Номер провадження: 11-сс/813/1712/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000119, внесеного до ЄРДР 08 серпня 2025 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 12.10.2025 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, у розмірі - 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, свідчить про виключний випадок, що дозволяє при визначенні підозрюваному розміру застави вийти за межі її розміру, передбаченого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказують на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, постановленою з порушеннями КПК України, з наступних підстав:

- слідчим суддею не взято до уваги, що прокурором не доведено обставин, що свідчать про наявність обгрунтованої підозри, не надано доказів причетності ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення;

- сторона обвинувачення не довела існування ризиків, передбачених п.1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що, в свою чергу, є обов`язковим критерієм при вирішенні питання при застосуванні запобіжного заходу, а саме лише тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 не визначається, як підстава для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ;

- слідчий суддя залишив поза увагою, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину, є особою з 3-ю групою інвалідності;

- слідчий суддя не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Посилаючись на викладене захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, ухвалу суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності; ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав у повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.

Відповідно до клопотання у провадженні Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000119 від 08 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 15 серпня 2025 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За версію органу досудового розслідування, у невстановленому місці та час, але не пізніше 07.08.2025, у заступника начальника застави - начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_11 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Усвідомлюючи, що для виконання функцій із забезпечення організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України необхідне залучення людських ресурсів, ОСОБА_11 вирішив у невстановлені у ході досудового розслідування час, місці та спосіб, вступити у попередню змову із колишнім військовослужбовцем ОСОБА_8 , який до 11.11.2024 проходив службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України.

У свою чергу, ОСОБА_8 погодився на участь в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, продемонструвавши таку згоду своїми подальшими активними та умисними діями.

Так, ОСОБА_11 , дізнавшись у невстановлений на даний час спосіб та у невстановлених осіб інформацію про ОСОБА_12 , який здійснював пошук роботи в країнах ЄС та шукав способи виїзду за кордон, а також його номер мобільного телефону вирішив скористатись зазначеною інформацією на власну користь, шляхом організації його незаконного переправлення через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, за грошову винагороду.

У подальшому, 07.08.2025, близько 13:46, ОСОБА_11 з мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував ОСОБА_12 на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , та поцікавився чи він дійсно в пошуках можливостей виїзду за кордон. Почувши від ОСОБА_12 , що він має намір виїхати за кордон, ОСОБА_11 повідомив, щоб все подальше спілкування велось через месенджер Viber, та що у додатку його обліковий запис відображається під ім`ям « ОСОБА_13 », а всі подальші розмови він буде вести із використанням кодових слів, пов`язаних із грою в футбол. Після чого ОСОБА_11 вказав ОСОБА_12 зайти у месенджер Viber та почитати повідомлення.

В цей час, ОСОБА_11 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, надіслав останньому в указаному месенджері повідомлення наступного змісту: «участь у грі буде коштувати 3000 доларів».

Цього ж дня, близько 14:06, ОСОБА_11 перетелефонував ОСОБА_12 , та повідомив, що може посприяти виїзду за кордон, однак для цього необхідний аванс, та через декілька хвилин відправив повідомлення із номером карткового рахунку. Одночасно з цим, ОСОБА_11 повідомив, що передоплата має складати 1000 доларів в якості авансу, а 2000 доларів ОСОБА_12 має надати йому особисто під час перетину кордону, оскільки він буде нести службу неподалік від місця перетину та контролюватиме процес.

У свою чергу, ОСОБА_12 попросив у ОСОБА_11 час все обдумати, та про прийняте рішення повідомити додатково.

Після цього, ОСОБА_12 , розуміючи протиправність таких дій, звернувся до правоохоронних органів та в подальшому діяв у співпраці з ними.

Так, 13.08.2025, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 у ході телефонної розмови із ОСОБА_12 повідомив, що у разі надання ним згоди на перетин кордону за раніше озвученими умовами, він має заздалегідь повідомити про прийняте рішення. При цьому кращим днем для виїзду буде сьогоднішній день або наступний, тобто четвер, а також повідомив ОСОБА_12 , що він має направитись по Київській трасі в сторону міст Подільська або Кодими.

Цього ж дня, близько 17:48, ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_12 , про необхідність здійснення телефонного дзвінка або ж надсилання смс повідомлення перед виїздом, після чого останньому буде повідомлено місце та час зустрічі із ним.

