Справа№534/1057/25
Провадження №1-кп/534/130/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000607 від 04.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, відомості щодо судимості:

-12.10.2011 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

-??14.03.2014 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців;

-06.04.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-??19.08.2016 Кременчуцьким міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

-??02.11.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

-??28.05.2021 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-??19.05.2022 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;

-10.07.2023 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці. Звільнений 02.11.2023 по відбуттю строку покарання;

-21.12.2023 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-18.11.2024 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки 6 місяців;

-19.12.2024 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

До Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.1. Орієнтовно 16.06.2024 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив інтернет - оголошення на сайті «OLX.UA» з приводу здачі в оренду квартири. Згодом ОСОБА_5 знайшов зазначене оголошення, зв`язався із ОСОБА_4 та висловив намір скористатися послугою оренди квартири у місті Львів.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи наміру здавати в оренду квартиру, 17.06.2024 під час листування та телефонних розмов запевнив ОСОБА_5 , що для оренди квартири необхідно перерахувати грошові кошти на банківську карту емітовану в ТОВ «НоваПей» № НОМЕР_1 , тим самим ввів в оману потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 перерахував на банківську картку ТОВ «НоваПей» № НОМЕР_1 грошові кошти на загальну суму 6500 грн, якими обвинувачений розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 6500 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, зокрема, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

1.2. Орієнтовно 27.10.2024 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив інтернет - оголошення на сайті «OLX.UA» з приводу здачі в оренду квартири. Згодом ОСОБА_6 знайшла зазначене оголошення, зв`язалася із ОСОБА_4 та висловила намір скористатися послугою оренди квартири у місті Львів.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілої, не маючи наміру здавати в оренду квартиру, 27.10.2024 під час листування та телефонних розмов запевнив ОСОБА_6 , що для оренди квартири необхідно перерахувати грошові кошти на банківські карти емітовані в АТ «Державний ощадний банк України» № № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , тим самим ввів в оману потерпілу.

Потерпіла перерахувала на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 грошові кошти на загальну суму 8 940 грн, якими обвинувачений розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 8 940 грн.

1.3. Орієнтовно 06.11.2024 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив інтернет - оголошення на сайті «OLX.UA» з приводу здачі в оренду квартири по АДРЕСА_2 . Згодом ОСОБА_7 знайшов зазначене оголошення, зв`язався із ОСОБА_4 та висловив намір скористатися послугою оренди квартири.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи наміру здавати в оренду квартиру, 06.11.2024 під час листування та телефонних розмов запевнив ОСОБА_7 , що для оренди квартири необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 , тим самим ввів в оману потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_7 перерахував на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 грошові кошти на загальну суму 7000,00 грн, якими обвинувачений розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 7 000 грн.

1.4. Орієнтовно 22.01.2025 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив інтернет - оголошення на сайті «OLX.UA» з приводу здачі в оренду квартири по АДРЕСА_3 . Згодом ОСОБА_8 знайшов зазначене оголошення, зв`язався із ОСОБА_4 та висловив намір скористатися послугою оренди квартири у м. Київ.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи наміру здавати в оренду квартиру, 22.01.2025 під час листування та телефонних розмов запевнив ОСОБА_8 , що для оренди квартири необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_3 , тим самим ввів в оману потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_8 перерахував на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_3 грошові кошти на загальну суму 5500 грн, якими обвинувачений розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5500 грн.

1.5. Орієнтовно 31.01.2025 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив інтернет - оголошення на сайті «OLX.UA» з приводу здачі в оренду квартири в м. Київ. Згодом ОСОБА_9 знайшов зазначене оголошення, зв`язався із ОСОБА_4 та висловив намір скористатися послугою оренди квартири.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи наміру здавати в оренду квартиру, 31.01.2025 під час листування та телефонних розмов запевнив ОСОБА_9 , що для оренди квартири необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 , тим самим ввів в оману потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_9 перерахував на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 грошові кошти на загальну суму 12000 грн, якими обвинувачений розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду.

