Справа № 163/2144/24 Провадження №11-кп/802/361/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000148 від 17.06.2024 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Сніжне Горлівського району Донецької області, зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, згідно зі ст. 89 КК України не судимого, військовозобов`язаного,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців,

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень визначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

Початок строку відбування ОСОБА_7 основного покарання у виді обмеження волі визначено обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Вироком суду вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, переслідуючи мету виїзду за межі території України, в порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, діючи умисно, через мобільний додаток «Тelegram» вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення на своє ім`я документів, що надають право безперешкодного перетину державного кордону України для виїзду за межі України, зокрема, наказу Міністерства економіки України про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ «Новооржицький цукровий завод», наказу ТОВ «Новооржицький цукровий завод» про направлення у відрядження працівника, витягу з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаних, списку військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час.

Надалі, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, розуміючи, що вказані документи будуть підробленими, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, ОСОБА_7 вчинив пособництво у вчиненні злочину, а саме, шляхом листування через месенджер «Тelegram» надіслав невстановленій досудовим розслідуванням особі фото свого паспорта громадянина України, для подальшого використання його під час виготовлення підроблених документів.

Після цього невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , використовуючи анкетні дані ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки умисно виготовила підроблені документи: наказ Міністерства економіки України №7570 від 10.07.2023 «Про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ «Новооржицький цукровий завод», в який внесла недостовірні відомості про бронювання за ТОВ «Новооржицький цукровий завод» на період мобілізації та на воєнний час військовозобов`язаних, які працюють у зазначеному товаристві, підробивши електронний цифровий підпис заступника міністра;наказ ТОВ «Новооржицький цукровий завод» №421/В від 14.06.2024 «Про направлення у відрядження працівника» на ім`я ОСОБА_7 , в який внесла недостовірні відомості про те, що він відряджається на 21 календарний день з 15 червня 2024 року по 06 липня 2024 року до м. Варшава Республіки Польща, який завірила відтиском печатки «Україна Товариство з обмеженою відповідальністю Полтавська область Лубенський район смт. Новооржицьке «Новооржицький цукровий завод» Ідентифікаційний код 38960990», підробивши підпис директора вказаного товариства; витяг з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, в який внесла недостовірні відомості про те, що військовозобов`язаному ОСОБА_7 відповідно до наказу Мінекономіки №7570 від 10 липня 2023 року надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 04 листопада 2024 року, який завірила відтиском печатки «Україна Товариство з обмеженою відповідальністю Полтавська область Лубенський район смт. Новооржицьке «Новооржицький цукровий завод» Ідентифікаційний код 38960990», підробивши підпис директора вказаного товариства; список військовозобов`язаних, які пропонуються на бронювання на період мобілізації та на воєнний час, в який внесла недостовірні відомості, включивши до вказаного списку ОСОБА_7 , внісши неправдиві відомості про те, що він перебуває на посаді заступника начальника відділу постачання та збуту ТОВ «Новооржицький цукровий завод», який завірила відтиском печатки «Україна Товариство з обмеженою відповідальністю Полтавська область Лубенський район смт. НовооржицькеНовооржицький цукровий завод» Ідентифікаційний код 38960990».

Надалі ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці, здійснив оплату на невстановлений досудовим розслідуванням криптогаманець грошовими коштами у сумі 8 000 доларів США за виготовлення вказаних підроблених документів.

Після цього зазначена вище невстановлена досудовим розслідуванням особа 06.06.2024 із відділення №38 ТОВ «Нова Пошта», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 17ж, переслала вищевказані підроблені документи ОСОБА_7 , і він їх отримав 07.06.2024 у відділенні №5 ТОВ «Нова Пошта», розташованому за адресою: вул. Спаська, 9а, м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Вищевказані дії надали ОСОБА_7 право на використання документів, як офіційних, тобто таких, що мають усі необхідні реквізити та юридично значущий характер, і дають особі, котра є особою призовного віку та не має права перетину державного кордону України під час дії воєнного стану, здійснити незаконний перетин державного кордону України на виїзд з України.

