Провадження № 1-кс/947/5896/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Первомайськ Миколаївської області, громадянка України, розлученої, має неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштована, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

25 квітня 2025 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 5000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001520 від 13.12.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

На думку слідчого застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваної ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначила, що підозрювана не заперечує своєї причетності до інкримінованих правопорушень, готова співробітничати зі слідством, має тяжкі хвороби, а тому просила визначити заставу у розмірі, що встановлений КПК України.

2.3. Підозрювана ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника, зауважила, що здійснювала допомогу іншим особам в усиновленні та має дитину.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

23.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 04.11.1991 № 1777-XII «Про державний кордон України» (далі - Закон № 1777-XII) де зазначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно ст. 3 Закону № 1777-XII державний кордон України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, встановлюється:

1) на суші - по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах;

2) на морі - по зовнішній межі територіального моря України;

3) на судноплавних річках - по середині головного фарватеру або тальвегу річки; на несудноплавних річках (ручаях) - по їх середині або по середині головного рукава річки; на озерах та інших водоймах - по прямій лінії, що з`єднує виходи державного кордону України до берегів озера або іншої водойми. Державний кордон України, що проходить по річці (ручаю), озеру чи іншій водоймі, не переміщується як при зміні обрису їх берегів або рівня води, так і при відхиленні русла річки (ручаю) в той чи інший бік;

4) на водосховищах гідровузлів та інших штучних водоймах - відповідно до лінії державного кордону України, яка проходила на місцевості до їх заповнення;

5) на залізничних і автодорожніх мостах, греблях та інших спорудах, що проходять через прикордонні ділянки судноплавних і несудноплавних річок (ручаїв), - по середині цих споруд або по їх технологічній осі, незалежно

від проходження державного кордону України на воді».

Відповідно до ст. 9 Закону № 1777-XII, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, термін дії якого востаннє продовжено Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025, 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, який затверджено Верховною Радою України, відповідним Законом України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 на території України з 24.02.2024 введено режим воєнного стану, на період дії якого обмежено виїзд за кордон чоловікам віком від 18 до 60 років та жінкам-військовозобов`язаним. Разом з тим, не поширюються обмеження щодо виїзду за межі України на осіб, які відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації - усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років.

Враховуючи особливості законодавства України в період дії воєнного стану, ОСОБА_4 та інші невстановлені особи вступили в попередню змову з метою особистого збагачення шляхом вчинення злочинів у вигляді організації незаконного переправлення осіб чоловічої статті, які підлягають мобілізації на території України, через державний кордон, усвідомлюючи при цьому протиправний характер своїх дій.

Надалі, ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, розробили план протиправної діяльності, який полягав в наступному. ОСОБА_4 підшукувала осіб чоловічої статі, які підлягають мобілізації на території України, виявили бажання уникнути мобілізації та безперешкодно виїхати за межі країни. Після підбору відповідного кандидата ОСОБА_4 пропонувала йому стати опікуном малолітньої чи неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, що забезпечить відстрочку від мобілізації та право безперешкодно виїхати за межі території України (відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року).

Отримавши згоду від таких осіб, ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою на виконання відомого співучасникам спільного злочинного плану, надавали інструкції щодо подальших дій останніх, контролювали процес збирання та подання документів до органів опіки та піклування, забезпечували неправдивими документами з метою встановлення опіки (піклування) над дітьми, позбавленими батьківського піклування, такими особами, а також, використовуючи знайомства із посадовими особами служб у справах дітей, лобіювали та прискорювали прийняття рішення щодо призначення підібраних ними осіб опікунами чи піклувальниками дітей, позбавлених батьківського піклування.

Разом з тим, під час дії на території України надзвичайного або воєнного стану особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах (у тому числі хрещені батьки) з дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування, виявила бажання взяти її під опіку, піклування, подає службі у справах дітей за місцем свого проживання або за місцем виявлення дитини такі документи: 1) заяву; 2) копію паспорта громадянина України; 3) документи, що підтверджують сімейні, родинні зв`язки особи з дитиною; 4) довідку від нарколога та психіатра про відсутність перебування на обліку; 5) довідку про наявність чи відсутність судимості, видану територіальним центром з надання сервісних послуг МВС за місцем проживання заявника або через Портал «Дія» (п. 79 Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»).

