Провадження № 1-кп/752/1312/25
УХВАЛА

29 травня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001737 від 02 червня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

свідка ОСОБА_7 ,

встановив:

Голосіївським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд у вищевказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою до 06 червня 2025 року включно.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від суду та впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не здатне запобігти вказаним ризикам.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Вказав, що підозра обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України необґрунтована. Ризики у кримінальному провадженні відсутні. Забезпечити належну поведінку обвинуваченого можливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. У обвинуваченого є місце проживання у м. Києві. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений підтримав захисника.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений є хрещеним батьком її дитини. Підтвердила, що може надати обвинуваченому кімнату в квартирі, де він міг би перебувати під домашнім арештом.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою з наступних підстав.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується ;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 бвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі.

Про обґрунтованість підозри обвинуваченого свідчить зміст обвинувального акта, реєстр матеріалів досудового розслідування, а також сукупність досліджених в судовому засіданні доказів. При цьому оцінка обґрунтованості підозри в даному випадку здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості обвинуваченого. За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні не закінчено. Тривають судові дебати. Об`єктивна оцінка доказам на предмет їх допустимості, достовірності та достатності для доведення чи не доведення винуватості обвинуваченого може бути надана лише за результатами судового розгляду.

З огляду на характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, вагомість зібраних доказів, дані про особу обвинуваченого, котрий є громадянином іншої держави, не має міцних соціальних зв`язків, офіційного місця роботи, розмір покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності винуватості, суд дійшов висновку про продовження існування передбаченого у ст. 177 КПК України ризику, а саме у випадку звільнення з-під варти обвинувачений може переховуватися від суду.

Наявність у обвинуваченого можливості проживати у квартирі, що належить ОСОБА_7 , не зменшує існування вказаного ризику, а тому не є підставою для зміни запобіжного заходу.

Застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, в даному випадку буде недостатнім для запобігання ризику переховування, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Тримання обвинуваченого під вартою виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, що не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

За таких обставин клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи, що обвинуваченому ставиться в провину вчинення злочину із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини, в силу приписів п. 1, п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення обвинуваченому розміру застави суд не вбачає.

Керуючись статтями 177, 182, 183, 194, 199, 331, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, до 27 липня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1