Справа № 456/1859/25
Провадження № 1-кп/456/344/2025
УХВАЛА

20 травня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України,

встановив:

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заявила клопотання про повернення прокуроруобвинувального акту в кримінальному провадженні №0000265 від 29.10.2024. Покликається на те, що формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням. В обвинувальному акті відсутні дані про складові суб`єктивної та об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ст. 111 КК України. Так, в обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також частина тих фактичних обставин правопорушення, у вчиненні якого підозрювалася ОСОБА_6 , і правова кваліфікація. Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист і як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку. Обвинувачення повинно бути чітко сформульоване, зрозуміле та конкретизоване, із зазначенням мотиву, мети, способу та інших елементів кримінального правопорушення. Однак в обвинувальному акті, який переданий на розгляд суду, містяться відомості, які сторона обвинувачення грунтує на припущеннях, а саме: «точного часу та дати не встановлено, курсант Діденко перебуваючи на території Львівської області, точно місце не встановлено, надала представнику іноземної держави згоду здійснити допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, а саме - повідомила відомості про розташування об`єктів військової інфраструктури (об`єкти навчально-матеріальної бази) Міжнародного центру миротворчості та безпеки (військова частина НОМЕР_1 ) та Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Вказані інкриміновані дії не містять ознак злочину, передбаченого ст. 111 КК України. Вказане відповідає диспозиції ст. 114-2 КК України - несанкціоноване поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, рух, переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану. Однак, обвинувачення у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_6 не пред`являлось.

Таким чином, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 зазначене процесуальне рішення прокурора не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_6 відповідно до положень процесуального закону, так як в ньому міститься лише виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінальних правопорушень, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту.

Також обвинувальний акт не відповідає іншим вимогам статті 291 КПК України, а саме: обвинувальний акт не містить обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , а саме, прямо визначена у п.3ч.1 ст. 66 КК України, - вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та інші.

Також прокурором порушено вимоги ст. 293 КПК України. Так, статтею 484 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цією главою. Положення цього параграфу застосовуються у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, вчинених особами, які не досягли вісімнадцятирічного віку. Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи. Відповідно до ст. 44 КПК України, якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній, до участі в процесуальній дії разом з ним залучається його законний представник. Як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники особи, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній, недієздатний чи обмежено дієздатний.

Законний представник користується процесуальними правами особи, інтереси якої він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена представнику.

Крім того, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування також не містить даних про те, у яке саме провадження відбулося виділення матеріалів щодо інших осіб, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник в судовому засіданні підтримали клопотання про повернення прокурору обвинувального акта.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання захисника про повернення прокурору обвинувального акта за безпідставністю.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що клопотання про повернення прокурору обвинувального акта слід задоволити виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу. Вичерпні вимоги до обвинувального акта містяться у ст. 291 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акта, зазначені відомості в обвинувальному акті не всі наявні, зокрема обвинувальний акт не містить обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , а саме, прямо визначена обставина у п.3 ч.1 ст. 66 КК України - вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Статтею 484 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодекс з урахуванням особливостей, передбачених цією главою. Положення цього параграфу застосовуються у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, вчинених особами, які не досягли вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Відповідно до ст. 44 КПК України якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній, до участі в процесуальній дії разом з ним залучається його законний представник. Як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники особи, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній, недієздатний чи обмежено дієздатний. Законний представник користується процесуальними правами особи, інтереси якої він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена представнику.

КПК України унормовує різні процедури (види) кримінального провадження щодо неповнолітніх у залежності від їх віку.

Однією з таких процедур є провадження щодо неповнолітньої особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, досягнувши віку, з якого можлива кримінальна відповідальність. Даний вид кримінального провадження здійснюється за загальними правилами КПК з урахуванням норм § 1 глави 38 КПК України. Зокрема, у цьому виді кримінального провадження КПК України встановлює обов`язкову участь захисника (п. 1 ч. 2 ст. 52 КПК), законного представника неповнолітнього підозрюваного, обвинуваченого (ст. 44, 488 КПК).

Участь законного представника слід розглядати як додаткову гарантію забезпечення прав і законних інтересів неповнолітнього підозрюваного (обвинуваченого).

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до Керівних принципів ООН щодо судочинства у питаннях дітей кожна дитина має право на першочергову увагу якнайкращому забезпеченню своїх інтересів, включаючи право на захист і можливість гармонійного розвитку.

Керівні принципи Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, вимагають від держав-учасниць гарантувати ефективне здійснення прав дітей, щоб їх найкращим інтересам приділялась першочергова увага в усьому, що стосується або зачіпає їх інтереси.

Держави-члени повинні гарантувати ефективне здійснення прав дітей, щоб їхні найкращі інтереси мали першочергову увагу у всьому, що стосується або зачіпає їхні інтереси.

Однак, всупереч вищевказаним нормам кримінально-процесуального законодавства, у даному кримінальному провадженні до участі в процесуальних діях разом з неповнолітньою обвинуваченою ОСОБА_6 не було залучено її законного представника, одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор не надав під розписку його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування законному представнику неповнолітньої обвинуваченої, який користується процесуальними правами особи, інтереси якої він представляє.

Враховуючи вищевикладені обставини невідповідності обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, у контексті приписів ст.ст. 44, 293 цього ж Кодексу, за своєю сукупністю, визнаються судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які фактично нівелюють принципи безсторонності та неупередженості суду, безпосередності дослідження ним під час судового розгляду кримінального провадження по суті доказів сторін, принципів рівноправності та змагальності сторін, що унеможливлюють призначення до судового розгляду обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні, гарантуючи ефективне здійснення прав неповнолітньої ОСОБА_6 , щоб її найкращим інтересам приділялась першочергова увага у всьому, що стосується або зачіпає її інтереси, а відтак єдиним можливим й законним судовим рішенням являється повернення зазначеного акта прокурору Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372, 376 КПК України,

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 від 29.10.2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - повернути прокурору Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3