Крім того, під час дії на території України надзвичайного стану проходження особами, які перебувають у сімейних, родинних відносинах (у тому числі хрещеними батьками), в сім`ї яких влаштовуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, під опіку, піклування, курсу навчання з виховання таких дітей у центрі соціальних служб не вимагається (п. 80 Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»).

Використовуючи норми чинного законодавства України, які дозволяють призначення особи, яка перебуває у родинних відносинах з дитиною, позбавленою батьківського піклування, опікуном чи піклувальником у спрощеному порядку, ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, з метою забезпечення швидкого та спрощеного порядку призначення підібраних осіб чоловічої статі опікунами чи піклувальниками, в невстановлений наразі спосіб, місці та час забезпечували виготовлення несправжнього свідоцтва про хрещення, в якому зазначали чоловіка, який виявив бажання уникнути мобілізації, хрещеним батьком дитини, позбавленої батьківського піклування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, за невстановлених обставин, приблизно в червні 2023 року, підшукали серед чоловічого населення України особу призовного віку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виявив бажання уникнути мобілізації в Україні та безперешкодно виїхати за її межі.

Своєю чергою встановлено, що в КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», (з 10.01.2022 КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Крила Надії» Маріупольської міської ради») з 02.11.2016 постійно перебували малолітні (а в подальшому - неповнолітні) діти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.02.2018 відібрано без позбавлення батьківських прав у матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та батька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , їх спільну малолітню дитину - ОСОБА_8 , а також у матері - її малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Рішеннями виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 16.05.2018 № 254 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надано статуси дітей, позбавлених батьківського піклування.

Рішеннями виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.07.2018 № 344 «Про влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення», вказані діти влаштовані до державного закладу на постійне повне державне забезпечення.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.08.2019, справа № 264/2461/19, задоволено позов органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, треті особи - КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», Кальміуський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, в інтересах дітей, яким мати ОСОБА_11 позбавлено батьківських прав щодо дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , батька ОСОБА_12 позбавлено батьківських прав щодо дитини ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину ОСОБА_13 державного кордону України, ОСОБА_4 та інші невстановлені особи обрали як спосіб забезпечення безперешкодного виїзду за межі України призначення останнього опікуном та піклувальником, відповідно, над ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Надалі, ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою, для швидкого досягнення своєї злочинної мети, забезпечили ОСОБА_13 підробленими свідоцтвами про хрещення, датованими 15.10.2012, в яких зазначили останнього хрещеним батьком ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що повністю не відповідає дійсності.

Надалі ОСОБА_13 , діючи за вказівками ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, 14.08.2023 звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області із заявою про призначення його піклувальником неповнолітньої ОСОБА_9 та опікуном малолітнього ОСОБА_10 , надавши в якості підтвердження свого родинного зв`язку з дітьми вищевказані несправжні свідоцтва про хрещення, не маючи при цьому дійсних намірів виконувати обов`язків опікуна, піклувальника.

Рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області №83/4 від 12.10.2023 ОСОБА_13 призначено опікуном малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та піклувальником неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Надалі ОСОБА_13 , використовуючи вказане рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про призначення його опікуном та піклувальником дітей ОСОБА_61, діючи за вказівками ОСОБА_4 , звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_8 , де отримав рішення щодо оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації строком на шість місяців.

Отримавши всі необхідні документи для виїзду за кордон (рішення щодо встановлення опіки над дітьми ОСОБА_62, рішення щодо оформлення відстрочки від мобілізації, закордонні паспорти для дітей ОСОБА_61), під керівництвом ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, ОСОБА_13 разом з дітьми ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , 14.03.2024 безпідставно перетнув на виїзд державний кордон України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж».

Таким чином, ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, з корисливих мотивів, організували незаконне переправлення ОСОБА_13 , неповнолітньої ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_10 через державний кордон України, керували діями ОСОБА_16 на всіх етапах вчинення кримінального правопорушення та сприяли цьому порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод.

Надалі ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_17 та іншими невстановленими особами на виконання відомого співучасникам спільного злочинного плану, продовжили реалізацію свого злочинного умислу, направленого на особисте збагачення, шляхом організації незаконного переправлення осіб чоловічої статті, які підлягають мобілізації на території України, через державний кордон, усвідомлюючи при цьому протиправний характер своїх дій.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та інші невстановлені особи на виконання плану протиправної діяльності, який полягав у пошуку осіб чоловічої статі, які підлягають мобілізації на території України, виявили бажання уникнути мобілізації та безперешкодно виїхати за межі країни, пропонували такій особі стати опікуном малолітньої чи неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, що забезпечить відстрочку від мобілізації та право безперешкодно виїхати за територію України (відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року).

Отримавши згоду від такої особи, ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та інші невстановлені особи надавали інструкції щодо подальших дій останнього, контролювали процес збирання та подання документів до органів опіки та піклування з метою встановлення опіки (піклування) над дітьми, позбавленими батьківського піклування, такими особами, а також, використовуючи знайомства із посадовими особами служб у справах дітей, лобіювали та прискорювали прийняття рішення щодо призначення підібраних ними осіб опікунами чи піклувальниками дітей, позбавлених батьківського піклування.

Разом з тим, під час дії на території України надзвичайного або воєнного стану особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах (у тому числі хрещені батьки) з дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування, виявила бажання взяти її під опіку, піклування, подає службі у справах дітей за місцем свого проживання або за місцем виявлення дитини такі документи: 1) заяву; 2) копію паспорта громадянина України; 3) документи, що підтверджують сімейні, родинні зв`язки особи з дитиною; 4) довідку від нарколога та психіатра про відсутність перебування на обліку; 5) довідку про наявність чи відсутність судимості, видану територіальним центром з надання сервісних послуг МВС за місцем проживання заявника або через Портал «Дія» (п. 79 Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»).

Крім того, під час дії на території України надзвичайного стану проходження особами, які перебувають у сімейних, родинних відносинах (у тому числі хрещеними батьками), в сім`ї яких влаштовуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, під опіку, піклування, курсу навчання з виховання таких дітей у центрі соціальних служб не вимагається (п. 80 Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»).

Використовуючи норми чинного законодавства України, які дозволяють призначення особи, яка перебуває у родинних відносинах з дитиною, позбавленою батьківського піклування, опікуном чи піклувальником у спрощеному порядку, ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , та інші невстановлені особи, з метою забезпечення швидкого та спрощеного порядку призначення підібраної особи чоловічої статі опікуном чи піклувальником, в невстановлений наразі спосіб, місці та час забезпечували виготовлення несправжнього свідоцтва про хрещення, в якому зазначали чоловіка, який виявив бажання уникнути мобілізації, хрещеним батьком дитини, позбавленої батьківського піклування.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та інші невстановлені особи, за невстановлених обставин, приблизно в березні 2024 року, підшукали серед чоловічого населення України особу призовного віку - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який виявив бажання уникнути мобілізації в Україні та безперешкодно виїхати за її межі.

Своєю чергою встановлено, що в КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Крила Надії» Маріупольської міської ради», (до 10.01.2022 КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області») перебували малолітні діти ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину ОСОБА_18 державного кордону України ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та інші невстановлені особи обрали як спосіб забезпечення безперешкодного виїзду за межі України призначення останнього опікуном над малолітними ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Надалі, ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою, для швидкого досягнення своєї злочинної мети, забезпечили ОСОБА_18 підробленими свідоцтвами про хрещення, в яких зазначили останнього хрещеним батьком ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , що повністю не відповідає дійсності.

Надалі ОСОБА_18 , діючи за вказівками ОСОБА_17 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, в березні 2023 року звернувся до Служби у справах дітей Глухівської міської ради Сумської області із заявою про призначення його опікуном малолітніх ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , надавши в якості підтвердження свого родинного зв`язку з дітьми вищевказані несправжні свідоцтва про хрещення, не маючи при цьому дійсних намірів виконувати обов`язків опікуна.

Рішенням Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області №67 від 21.03.2024 ОСОБА_18 призначено опікуном малолітніх ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Отримавши всі необхідні документи для виїзду за кордон (рішення щодо встановлення опіки над дітьми ОСОБА_66, рішення щодо оформлення відстрочки від мобілізації, закордонні паспорти для дітей ОСОБА_25), під керівництвом ОСОБА_17 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, ОСОБА_18 разом з дітьми ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , 14.07.2024 безпідставно перетнув на виїзд державний кордон України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Угринів-Долгобичув».

