Справа № 643/8297/25
Провадження № 1-кс/643/2860/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000034 від 14.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого відділу Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 14.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 13.02.2024 до ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 12.02.2024 невстановлена особа шахрайським шляхом під виглядом передоплати при купівлі автомобіля, користуючись абонентським номером НОМЕР_1 , заволоділа грошовими коштами в сумі 288,80 доларів США, які заявник ОСОБА_4 о 18:24 12.02.2024 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 .

Крім цього, до ВП №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 21.03.2024 невідома особа, шляхом обману, в умовах воєнного стану, під приводом продажу автомобіля заволоділа його грошовими коштами у сумі 164000 гривень, які потерпілий переказав на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_3 , чим спричинила останньому значної шкоди.

За даним фактом слідчим СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 14.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України.

29.04.2025 отримано ухвалу Салтівського районного суду міста Харкова про проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується паспортом з персональними даними ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.05.2025 у період часу з 14:15 до 16:00 год. проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме за адресою АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон ТМ «iPhone 6+» у корпусі золотого кольору, з ІМЕІ: НОМЕР_4 , з сім-картою у середині з номером НОМЕР_5 , котрий належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), к.т. відсутній; мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy A23», у корпусі бежевого кольору, котрий має ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , з сім-картою у середині НОМЕР_8 , котрий належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 ; мобільний телефон у корпусі чорного кольору ТМ «Nokia», власник якого не встановлений, однак є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) може використовувати у своїй злочинній діяльності; мобільний телефон у корпусі чорного кольору ТМ «Nokia» з ІМЕІ1: НОМЕР_9 , та сім-картою у середині з номером НОМЕР_10 , власник якого не встановлений, однак є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) може використовувати у своїй злочинній діяльності; карту ТОВ «Лайфселл» з номером НОМЕР_11 , банківську карту АТ «А-Банк» з номером № НОМЕР_12 , власник яких не встановлений, однак є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) може використовувати у своїй злочинній діяльності.

26.05.2025 зазначене вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному проваджені.

Вилучені під час огляду, обшуку речі мають істотне значення по кримінальному провадженню для встановлення істини по кримінальному провадженню та необхідні для проведення судових експертиз, інших процесуальних дій.

У разі повернення речових доказів вони можуть будуть знищенні, зіпсовані та пошкодженні

Прокурор в судове засідання не з`явився, разом з клопотанням подав заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт із забороною використання, відчуження, розпорядження, а саме на: мобільний телефон ТМ «iPhone 6+» у корпусі золотого кольору, з ІМЕІ: НОМЕР_4 , з сім-картою у середині з номером НОМЕР_5 , котрий належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ); мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy A23», у корпусі бежевого кольору, котрий має ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , з сім-картою у середині НОМЕР_8 , котрий належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 ; мобільний телефон у корпусі чорного кольору ТМ «Nokia», власник якого не встановлений, однак є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) може використовувати у своїй злочинній діяльності; мобільний телефон у корпусі чорного кольору ТМ «Nokia» з ІМЕІ1: НОМЕР_9 , та сім-картою у середині з номером НОМЕР_10 , власник якого не встановлений, однак є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) може використовувати у своїй злочинній діяльності; карту ТОВ «Лайфселл» з номером НОМЕР_11 , банківську карту АТ «А-Банк» з номером № НОМЕР_12 , власник яких не встановлений, однак є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) може використовувати у своїй злочинній діяльності.

Зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1