 липня 2025 року, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

За правилом п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

На підставі вище викладеного, керуючись положеннями ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 314, 315, 615 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме до 27 липня 2025 року, включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника - прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Строк дії ухвали - до 27 липня 2025 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику негайно після оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 29 травня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3