Справа № 462/3214/25
провадження 1-кс/462/780/25
У Х В А Л А

08 травня 2025 року слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 на незаконне затримання та порушення прав ОСОБА_2 при затриманнів порядку ст.206 КПК України,

встановив:

ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 08.05.2025 року звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова зі скаргою, в порядку ст.206 КПК України, на незаконне затримання ОСОБА_2 та порушення його прав при затриманні.

Вивчивши скаргу ОСОБА_2 і додані до такої матеріали, вважаю, що дана скарга підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретне кримінальне провадження розглядалося і вирішувалося судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст.7 Загальної декларації прав людини та ч.1 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України та ст.10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст.6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Згідно з ч.1, 2 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_2 просить постановити ухвалу про визнання незаконним тримання його під вартою без відповідного рішення суду в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: м.Львів, вул .Батуринська, 2, щопоза межами територіальної юрисдикції Залізничного районного суду м.Львова.

Враховуючи вказані обставини та правове регулювання визначення підсудності скарг, поданих в порядку ст.206 КПК України слідчому судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа тримається під вартою, скарга не підсудна Залізничному районному суду м.Львова, а тому таку слід повернути скаржнику.

Водночас, у разі повторного звернення до слідчого судді, заявнику слід зазначити у межах якого кримінального провадження здійснюється його затримання, оскільки у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення свободи особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження, та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 на незаконне затримання та порушення прав ОСОБА_2 при затриманні в порядку ст. 206 КПК України повернути скаржнику.

Роз`яснити особі, яка подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати ОСОБА_2 разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п?яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1