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та інші невстановлені особи, з корисливих мотивів, організували незаконне переправлення ОСОБА_18 , малолітніх ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 через державний кордон України, керували діями ОСОБА_18 на всіх етапах вчинення кримінального правопорушення та сприяли цьому порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

1. Протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України, за участі ОСОБА_4 від 11.04.2024, з яких вбачається наступне:

- розмова від 11.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , під час якої ОСОБА_17 починає розмову про «ОСОБА_56» (ймовірно ОСОБА_22 - директор КЗ «Гуляйпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної державної адміністрації), який задавав питання стосовно «ОСОБА_64» і запитував «Шо полтора часа їздила хрещення робити?», на що ОСОБА_4 відповідає «Какая разница, полтора-два часа», що додатково свідчить про неправдивість інформації про хрещення, яка використовується при встановленні опіки (піклування) на дітьми;

- розмова від 14.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 про «свідоцтва» (про хрещення), які ОСОБА_4 має скинути «ОСОБА_63» (імовірно ОСОБА_22 ), також ОСОБА_4 коментує це « ОСОБА_23 бы прошло и я все утилизирую», що вказує на знищення оригіналів підроблених свідоцтв про хрещення, які використано для незаконного встановлення опіки (піклування) над дітьми;

- розмова від 17.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , під час якої ОСОБА_4 говорить «денежку выслала американка», також ОСОБА_4 згадує ОСОБА_24 та говорить, що має забрати розпорядження «по опеке»; та від 19.03.2024 про поїздку ОСОБА_4 до м. Глухів, під час якої ОСОБА_17 говорить, щоб ОСОБА_4 не їхала, а просто «їй» перекинула, на що ОСОБА_4 заперечує, що «вона» так не захоче і минулого разу ОСОБА_4 «її» так само запитувала (при цьому, рішенням Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області №67 від 21.03.2024 ОСОБА_18 призначено опікуном 3х малолітніх ОСОБА_25 );

- розмова від 25.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , які обговорюють процес того, як забрати дітей зі Швейцарії (це малолітні діти ОСОБА_65, опікуном яких 21.03.2024 призначено ОСОБА_18 );

- розмова від 26.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 під час якої остання повідомляє, що дзвонила « ОСОБА_26 » ( ОСОБА_18 ), на це ОСОБА_17 говорить, що розмовляла з ОСОБА_27 ( ОСОБА_28 - постійно перебуває в Державі Ізраїль, ймовірний співучасник, який обманом видає себе за заступника керівника Офісу Президента ОСОБА_29 з метою тиску на посадовців усіх рівнів), який сказав їй, що ОСОБА_30 (начальник ССД Донецької ОВА) цікавиться, як опікун ( ОСОБА_18 ) дізнався, що діти (ОСОБА_65) знаходяться в Швейцарії, та говорить попередити « ОСОБА_31 » ( ОСОБА_32 - директор КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Крила Надії» Маріупольської міської ради»), що старший хлопець постійно спілкується з опікуном;

- розмова від 26.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , у якій обговорюють розмову з ОСОБА_33 ( ОСОБА_34 ), яка «не має виходу на ОСОБА_35 » ( ОСОБА_36 ) та ображає останню. ОСОБА_17 запитує, що сказала « ОСОБА_37 » (ймовірно ОСОБА_38 ), на це ОСОБА_4 відповідає «шоб причесала справу до завтрашнього дня, в неї є можливість», планують швидко зробити документи яких не вистачає. ОСОБА_4 говорить « ОСОБА_39 ( ОСОБА_32 ) говорит ОСОБА_40 ( ОСОБА_30 ) мне тоже сегодня звонила», ОСОБА_17 запитує, що ОСОБА_32 сказала, на що ОСОБА_4 відповідає «Ниче, щас ОСОБА_39 расчешет тоже как положено», що вказує на введення в оману начальника ССД Донецької ОВА ОСОБА_41 відносно встановленої опіки ОСОБА_18 над дітьми ОСОБА_66;

2. Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 260 КПК України, в автомобілі «Audi Q7» д/н НОМЕР_1 , що знаходиться в користуванні ОСОБА_4 відносно ОСОБА_4 від 01.07.2024, з якого вбачається наступне:

- розмова від 28.05.2024, в ході якої ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_17 , перебуваючи в автомобілі, здійснює виклик до громадянки США на ім`я « ОСОБА_42 » ( ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ), у якої вже знаходяться діти ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , опікуном, піклувальником яких є ОСОБА_46 . Під час розмови ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_17 інструктує громадянку США, що треба відповідати правоохоронним органам, триматись на тому, що ОСОБА_47 хрестив дітей, бо якщо він скаже, що не є хрещеним батьком, у всіх будуть проблеми.

