Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/413/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 398/1915/20 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 травня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 13 травня 2025 року до 11 липня 2025 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 90 840 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Олександрійському міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 травня 2025 року, ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 13 травня 2025 року до 11 липня 2025 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 90 840 грн.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 га ч. 2 ст. 307 КК України, одне з яких є тяжким злочином, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Обвинувачений одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, до моменту затримання не працював, в будинку за місцем реєстрації на цей час ніхто не проживає, його дружина працює та проживає у м. Києві, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки за зареєстрованим місцем проживання. Усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). У обвинуваченого відсутнє законне джерело одержання доходу чи/або заробітної плати, до моменту затримання офіційно не працював. ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Ознака повторності інкримінованих обвинуваченому злочинів, свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків передбачених ст.177 КПК України. Крім того, ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрацію. Вказує, що обвинувачений досить тривалий час перебуває у Сізо. Також, вказує, що визначена сума застави є непомірною.

Прокурор, обвинувачений та його захисник, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційних скарг не заявляли, при цьому захисник подала клопотання про розгляд справи без їх участі, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст.422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 06 до 10 років із конфіскацією майна. Обвинувачений одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, до моменту затримання не працював, в будинку за місцем реєстрації на цей час ніхто не проживає, його дружина працює та проживає у м. Києві, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки за зареєстрованим місцем проживання.

Також те, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які знайшли своє об`єктивне підтвердження, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Крім того, суд першої інстанції на підставі ч.5 ст.182 КПК України та з урахуванням суспільної небезпеки злочину, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , його особу та матеріальний стан, дійшов до правильного висновку щодо визначення розміру застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо непомірної суми застави, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що не доведено наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Також, доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом не було взято до уваги, характеризуючі дані на особу, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали належним чином враховано всі характеризуючі данні на особу.

Крім того жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Більше того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, не доведено.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції, із урахуванням вище викладеного та вищевказаних ризиків, які встановлені, колегія суддів, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 травня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 13 травня 2025 року до 11 липня 2025 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 90 840 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)