1.6. Орієнтовно 03.02.2025 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив інтернет - оголошення на сайті «OLX.UA» з приводу здачі в оренду квартири по АДРЕСА_4 . Згодом ОСОБА_10 знайшов зазначене оголошення, зв`язався із ОСОБА_4 та висловив намір скористатися послугою оренди квартири.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи наміру здавати в оренду квартиру, 03.02.2025 під час листування та телефонних розмов запевнив ОСОБА_10 , що для оренди квартири необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 , тим самим ввів в оману потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_10 перерахував на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 грошові кошти на суму 9000 грн, якими обвинувачений розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди.

1.7. Орієнтовно 07.02.2025 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, створив інтернет - оголошення на сайті «OLX.UA» з приводу здачі в оренду квартири по АДРЕСА_5 . Згодом ОСОБА_11 знайшов зазначене оголошення, зв`язався із ОСОБА_4 та висловив намір скористатися послугою оренди квартири у місті Луцьк.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, зловживаючи довірою потерпілого, не маючи наміру здавати в оренду квартиру, 07.02.2025 під час листування та телефонних розмов запевнив ОСОБА_11 , що для оренди квартири необхідно перерахувати грошові кошти на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 , тим самим ввів в оману потерпілого.

Не будучи обізнаним щодо справжніх намірів ОСОБА_4 , потерпілий перерахував на банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 грошові кошти на загальну суму 14500 грн, якими ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду .

1.8. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, зокрема, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення по всіх епізодах кримінального провадження, погодився з усіма фактичними обставинами справи. Надав покази, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті та не оспорював розмір грошових коштів, якими заволодів. Пояснив, що правопорушення вчиняв вдома, у АДРЕСА_1 , виставляв оголошення про оренду житла на сайті із застосування мобільного телефону. Міста обирав навмання, фото квартир скачував із сайтів. Особам, що зверталися з приводу оренди пропонував сплатити завдаток, отримані гроші витрачав на власні потреби. Зазначив, що засуджує свої дії, жалкую з приводу скоєного.

2.2. Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилися. Звернулися з клопотаннями про розгляд справи у їх відсутність, при визначенні міри покарання покладалися на розсуд суду.

2.3. Згідно з ч. 3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

2.4. Враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, думку прокурора, обвинуваченого, які зазначили, що бажають закінчити судовий розгляд без дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин згідно з ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд пересвідчився, що обвинувачений розуміє зміст обставин кримінального правопорушення та добровільності його позиції, роз`яснив, що в цьому випадку останній позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому, у відповідності до вимог ч.4 ст. 349 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

2.5. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні цього кримінального правопорушення.

2.5. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

3. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

3.1. Судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Суд зауважує, що факт визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не є безумовним свідчення про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки (Постанова ВС у справі № 520/16394/16-к (провадження № 51-26км18).

Натомість вповедінці обвинуваченого суд не вбачає бажання стати на шлях виправлення, вчинення дій на виправлення ситуації, тощо. Бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення судом не встановлено.

3.2. Обставин, що обтяжують покарання судом також не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання

4.1. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

4.3. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання.

4.4. Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальні правопорушення, які мають кримінально-правове значення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, та має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (пункт 4.1 рішення КСУ).

4.5. Суд дослідив дані про особу обвинуваченого та встановив, що останній перебуває на лікуванні у лікаря-нарколога. На лікуванні (обліку) у лікаря-психіатра не знаходиться, що підтверджено довідкою КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м Горішні Плавні» від 11.02.2025 №138/01-14.

Згідно з довідкою-характеристикою від 15.02.20225 №23/2/1-35, наданою старостою Дмитрівського старостинського округу, скарг від односельців на ОСОБА_12 не надходило, до адмінвідповідальності по округу не притягувався, громадського порядку не порушував.

4.6. Обвинувачений визнав свою вину.

4.7. Суд виходить із загальних засад призначення покарання, встановлених у ст.65 КК України, ураховує наведені дані, що характеризують обвинуваченого, його ставлення до вчиненого правопорушення, що останній на шлях виправлення не став, відсутність обтяжуючих обставин та пом`якшуючих обставин, та доходить висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у межах санкції ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. Таке покарання відповідає конкретним обставинам вчинення кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого.

4.8. Судом також встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.12.2024 за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.

4.9. Відповідно до пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, i ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

4.10. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (частина 1 статті 71 КК України).