3. Грошові перекази за допомогою платіжної системи «Western Union», згідно аналізу яких встановлено, що ОСОБА_48 , громадянка США, надіслала на ім?я ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 5750 доларів США, а саме: 17.07.2023 - 2500 доларів США, 11.11.2023 - 2000 доларів США та 12.12.2023 - 1250 доларів США (діти ОСОБА_67 - опікун ОСОБА_47 ).

4. За результатами аналізу стільникового зв`язку абонентських номерів мобільних телефонів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_4 , відомості про які отримано в ході проведених тимчасових доступів 18.03.2024, 19.06.2024, 01.10.2024, 02.10.2024, встановлено, що остання контактує майже з усіма фігурантами кримінального провадження, в тому числі з ОСОБА_13 та ОСОБА_18 в часові періоди до, під час та після встановлення опіки, піклування.

5. Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України, відносно та за участі ОСОБА_49 від 02.03.2024, з яких вбачається наступне:

- розмова від 25.01.2024 між ОСОБА_50 (мати ОСОБА_51 , який намагався встановити опіку на над дитиною ОСОБА_52 , однак завдяки правоохоронним органам йому відмовлено) та ОСОБА_53 (теща ОСОБА_51 ), в ході якої ОСОБА_53 говорить, що ОСОБА_54 ( ОСОБА_28 ) повідомив їй, що він займається документами української сторони, а ОСОБА_55 ( ОСОБА_17 ) займається американськими;

6. Протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України, за участі ОСОБА_4 від 11.04.2024, з яких вбачається наступне:

- розмова від 11.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , під час якої ОСОБА_17 починає розмову про « ОСОБА_56 » (ймовірно ОСОБА_22 - директор КЗ «Гуляйпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної державної адміністрації), який задавав питання стосовно «ОСОБА_64» і запитував «Шо полтора часа їздила хрещення робити?», на що ОСОБА_4 відповідає «Какая разница, полтора-два часа», що додатково свідчить про неправдивість інформації про хрещення, яка використовується при встановленні опіки (піклування) на дітьми;

- розмова від 14.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 про «свідоцтва» (ймовірно про хрещення), які ОСОБА_4 має скинути «ОСОБА_63» (ймовірно ОСОБА_22 ), також ОСОБА_4 коментує це «Оно как бы прошло и я все утилизирую», що вказує на вжиття конспіративних заходів та знищення доказів протиправної діяльності з боку співучасників;

- розмова від 17.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , під час якої ОСОБА_4 говорить «денежку выслала американка», також ОСОБА_4 згадує ОСОБА_24 та говорить, що має забрати розпорядження «по опеке»; та від 19.03.2024 про поїздку ОСОБА_4 до м. Глухів, під час якої ОСОБА_17 говорить, щоб ОСОБА_4 не їхала, а просто «їй» перекинула, на що ОСОБА_4 заперечує, що «вона» так не захоче і минулого разу ОСОБА_4 «її» так само запитувала (при цьому, рішенням Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області №67 від 21.03.2024 ОСОБА_18 призначено опікуном 3х малолітніх ОСОБА_25 );

- розмова від 25.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , які обговорюють процес того, як забрати дітей зі Швейцарії (це малолітні діти ОСОБА_65, опікуном яких 21.03.2024 призначено ОСОБА_18 );

- розмова від 26.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , у якій обговорюють розмову з ОСОБА_33 ( ОСОБА_34 ), яка «не має виходу на ОСОБА_35 » ( ОСОБА_36 ) та ображає останню. ОСОБА_17 запитує, що сказала « ОСОБА_37 », на це ОСОБА_4 відповідає «шоб причесала справу до завтрашнього дня, в неї є можливість», планують швидко зробити документи яких не вистачає. ОСОБА_4 говорить « ОСОБА_39 ( ОСОБА_32 ) говорит ОСОБА_40 ( ОСОБА_30 ) мне тоже сегодня звонила», ОСОБА_17 запитує, що ОСОБА_32 сказала, на що ОСОБА_4 відповідає «Ниче, щас ОСОБА_39 расчешет тоже как положено», що вказує на введення в оману начальника ССД Донецької ОВА ОСОБА_41 відносно встановленої опіки ОСОБА_18 над дітьми ОСОБА_66;

