УХВАЛА

26 червня 2025 року

м. Київ

справа № 334/2201/23

провадження № 51-1883 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у суді апеляційної інстанції, на вирок Запорізького апеляційного суду від 3 березня 2025 року стосовно ОСОБА_5 ,

установила:

Прокурор звертався з касаційною скаргою на згадане судове рішення. Подану скаргу через її невідповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Касаційний кримінальний суд Верховного Суду (далі - Суд) 26 травня 2025 року залишив без руху і надав строк для усунення недоліків. У рішенні Суду було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги, і роз`яснено, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

У межах наданого строку прокурор повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте з тексту нового звернення убачається, що при його поданні вимог ст. 427 КПК знову не додержано й не усунуто недоліків, на які було вказано в ухвалі від 26 травня 2025 року.

Беручи до уваги правила п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути авторові на таких підставах.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження забезпечується у визначених законом випадках.

Приводом для ревізії судових рішень у касаційному порядку є звернення особи, зміст якого має кореспондуватися з нормативним урегулюванням.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається Судом із урахуванням ч. 2 ст. 433 КПК, тобто насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування. Тому в ст. 427 цього Кодексу законодавець установив конкретні вимоги до змісту скарги, наслідком недодержання яких є її повернення.

За положеннями згаданої статті, скаржник повинен умотивувати свою позицію, зазначивши, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення з огляду на підстави для його зміни або скасування судом касаційної інстанції, визначені в ст. 438 КПК. Тобто в скарзі належить відобразити, які норми закону істотно порушив суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оспорюване рішення. Обов`язковість викладення цього зумовлено принципом юридичної визначеності, корелюється з приписами ч. 1 ст. 433 КПК, згідно з якими на стадії касаційного провадження перевіряється правильність застосування норм права, недодержання котрих зумовлюють здійснення касаційного провадження.

Окресленого при поданні нової скарги не було враховано.

Так, за змістом нової скарги, у ній її автор просить на підставах, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати вирок апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді.

Із тексту поданої скарги вбачається, що сторона обвинувачення насамперед не погоджується з призначеним засудженому заходом примусу, яке вважає м`яким за розміром. Однак при цьому скаржник знову не наводить у розрізі ст. 414 вказаного Кодексу з урахуванням дискреційних повноважень суду обґрунтування саме явної несправедливості покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, що не в мінімальних межах санкції статей кримінального закону, за котрими було засуджено ОСОБА_5 . Звідси, - і не аргументовано наявності передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК підстави для скасування оспорюваного рішення. А сама собою незгода із застосованим від імені держави до особи, визнаної винною у вчиненні злочинів, передбаченого законом обмеження прав і свобод, ще не створює згаданої підстави.

Крім того, у касаційній скарзі не наведено доводів на підтвердження допущення судом апеляційної інстанції таких порушення норм процесуального права, котрі в розумінні ст. 412 КПК є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку. Замість цього відображення позиції зводиться до тез про недодержання положень статей 374, 420 цього Кодексу.

Таким чином у скарзі не викладено обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваного вироку і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Отже, недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, не усунуто й не додержано ст. 427 КПК, що стає на заваді відкриттю касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула в установлений строк недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху. А тому, на підставі цієї норми процесуального права, подану скаргу належить повернути авторові.

Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у суді апеляційної інстанції, на вирок Запорізького апеляційного суду від 3 березня 2025 року стосовно ОСОБА_5 разом із усіма доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3