У Х В А Л А

"16" серпня 2025 р. Справа153/1301/25

Провадження1-кс/153/257/25-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Велика Кісниця Могилів-Подільського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, непрацюючого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури

Вінницької області ОСОБА_5

слідчого ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП

у Вінницькій області - ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Клопотання мотивовано наступним: 15 серпня 2025 року приблизно о 22.00 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , знаходилися біля магазину «Оксана», що розташований за адресою: вул.Радянська, 38/2, с.Велика Кісниця Могилів-Подільського району Вінницької області, де спільно розпивали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на побутовому ґрунті виникла словесна суперечка, яка переросла в штовханину під час якої ОСОБА_9 наніс ОСОБА_4 один удар кулаком руки в ділянку обличчя, від якого останній впав на землю. Після цього у ОСОБА_4 виник умисел на вбивство ОСОБА_8 . З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі марки ВАЗ, моделі 211540-120-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поїхав за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де взяв власну гладко-ствольну мисливську рушницю марки «ИЖ-27», № НОМЕР_2 , сів до вказаного автомобіля та повернувся до магазину «Оксана», та під приводом розмови з ОСОБА_9 , знаходячись в автомобілі, підкликав його до себе.

В подальшому, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_4 , який перебуваючи в автомобілі, діючи умисно та усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, через відкрите вікно водійських дверей, здійснив постріл з вищезазначеної рушниці в область правого підребірря ОСОБА_9 від чого на місці події настала його смерть. Після скоєного, ОСОБА_4 з рушницею на автомобілі зник з місця вчинення злочину.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №61 від 16.08.2025 смерть ОСОБА_9 настала внаслідок внутрішньо-плевральної кровотечі, розриву печінки та легенів, проникаюче вогнепальне поранення черевної і грудної порожнини, постріл із гвинтівки.

Таким чином ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

16 серпня 2025 року о 00 год. 05 хв. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

16 серпня 2025 року о 00 год. 05 хв. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину доводиться наступними матеріалами кримінального провадження: протокол огляду місця події від 16.08.2025, по АДРЕСА_2 біля магазину «Оксана»; протоколом огляду огляду місця події від 16.08.2025, по АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 ; протоколами допиту свідків від 16.08.2025;

З матеріалів кримінального провадження слідує наступне, що ОСОБА_4 на даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Також було встановлено, що ОСОБА_4 не працює, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, що є підставою вважати, що останній, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та перебуваючи на волі може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування.

Таким чином, такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, застава чи домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_4 : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить суд обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд застосувати до підозрюваного міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів .

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового розгляду матеріали, дійшов наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У зв`язку з цим частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових: чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий; чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях ОСОБА_4 ознак злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор, а саме ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який санкцією ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Також було встановлено, що ОСОБА_4 не працює, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, що є підставою вважати, що у підозрюваного ОСОБА_4 відсутні стійкі соціальні зв`язки, що дає підстави суду прийти до висновку про існування ризику передбаченого п.1, ч.1, ст.177 КПК України, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може впливати на свідків, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування, оскільки знає їхнє місце проживання. Тому, суд вважає, що обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34 передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою попередження можливості ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, забезпечення виконання процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним клопотання задовольнити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинення злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-196, 309, 310, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с.Велика Кісниця Могилів-Подільського району Вінницької області, українця, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 16 серпня 2025 року.

Визначити 15 жовтня 2025 року датою закінчення строку дії даної ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1