- розмови від 26.03.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , під час якої ОСОБА_55 інструктує ОСОБА_26 , що треба відповідати якщо йому подзвонять з метою перевірки, нагадує де і яких дітей він похрестив, а також наказує ОСОБА_18 нікому не говорити, що він спілкується з « ОСОБА_57 » ( ОСОБА_4 ), тільки зі «мною» ( ОСОБА_17 ) та ОСОБА_58 ( ОСОБА_28 ), що вказує на вжиття конспіративних заходів з боку співучасників;

- розмова від 02.04.2024 між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , в ході якої ОСОБА_17 контролює процес отримання документів дітьми, над якими ОСОБА_18 встановив опіку;

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч. 3 ст. 332 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Крім того, підозрювана не має офіційних обмежень щодо перетину кордону під час воєнного стану, чим неодноразово користувалася з 01.01.2022 року 265 разів.

При цьому підозрювана проживає на великий відстані від органу досудового розслідування.

На думку сторони обвинувачення підозрювана систематично незаконно та безпідставно переміщувала через державний кордон осіб призовного віку та дітей. Зазначена обставина суттєво збільшує вказаний процесуальний ризик.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_17 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, та маючи значні матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, чому буде надано оцінку далі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Підозрювана особисто знає певних свідків у кримінальному провадженні.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.8. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

На теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, а отже, ОСОБА_4 перебуваючи не під вартою, матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок, ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення. Окрім того, підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на неї, як на підозрювану в кримінальному провадженні в разі обрання їй більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності, до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

3.9. Щодо інших ризиків

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведена наявність інших зазначених у клопотанні ризиків.

3.10. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Слідчий просив визначити заставу у розмірі 15 140 000 грн.

Враховуючи встановлені ризики, слідчий суддя дійшла висновку, що застава у визначених законом межах, з урахуванням усіх обставин справи, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

На переконання слідчого судді, підозрювана ОСОБА_4 має бути визначена застава у розмірі, який перевищує граничний розмір застави, встановлений законом, втім, який не порушуватиме принцип пропорційності.

Слідчий суддя враховує надані слідчим відомості про матеріальний стан підозрюваного, а саме наявністю у власності, користуванні та розпорядженні нерухомого та рухомого майна, а саме:

у власності якої 2 (дві) квартири: квартира, загальною площею 53,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та квартира, загальною площею 38,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Окрім того, у фактичному користуванні ОСОБА_4 перебувають автомобілі: марки «BMW X5», державний реєстраційний знак НОМЕР_4 , марки «Mercedes-Benz E200», державний реєстраційний знак НОМЕР_5 , власником яких є син ОСОБА_4 - ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ; марки «Audi Q7», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , власником якого є мати ОСОБА_4 - ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_15 .

З урахуванням вищевикладеного, сторона обвинувачення вважає, що доцільно визначити розмір застави ОСОБА_4 в розмірі 5000 (п`ять тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на 01.01.2025 року складає 15140000 (п`ятнадцять мільйонів сто сорок тисяч) гривень.

Крім того враховується, що в ході слідства обставини про розмір коштів (за період злочинної діяльності співучасниками можливо отримано грошових коштів в сумі 328 839 доларів США, ймовірно отриманих ОСОБА_4 під час вчинення злочинів та іншими особами, причетними до незаконної посередницької діяльності, інших незаконних дій щодо усиновлення (удочеріння) дітей іноземцями, незаконної передачі дітей під опіку (піклування) громадянам України, незаконного переправлення дітей та їх опікунів через державний кордон України, джерела та підстави їх отримання (від громадян США за переміщення дітей до США).

Враховуючи наведені відомості про майновий стан підозрюваної та її родини, а також розмір предмету кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, застава у розмірі 10 598 000 грн не становитиме надмірного тягаря для ОСОБА_4 та не є непомірним для нього. Зазначений розмір застави є значним та цілком здатним забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а ризик її втрати буде фактором, який стримуватиме підозрювану від реалізації наявних ризиків.

3.11. Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними, свідками та учасниками кримінального провадження;

-цілодобово носити електронний засіб контролю.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти у випадку внесення застави.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з врахуванням розміру визначеної застави підлягає частковому задоволенню.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 червня 2025 року включно.

Визначити розмір застави - 3 500 (три тисячі п`ятсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 10 598 000 (десять мільйонів п`ятсот дев`яносто вісім тисяч) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_4 , слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваної ОСОБА_4 , на строк до 20 червня 2025 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними, свідками, що визначені слідчим або прокурором;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1