Крім цього, ОСОБА_7 17.06.2024 приблизно в 00:35 під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин» Волинської митниці у с. Старовойтове Ковельського району Волинської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, будучи особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, з метою незаконного перетину державного кордону України, в порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, як підставу для перетину державного кордону України надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме, наказ Міністерства економіки України №7570 від 10.07.2023 «Про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ «Новооржицький цукровий завод», з внесеними недостовірними відомостями про бронювання за ТОВ «Новооржицький цукровий завод» на період мобілізації та на воєнний час військовозобов`язаних, які працюють у зазначеному товаристві; наказ ТОВ «Новооржицький цукровий завод» №421/В від 14.06.2024 «Про направлення у відрядження працівника» на ім`я ОСОБА_7 , із недостовірними відомостями про те, що він відряджається на 21 календарний день з 15 червня 2024 року по 06 липня 2024 року до м. Варшава Республіки Польща, завірений відтиском печатки «Україна Товариство з обмеженою відповідальністю Полтавська область Лубенський район смт. Новооржицьке «Новооржицький цукровий завод» Ідентифікаційний код 38960990», з підробленим підписом директора вказаного товариства; витяг з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного із недостовірними відомостями про те, що військовозобов`язаному ОСОБА_7 відповідно до наказу Мінекономіки №7570 від 10 липня 2023 року надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 04 листопада 2024 року, завірений відтиском печатки «Україна Товариство з обмеженою відповідальністю Полтавська область Лубенський район смт. Новооржицьке «Новооржицький цукровий завод» Ідентифікаційний код 38960990», з підробленим підписом директора вказаного товариства; список військовозобов`язаних, які пропонуються на бронювання на період мобілізації та на воєнний час,з внесеними до нього недостовірними відомостями про те, що ОСОБА_7 , перебуває на посаді заступника начальника відділу постачання та збуту ТОВ «Новооржицький цукровий завод», завірений відтиском печатки «Україна Товариство з обмеженою відповідальністю Полтавська область Лубенський район смт. Новооржицьке «Новооржицький цукровий завод» Ідентифікаційний код 38960990», які зазначеними установами не видавались та не посвідчувались, чим ОСОБА_7 використав указані завідомо підроблені документи.

У поданих апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник наводять аналогічні апеляційні вимоги щодо необхідності зміни оскарженого вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, просять призначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу.

Вважають, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що обвинувачений активно займається волонтерською діяльністю, має активну громадську позицію, поведінка після вчинення кримінальних правопорушень виключно позитивна. При цьому, уже після постановлення вироку стороною захисту отримано документи, які позитивно характеризують обвинуваченого, витяг військовооблікового документу «Резерв +», з якого вбачається, що ОСОБА_7 повторно уточнив свої військово-облікові дані та пройшов військово-лікарську комісію.

Зважаючи на наведене та те, що ОСОБА_7 не перешкоджав досудовому розслідуванню, судовому розгляду, на думку сторони захисту, наявні обґрунтовані підстави для пом`якшення призначеного покарання.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, прокурора, який заперечив подані стороною захисту апеляційні скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, є правильними і ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Разом з тим, обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах вказують про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок суворості.

Проте такі їх доводи не заслуговують на увагу суду з наступних підстав.

Судове рішення відповідно до положень ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду стосовно ОСОБА_7 в оскарженій його частині вказаній нормі кримінального процесуального права відповідає.

Твердження в апелянтів про те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та про наявність підстав для призначення менш суворого виду покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, ніж обмеження волі є безпідставними та не обгрунтованими виходячи із наступного.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Так, у виключних випадках кримінальний закон передбачає можливість застосування положень ст. 69 КК України, але лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Це можливо, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК України, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі визначеного покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час та після його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, вказаних вимог процесуального закону належним чином дотримався та дійшов правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в межах санкцій частин згаданих статей КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини кримінального провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції визнано вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Крім того, судом першої інстанції при визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховано, що він повністю визнав свою винуватість, розкаявся у вчиненому, є особою молодого віку, згідно зі ст. 89 КК України не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, його поведінка після вчинення кримінальних правопорушень є позитивною; він на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю.

Поміж тим, важливо акцентувати увагу, що в умовах воєнного стану вчинення протиправних дій для незаконного перетину кордону України, з метою уникнення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та ухилення від виконання свого конституційного обов`язку щодо захисту України, її незалежності та територіальної цілісності має особливу суспільну небезпечність.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, у своїй сукупності беззаперечно спростовують посилання обвинуваченого та його захисника, що більш м`яке покарання не пов`язане з реальним обмеженням волі, зокрема, і штраф буде необхідним та достатнім для досягнення мети покарання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст. 50, 65 КК України дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкціями ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а остаточне покарання саме у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, яке не можна вважати надто суворим в даному випадку, як про це зазначають апелянти.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновками суду першої інстанції щодо виду і строку призначеного ОСОБА_7 покарання та вважає його необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Наведені в апеляційних скаргах доводи про особу обвинуваченого, зайняття ним волонтерською діяльністю приймаються колегією суддів до уваги, однак не є тими істотними обставинами, які можна було б вважати такими, що дають можливість призначення більш м`якого виду покарання, ніж обмеження волі, яке призначене у мінімальному розмірі.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Таким чином, підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання, з мотивів наведених обвинуваченим та його захисником, апеляційний суд не знаходить.

А тому, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржений вирок, - без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шацького районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: