Справа № 464/2422/24
пр.№ 1-кп/464/195/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 24.03.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мушкатівка Чортківського р-ну Тернопільської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_3 21 березня 2024 року приблизно о 00 годині 05 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 6, кімната 239, діючи умисно, із хуліганських мотивів, в присутності сторонніх осіб, демонструючи свою зверхність перед іншими та неповагу до існуючих правил і норм поведінки, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті у суспільстві норми поведінки та добропристойності, демонструючи свою зневагу, з метою самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, безпричинно наніс декілька ударів кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_6 , чим спричинив йому поверхневу рану нанижній губі справа, крововиливи і садна на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи справа, які згідно висновку експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження, а також наніс декілька ударів кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив йому множинні синці на обличчі, наскрізну рану верхньої губи справа, садно-подряпину у лівій завушній ділянці, травму голови та обличчя у вигляді струсу головного мозку, наскрізної рани верхньої губи, синців обличчя, садна-подряпини в лівій завушній ділянці. Травма голови зі струсом головного мозку, наскрізна рана губи згідно висновку експерта відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров?я, а садно-подряпина, синці відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Пояснив, що 21 березня 2024 року приблизно о 23 год, прийшов до гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , де раніше проживав, будучи студентом. Близько 00.00 год перебуваючи біля кімнати 239, побачив, хлопця, котрий закривав двері. Цього хлопця він не знав, але підійшовши до дверей попросив відчинити кімнату, щоб подивитися хто в ній є присутнім. Однак потерпілий ОСОБА_7 відповівши агресивно зачинив двері кімнати. Він в цей час, застосувавши силу, виштовхнув двері, та зайшовши в середину відразу наніс 2 удари в обличчя останнього, внаслідок чого той впав на шафу. В цей час прокинувся потерпілий ОСОБА_6 , котрий спав, та направився в його сторону. Він відразу почав наносити потерпілому удари. Підтвердив, що потерпілі йому ударів не наносили. Йому соромно за скоєне, він щиро шкодує за свою протиправну поведінку, з потерпілими примирився, відразу після події вживав заходи щодо відшкодування шкоди. Наразі, потерпілі до нього претензій не мають. З матеріалами кримінального провадження ознайомлений, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, з якими повністю погоджується та просить здійснювати спрощений порядок дослідження доказів.

Потерпілий ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з заявами про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, щодо міри покарання покладаються на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту про проведення спрощеного порядку дослідження доказів підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованого злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а прийняте рішення про скорочений судовий розгляд свідчитиме про те, що обставини, які сторонами не оспорюються, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає такі належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинення ним хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 296 КК України суб`єкт кримінального правопорушення підлягає кримінальній відповідальності за вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до правових висновків викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 №10 за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Беручи до уваги, що подія кримінального правопорушення мала місце у гуртожитку, що є громадським місцем, у нічний час, обвинувачений протиправно проник до кімнати, що на праві користування належала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тим самим грубо порушив громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з потерпілими знайомий не був, спричинив таким легкі тілесні ушкодження, що можуть охоплювати ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із чим вчинив дії з особливою зухвалостю.

За таких обставин, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Таким чином, суд дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 1 ст. 296 КК України.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, є кримінальним проступком.

При вивченні особи обвинуваченої судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Мушкатівка Чортківського р-ну Тернопільської обл., громадянин України, з середньою спеціальною освітою, за місцем навчання проявив себе позитивно, не працює, неодружений, на обліках у КНП ЛОР «ЛОКПД», КНП «Борщівська міська лікарня» Борщівської міської ради у лікаря психіатра не перебуває, з 02.2023 перебуває під профілактичним спостереженням у КНП ЛОР «ЛОМЦТ та ТУ», з 12.04.2023 перебуває на обліку у КНП «Борщівська міська лікарня» Борщівської міської ради у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів. Синдром відміни», у період інкримінованих дій та на даний час тяжким психічним розладом не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем зареєстрованого проживання характеризується позитивно, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 за ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ч.1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому, у п. 8 Постанови ПВСУ № 7 від 24.10.2010 ВСУ звернув увагу на те, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При визначенні виду покарання ОСОБА_3 суд враховує, що він повністю визнав вину, характер його поведінки під час досудового розслідування, що сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, поведінку під час судового слідства, що не оспорював фактичних обставин у справі, тим самим продемонстрував бажання стати на шлях виправлення, а також те, що потерпілі жодних претензій до останнього не мають, так як обвинувачений повністю добровільного відшкодував шкоду, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, являється особою молодого віку, позитивну характеристику, не працює, тому при його альтернативності, суд вважає, що покарання у виді штрафу не може бути застосованим через відсутність доходів, у зв`язку із чим, разом із пробаційним наглядом та обмеженням волі становитиме надмірний тягар для останнього та не виконуватиме мети закріпленої у кримінальному законі.

Беручи до уваги встановлені обставини, котрі в сукупності вказують на обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення не є корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, кримінальними правопорушення, передбаченими статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчиненими в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, а ОСОБА_3 не є представником держави, у тому числі іноземної, що дає підстави суду для застосування ч.1 ст. 69 КК України, та призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 296 КК України у виді громадських робіт.

Одночасно, суд зважає, що згідно ч.2 ст. 56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Беручи до уваги, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено щодо неповнолітньої особи, яким потерпілим було спричинено легкі тілесні ушкодження, суд вважає, що громадські роботи слід встановити на строк двісті годин, оскільки, саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 296, ст. ст. 50, 56, 65, 69 КК України, керуючись, ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та на підставі ч.1 ст. 69 КК України призначити йому основне покарання перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 296 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1