Далі, 14.08.2025, близько 09:00, при виїзді з м. Одеси ОСОБА_12 , на виконання умов ОСОБА_11 , поінформував останнього про виїзд, відправивши смс повідомлення, на що ОСОБА_11 вказав їхати в сторону м. Кодими, та зателефонувати по прибуттю до м. Балта Одеської області.

Цього ж дня, прибувши, близько 13:00, до м. Балти, в район міського парку по вул. Любомирська, 229а, ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_11 , що очікує його в кафе «Бургер Парк». Через декілька хвилин ОСОБА_11 шляхом надсилання з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 на номер мобільного телефону ОСОБА_12 НОМЕР_3 повідомлення через месенджер Viber вказав очікувати на місці подальших інструкцій.

Через декілька хвилин за вищевказаною адресою, на автомобілі Volkswagen Bora, номерний знак НОМЕР_4 , прибули ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , зупинившись при цьому навпроти кафе «Бургер Парк».

Зрозумівши, що ОСОБА_12 очікує на місці зустрічі біля указаного кафе, ОСОБА_11 , перебуваючи на пасажирському сидінні автомобіля Volkswagen Bora, номерний знак НОМЕР_4 , вказав ОСОБА_12 сісти до авто, махнувши при цьому рукою та характерним жестом вказавши на заднє пасажирське сидіння, що ОСОБА_12 у подальшому було виконано.

Перебуваючи в авто, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , який в цей час перебував за кермом, повідомив ОСОБА_12 , що він дійсно той чоловік, з яким велось листування щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України, продемонструвавши мобільний телефон із перепискою та номером мобільного телефону ОСОБА_12 .

Після цього, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, та з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, повідомили останньому, що наразі вони попрямують до м. Подільськ Одеської області, задля узгодження подальших дій.

Перебуваючи у вищевказаному авто та рухаючись в сторону м. Подільськ Одеської області ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , повідомили ОСОБА_12 , щоб він суворо дотримувався всіх озвучених інструкцій та в такому разі ними буде організовано вдалий перетин кордону поза межами пункту пропуску в сторону Придністровської республіки.

Прибувши цього ж дня, близько 13:30, в м. Подільськ, в район магазину «Сова», по вул. Армійській, 622, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 повідомили ОСОБА_12 , що орендують йому квартиру, поки буде вирішуватись питання щодо більш зручного часу перетину кордону. Після цього, ОСОБА_8 вийшов з авто та повідомив ОСОБА_11 , що пішов домовлятись за квартиру.

Залишившись в авто, ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_12 , що є військовослужбовцем та про обізнаність щодо мобільних блок постів в м. Подільськ, а також що взагалі міг би здати його ТЦК чи так званим «своїм» якби хотів, однак, враховуючи домовленості все-таки організує безпроблемний перетин кордону, повідомивши окремі деталі організації незаконного переправлення, в тому числі, що перетин буде здійснюватися в сторону Придністровської республіки пішки, оскільки в сторону Республіки Молдови прийдеться перепливати річку.

У подальшому, після телефонного дзвінка ОСОБА_11 , останній вказав ОСОБА_12 прямувати із речами за ним.

Пройшовши декілька будинків ОСОБА_11 привів ОСОБА_12 до п`ятиповерхівки в АДРЕСА_1 , до першого під`їзду, де їх на 4 поверсі очікував ОСОБА_8 , який характерним жестом руки вказав заходити до квартири.

Далі, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, та з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, перебуваючи за вищевказаною адресою у квартирі, номер якої у ході досудового розслідування невстановлено, повідомили ОСОБА_12 , що це житло, в якому йому потрібно перебувати до моменту виїзду за кордон, та що орієнтовано все буде організовано на 5 ранку наступного дня, після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 покинули квартиру.

У подальшому, цього ж дня, близько 14:10, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , попередньо дізнавшись, що ОСОБА_12 продовжує очікувати на подальші інструкції, в раніше орендованій ними квартирі, прибули до нього.

Перебуваючи в указаній квартирі, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , повідомили ОСОБА_12 , що у них все під контролем щодо організації перетину та щоб він не турбувався. Після чого, ОСОБА_11 відійшовши в сторону із ОСОБА_8 та поспілкувавшись із ним пошепки, покинув квартиру.

