У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/1489/24

№ 1-кп/183/1091/25

22 травня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора про закриття кримінального провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючої, розлученої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

29 грудня 2023 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_3 побачила на холодильнику, що розташований в приміщенні кухні пластикову платіжну карту Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (у подальшому - АТ КБ "Приватбанк") № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_5 раптово виник умисел на таємне викрадення офіційного документу, а саме на викрадення належної ОСОБА_6 вказаної банківської картки.

Реалізуючи свій прямий умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2000 року, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що її протиправні дії не помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу таємно викрала належну ОСОБА_6 пластикову платіжну карту АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , з метою подальшої крадіжки грошових коштів з рахунку вказаної картки.

Після цього ОСОБА_5 з місця скоєння злочину пішла, розпорядившись викраденою належною ОСОБА_6 банківською карткою АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 на власний розсуд.

Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

30.12.2023 року, в період часу з 09 години 06 хвилин по 09 годину 14 хвилин, ОСОБА_5 реалізуючи раніше виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме на крадіжку належних ОСОБА_6 грошових коштів з її банківської картки АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , маючи її при собі та перебуваючи в приміщенні магазину «Велике Пузо №23», яке розташоване за адресою: вул. Берегового, 46 смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, скориставшись чіпом та платіжною системою «PayPass» здійснила три операції по розрахунку належною ОСОБА_6 банківською карткою АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 за придбання товарів на загальну суму 647 гривень 70 копійок, спричинивши останній матеріальну шкоду.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння по епізоду від 30.12.2023 року за ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачена та її захисник, кожен окремо, підтримали прокурора, просили клопотання задовольнити.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 , що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачена має право на продовження судового розгляду у загальному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_5 зазначила, що вона не бажає продовжувати судовий розгляд кримінального провадження по вказаному епізоду, тому просила закрити провадження.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріли кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч. 1 ст. 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме ст. 51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Грошова сума розміром у 17,00 грн. застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян у законах або інших нормативно-правових актах, але є винятки.

Винятком тут є норми адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку. У 2023 році прожитковий мінімум для працездатної особи збільшився до 2 684,00 грн. на місяць, тож сума соціальної пільги також збільшилась і становить 1 342,00 грн. (2 684,00 грн. ? 50% = 1 342,00 грн.).

Таким чином у 2023 році розмір податкової соціальної пільги становить 1 342,00 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального (не розмір штрафу як покарання) неоподатковуваний мінімум становив 1 342 ,00 грн. В інших випадках неоподаткований мінімум становить 17,00 грн.

З вказаного слідує, що розмір вартості майна за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначених ст. 51 в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, що станом на дату вчинення кримінального правопорушення становило 2 684,00 гривень, тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 2 684,00 гривень.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Судом встановлено, що на момент розгляду даного кримінального провадження відносно у ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст.185 КК України, по епізоду від 30 грудня 2023 року втратив чинність Закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у зв`язку з тим, що Законом України № 3886-ХІ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 КУпАП та збільшено розмір вартості майна, який впливає на розмежування адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення та кваліфікацію дій особи.

Як убачається з обвинувального акту, протиправними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 заподіяно шкоду у розмірі 647,70 гривень, тобто встановлені органом досудового розслідування розміри заподіяної шкоди обвинуваченою ОСОБА_5 не перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів громадян 2 684,00 гривень, відповідно.

Відповідно до положення п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження по епізоду від 30 грудня 2023 року за ч.4 ст.185 КК України на підставі вищезазначеної статті КПК України, обвинувачена ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення такого клопотання, тим самим надавши свою згоду на закриття кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України по епізоду від 30 грудня 2023 року підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст.ст. 284, 479-2 КПК України, ст.ст. 3-5 КК України, суд

п о с т а н о в и в

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння задовольнити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України по епізоду від 30.12.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1