Провадження № 1-кп/947/1166/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2025 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 07.09.2024 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України.

Прокурор звернувся з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, не працює, не має постійного джерела доходів, тобто не має стійких соціальних зв`язків у суспільстві, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих, інший обвинувачених, перешкоджати іншим чином розгляду кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки притягується до кримінальної відповідальності Шевченківським районним судом міста Полтави, враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження, за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_7 , та її представник ОСОБА_8 , підтримали клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , просили задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 у зв`язку з тим, що ризики прокурором не доведені та безпідставні, тому можливо змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменьшити розмір застави, як альтенативного виду запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку свого захисника, та просив зменьшити йому розмір застави, або обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , утрималися від висловлювання думки щодо вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Таким чином, суд визнає, що без участі всіх потерпілих, захисника ОСОБА_12 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_11 , за угодою, неможливо провести підготовче судове засідання та вирішувати питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, клопотання прокурора, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченому ОСОБА_11 , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Також, суд враховує наявність дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 ,, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній не має міцних соціальних зв`язків, йому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватися від суду, повторити протиправну поведінку.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 , яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на інших обвинувачених, потерпілих та свідків, переховуватися від суду, що на думку суду, є підставою для продовження обвинуваченому ОСОБА_11 саме виключного виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання процесуальних обов`язків і їх належну поведінку.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_11 , суд на теперішній час не встановив.

Таким чином, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_11 , приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_11 , виду запобіжного заходу, та приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 наявності вищезазначених ризиків передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за можливе залишити без змін раніше визначений розмір застави в розмірі 1100 (одна тисяча сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 330 800 (три мільйона триста тридцять тисяч вісімсот) гривень, оскільки застава у менших розмірах не здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_11 обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132,177, 182, 183, 193, 194, 196, 197,314,369-372,376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 07.09.2024 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України, відкласти до 30.09.2025 року о 12:00 годині.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_11 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Полтавська установи виконання покарань №23" строком на 60 днів, тобто до 02.10.2025 року.

Залишити без змін раніше визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_11 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі в розмірі 1100 (одна тисяча сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 330 800 (три мільйона триста тридцять тисяч вісімсот) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 обов`язки строком на 60 днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_11 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачені, будучи належним чином повідомлені не з`явилися за викликом до суду без поважних причин чи не повідомили про причини своєї неявки, або якщо порушили інші покладені на них при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченими, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копія ухвали вручається обвинуваченому ОСОБА_11 , прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1