У свою чергу, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, перебуваючи за вищевказаною адресою, почав проводити інструктаж останнього з метою вдалого перетину, розповівши детальний шлях перетину кордону зі сторони м. Кодими до Придністровської республіки. В ході розмови, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_12 , що їм із ОСОБА_11 необхідно зустрітись з іншими людьми задля обговорення більш точних деталей, часу перетину, та вказав на необхідність передачі грошових коштів у сумі, яка раніше була обговорена із ОСОБА_11 .

Після чого, 14.08.2025, близько 14:25, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, перебуваючи в квартирі за вищевказаною адресою, отримав від ОСОБА_12 грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 14.08.2025 становило 124544 гривні 70 копійок) за організацію незаконного переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України поза пунктами пропуску.

Отримавши грошову винагороду, ОСОБА_8 відразу покинув указану квартиру, вказавши ОСОБА_12 чекати подальших інструкцій, та попрямував на вулицю, де його біля першого під`їзду поруч із автомобілем Volkswagen Bora, номерний знак НОМЕР_4 , очікував ОСОБА_11 задля подальшого розподілу отриманих грошових коштів.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується наданими до клопотання у їх сукупності, зокрема: протоколами допиту свідка ОСОБА_12 (а.с. 34-42 т. 1 та а.с. 45-49 т. 1), протоколом огляду і вручення грошових коштів ОСОБА_12 (а.с. 50-53 т. 1), протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_8 (а.с. 54-59 т. 1), згідно якого у останнього вилучено кошти, які були вручені ОСОБА_12 відповідно до протоколу огляду і вручення грошових коштів.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Як зазначалось раніше, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки існування ризиків за ч.1 ст.177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені наступним:

- ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та, розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, останній, перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- ОСОБА_8 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може вжити заходів, як особисто так і використовуючи знайомства в правоохоронних органах, з метою знищення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження;

- враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у значній мірі підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14 , тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідка існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

- ОСОБА_8 може вжити заходів щодо перешкоджання кримінальному провадженню (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваних тощо);

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п.1-4 ч.1 ст.177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника щодо наявності у підозрюваного стійких соціальних зв`язків (має на утриманні дитину, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), інвалідність 3-ї групи підозрюваного, однак, у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлений ризик до маловірогідного чи до його виключення. У свою чергу, збагачення за рахунок вчинення протиправних дій для ОСОБА_8 є не випадковістю, чи діями, які були не бажаними або неочікуваними. Такі наслідки є результат трудомісткого процесу, який складався з високоорганізованих дій. Все це показує неможливість розумної довіри до підозрюваного, настільки, щоб можливо було убезпечити суспільний інтерес у вказаному провадженні від його ушкодження.

З огляду на викладене, а також враховуючи характер інкримінованого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, свідчить про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року), а тому на цьому етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя повинен захищати правовладдя і разом з ним права та інтереси особи, яка потрапила в орбіту кримінального процесу. Однак і суспільство, вимагає безпеки і послідовного дотримання власних інтересів. Відповідно дотримуючись балансу цих інтересів, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у організації незаконного перетину державного кордону особами призивного віку в умовах дії воєнного стану на території України, з корисливих мотивів, що свідчить про наявність значного суспільного інтересу у цьому кримінальному провадженні, оскільки, вчинення злочинів, які кваліфікуються за статтею 332 КК України, має стабільну динаміку зростання та несе реальні ризики для національної безпеки нашої держави.

З урахуванням наведеного, у цій справі наявна виключність випадку обумовлена такими обставинами: застава, у визначених КПК межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 60 560 грн до 242 240 грн), не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження; тяжкістю кримінального правопорушення; характером інкримінованого кримінального правопорушення, обставинами його вчинення; наявністю у цьому кримінальному провадженні значного суспільного інтересу, майнового стану підозрюваного та членів його сім`ї.

На думку апеляційного суду, застава у розмірі - 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, цілком відповідає фінансовим можливостям підозрюваного, не є для нього та його сім`ї завідомо непомірною, та дійсно зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш пропорційним заходом на теперішній час, який збалансує інтереси суспільства, держави та підозрюваного.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196, 197 , 370, 372, 376, 404, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000119, внесеного до ЄРДР 08 серпня 2025 року,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4