4.11. Частиною 4 статті 71 КК передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

4.12. Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

4.13. Зважаючи на викладене, при визначенні обвинуваченому остаточного покарання суд ураховує правову позицію ОП ККС ВС у постанові № 390/235/19 (провадження № 51-2177кмо20) від 08.02.2021.

Згідно з цією позицією ВС в означеній постанові, якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків.

4.14. Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 190 КК України, за епізодом, зазначеними у пункті 1.1 цього вироку, - 16.04.2024, у пункті 1.2 цього вироку, - 27.10.2024, у пункті 1.3 цього вироку, - 06.11.2024, тобто до постановлення вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.12.2024, а інші кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190 КК України, зокрема, за епізодами, зазначеними у пункті 1.4 цього вироку, - 22.01.2025, у пункті 1.5 цього вироку, - 31.01.2025, у пункті 1.6 цього вироку, - 03.02.2025 та в пункті 1.7 цього вироку, - 07.02.2025, тобто після постановлення вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.12.2024.

4.15. Оскільки в цьому випадку має місце вчинення обвинувачем тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею та частиною статті Особливої частини КК, ч.2 ст. 190 КК України, і при цьому три з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а інші після його ухвалення, то, з урахуванням висновку ОП ККС ВС у постанові № 390/235/19 (провадження № 51-2177кмо20) від 08.02.2021, остаточне покарання суд визначає за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків.

4.16. На підставі викладеного, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_4 покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупність вироків, призначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.12.2024.

4.17. Таким чином ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

4.18. На думку суду, вказане покарання відповідатиме його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, воно є законним (не свавільним), пропорційним, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1. Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 8 940,00 грн.

5.2. Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 7 000,00 грн.

5.3. Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 5 500,00 грн.

5.4. Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 12 000,00 грн.

5.5. Потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 9 000,00 грн.

5.6. Потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 14 500,00 грн.

5.6. Обвинувачений позовні вимоги потерпілих/цивільних позивачів про стягнення з нього завданої матеріальної шкоди визнав повністю.

5.7. Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілими позовів до обвинуваченого про стягнення завданої внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення матеріальної шкоди, суд виходить з такого.

5.8. Згідно з частиною 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

5.9. Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

5.10. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (частина 1 статті 1177 ЦК України).

5.11. За загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала - ст. 1166 ЦК України.

5.12. Згідно з частиною 1 статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

5.13. Відповідно до частини 1, 2 статті 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

5.14. Вирішуючи цивільні позови про відшкодування завданої матеріальної шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

5.15. На підставі викладеного, суд вважає цивільні позови потерпілих про відшкодування матеріальної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

6. Підстав для застосування положень статей 69 та 69-1 КК України суд не вбачає.

7. Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

8. У відповідності до ст ст. 96-1, 96-2 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей і іншого майна у випадку, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, були предметом злочину, були використані, як засоби чи знаряддя вчинення злочину. Спеціальна конфіскація застосовується за рішенням суду.

8.1. Вирішуючи долю речових доказів, а саме: мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5», з ІМЕІ 1: НОМЕР_4 та ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , що був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, тобто застосувати спеціальну конфіскацію та безоплатно вилучити у власність держави.

9. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

10. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Зважаючи на викладене, керуючись ст ст.370, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

2. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_4 , покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.12.2024 у справі №534/3054/24 та призначити йому остаточне покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

3. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати обвинуваченому з 19 березня 2025 року.

4. Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

5. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8 940,00 (вісім тисяч дев`ятсот сорок) грн.

6. Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

7. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7 000,00 (сім тисяч) грн.

8. Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

9. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5 500,00 (п`ять тисяч п`ятсот) грн.

10. Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

11. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12 000,00 (дванадцять тисяч) грн.

12. Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

13. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9 000,00 (дев`ять тисяч) грн.

14. Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

15. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14 500,00 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) грн.

16. Речові докази у справі:

- сім-карту оператора «Київстар» НОМЕР_6 та сім-карту оператора «Київстар» НОМЕР_7 , - знищити;

- оптичний диск марки СD-R «Verbatim» 700 МВ та оптичний диск марки DVD-R «Ridata» 4.7 GB, - залишити в матеріалах справи.

17. Відповідно до положень ст.96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5», з ІМЕІ 1: НОМЕР_4 та ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , що був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, шляхом примусового безоплатного вилучення у власність держави.

18. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

19. Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

20. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1