єдиний унікальний номер справи 546/523/25
номер провадження 1-кп/546/69/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка кримінальне провадження № 0000149, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабичі Решетилівського району Полтавської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не маючого утриманців, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не інваліда, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 08 травня 2025 року, близько 23:00 год, перебуваючи у приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного відпочинку з раніше знайомим йому ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих непорозумінь вступив з останнім у конфлікт, дозволяючи собі образливі висловлювання на адресу ОСОБА_4 , внаслідок чого останній, обурений висловлюваннями ОСОБА_5 , почав штовхати його, а у ОСОБА_5 виник прямий умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 08.05.2025 близько 23:00 год у приміщенні коридору будинку за вказаною вище адресою схопив ОСОБА_4 правою рукою зігнутою в лікті в ділянці шиї, внаслідок чого останній впав на підлогу спочатку на ліве коліно, а потім на живіт обличчям донизу та з метою захисту від подальших ударів прийняв положення лежачи обличчям униз, прикриваючи голову руками, а ОСОБА_5 сів на останнього в ділянці попереку та внутрішніми сторонами лівої та правої долонь наніс йому не менше 10 ударів у ділянку потилиці та один удар внутрішньою поверхнею правої долоні в ділянку правого вуха, а потім, намагаючись підняти голову ОСОБА_4 з підлоги, схопив останнього обома руками за ділянку обличчя справа і зліва, в результаті чого натиснув зі значним зусиллям пальцем правої руки в ділянку його правого ока і верхньої та нижньої повіки того ж ока, а також натиснув зі значним зусиллям пальцем лівої руки в ділянку верхньої повіки лівого ока.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 138 від 19.05.2025 ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців верхньої повіки лівого ока, верхньої повіки правого ока з розповсюдженням на нижню повіку та з субкон`юктивальним крововиливом правого ока, а також на задній поверхні правого вуха, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.

28 травня 2025 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення. Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обставини вчинення кримінального правопорушення повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Сторони узгодили міру покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди сторонам угоди роз`яснені.

У підготовче судове засіданні з`явилися прокурор, потерпілий та обвинувачений.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що добровільно за власною ініціативою уклав угоду про примирення з обвинуваченими. Зазначив, що в повній мірі згоден із пред`явленим обвинуваченням, вказав, що, як в угоді про примирення, так і в обвинувальному акті, обставини події викладені вірно. Просив суд затвердити угоду про примирення, призначити обвинуваченим узгоджену міру покарання. Зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, вони примирилися, цивільного позову не подавав та не має такого наміру.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що в повному обсязі беззастережно визнає свою провину у вчиненні даного кримінального правопорушення, підтверджує обставини його вчинення в обсязі, визначеному обвинувальним актом та угодою. Вказав, що, як в угоді про примирення, так і в обвинувальному акті, обставини події викладені вірно. Визначений обвинуваченням обсяг завданих ударів та їх локалізація в повній мірі відповідають дійсності. Зазначив, що угода була укладена ним добровільно за ініціативою потерпілого. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену нею міру покарання. Розкаявся у скоєному, засудив свою поведінку, запевнив суд, що подібне в подальшому не повториться. Зазначив, що наслідки укладення угоди та її невиконання йому зрозумілі, перешкоди щодо виконання умов угоди відсутні.

Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення. Зазначила, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Підстави для відмови у затвердження даної угоди відсутні. Зазначила, що процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши потерпілого, обвинуваченого, а також думку прокурора та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватими відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що угода про примирення була укладена за ініціативою потерпілого у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, яке кримінальним законом віднесено до кримінального проступку та яке не пов`язане з домашнім насильством.

Обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, як обвинувачений, так і потерпілий, погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки не завдано. Під час досудового розслідування та в суді потерпілим цивільний позов не заявлено, жодних претензій матеріального характеру щодо відшкодування матеріальної або моральної шкоди до обвинуваченого не має, а обвинувачений ОСОБА_5 не несе перед потерпілим зобов`язань щодо будь-якого іншого відшкодування шкоди.

Судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпілий цілком розуміють права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також можливість притягнення до кримінальної відповідальності за умисне невиконання угоди. Наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України також роз`яснені потерпілому.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, немає утриманців, зареєстрований як ФОП та здійснює господарську діяльність, негативні характеризуючі ознаки відсутні, свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся, за місцем проживання до лікарів нарколога та психіатра не звертався.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, та розміру призначеного покарання, яке встановлене Кримінальним Кодексом України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-376, 393-395, 468, 469, 471, 473-475, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про примирення від 28 травня 2025 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини вироку проголошені судом на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1