Справа № 161/8508/25 Провадження №11-сс/802/286/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2025 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000076),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 29.04.2025 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_8 під час її затримання та обшуку автомобіля марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 із встановленням заборони на відчуження, розпорядження та користування даним майном, а саме на: мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro Max» сірого кольору, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім- карткою НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору, imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 з сім-карткою НОМЕР_7 ; 1 купюру номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QE 14871911 A; 1 купюру номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QI16021898 A; імітаційні грошові кошти купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США з серією і номером LB19287319 S в загальній кількості 28 штук; автомобіль марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000076, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2 КК України.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Посилається на те, що автомобіль марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 не відповідає жодній з умов, передбачених ч.2 ст.170 КПК України для арешту. Вказує на те, що відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_8 , наслідки арешту майна для неї та її сім`ї є обмеженням у користуванні транспортним засобом в особистих, сімейних цілях, призводять до додаткових транспортних витрат. Просить скасувати ухвалу в частині арешту на майно, а саме: автомобіль марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 , постановити нову, якою накласти арешт на автомобіль марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 із встановленням заборони на відчуження та розпорядження автомобілем.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, власника майна ОСОБА_8 та її представника, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили скасувати накладення арешту в частині користування на транспортний засіб, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Клопотання про арешт майна подане у зв`язку з необхідністю збереження речових доказів, тобто з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу), а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У випадку, передбаченому п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

А приписами ч.5 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим, прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Апеляційним судом встановлено, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

З матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 28.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

30.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України (а.п.23-32).

Санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Оголошена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою. Її обґрунтованість підтверджується сукупністю доказів. які долучені до матеріалів клопотання. Це протоколи огляду та вручення грошових коштів, протокол допиту свідка ОСОБА_10 (а.п.9-21).

29.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області проведено обшук в автомобілі, який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , а саме «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення нею кримінального правопорушення, відшукання і вилучення коштів, за результатами проведення якого здійснено його вилучення.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що автомобіль марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_8 , тому в разі доведення вини останньої з метою забезпечення виду покарання - конфіскації майна, яке передбачене санкцією ч.3 ст.369-2 КК України, транспортний засіб підлягає арешту.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Клопотанням прокурора та долученими до нього документами доведено необхідність накладення арешту на вилучене майно.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст.ст.131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на майно, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Крім того, при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2025 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: