Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4899/25
Номер провадження 1-кс/711/1309/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000014 від 29.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Павлівка, Черкаської області, громадянина України, з повною вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження №0000014 від 29.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими СУ ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 29.05.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що з 24.10.2024 ОСОБА_7 проходив військову служу за контрактом у військовій частина НОМЕР_1 на посаді стрільця.

На початку січня 2025 року ОСОБА_7 у зв`язку із сімейними обставинами самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокувалась у АДРЕСА_2 . За вказаним фактом зареєстровано кримінальне провадження № 0002585 від 20.02.2025.

У подальшому, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 137 від 10.05.2025 ОСОБА_7 на підставі пункту 7-2 глави XII Прикінцевих положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» продовжено військову службу та зараховано до списків особового складу вказаної військової частини.

Проходячи військову службу у вказаній військовій частині, ОСОБА_7 приблизно в середині квітня 2025 року під час спілкування з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 дізнався про існування військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , є військовою частиною зенітно артилерійського полку Збройних Сил України та, зі слів військовослужбовців, фактично не приймає безпосередньої участі у зоні бойових дій.

Будучи зацікавленим в підписанні контракту з військовою частиною НОМЕР_3 , ОСОБА_7 дізнався контактний номер одного з командирів відділення вказаної військової частини ОСОБА_8 та здійснив телефонний дзвінок до останнього, повідомивши що він на даний час відновлюється на військовій службі після самовільного залишення військової частини та бажає підписати контракт з військовою частиною НОМЕР_3 , на що ОСОБА_9 повідомив, що необхідна особиста зустріч з ним та керівництвом військової частини з метою проведення співбесіди.

23.04.2025 приблизно об 11.00 год. ОСОБА_7 прибув за попередньою домовленістю до міста Канева, де зустрівся із ОСОБА_8 , під час зустрічі ОСОБА_7 повідомив, що бажає проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , на що ОСОБА_8 відповів, що питання проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 вирішує командир частини ОСОБА_10 та вказав, що є особа ОСОБА_5 , з яким необхідно поспілкуватись та він все роз`яснить.

Надалі, в ході зустрічі ОСОБА_8 зателефонував до особи на ім`я ОСОБА_5 та повідомив останньому, що є мотивована особа, яка бажає проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . В подальшому, ОСОБА_8 надав ОСОБА_7 контактний номер мобільного телефону ОСОБА_5 та повідомив, щоб ОСОБА_7 зателефонував останньому особисто.

В той же день, 23.04.2025, після телефонної розмови з ОСОБА_5 , приблизно о 15.00 години, ОСОБА_7 за попередньою домовленістю прибув до автомобільної заправки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_4 , де зустрівся з останнім. Під час зустрічі, ОСОБА_5 розпитав про проходження військової служби ОСОБА_7 в попередніх військових частинах, мотивацію проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 , повідомив що на даний час дуже багато бажаючих проходити військову службу у цій частині, оскільки остання постійно дислокується в м. Канів та не приймає участі у бойових діях, також вказав, що рішення щодо проходження військової служби у НОМЕР_3 приймає командир військової частини ОСОБА_10 . Окрім цього, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, як пособник до реалізації злочинного плану щодо скоєння кримінального правопорушення, за попередньою змовою групою осіб почав реалізовувати протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди, із невстановленою на даний час військовою посадовою особою із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 та повідомив, що у зв`язку з вищевикладеними обставинами ОСОБА_7 просто так не зможе перевестися до військової частини НОМЕР_3 , однак останній може «купити» собі місце у військовій частині НОМЕР_3 за 1500 доларів США. Надалі, ОСОБА_5 вказав, щоб ОСОБА_7 написав за допомогою застосунку «Вайбер» повідомлення зі своїми анкетними даними та короткою автобіографічною довідкою про проходження військової служби, збирав обумовлену суму грошових коштів та повідомив, коли буде готовий її передати.

В подальшому, усвідомивши, що від нього бажають отримати неправомірну вигоду за виготовлення документів, які дають підставу для звільнення від кримінальної відповідальності за самовільне залишення військової частини та зарахування до військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_7 звернувся до працівників Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області ДСР НП України з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та почав діяти під контролем правоохоронних органів.

Так, 15.05.2025 до ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_5 , який усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, як пособник до реалізації злочинного плану щодо скоєння кримінального правопорушення, за попередньою змовою групою осіб реалізуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди, із невстановленою, на даний час військовою посадовою особою із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , щодо виготовлення документів, які дають підставу для звільнення від кримінальної відповідальності за самовільне залишення військової частини та переведення ОСОБА_7 до військової частини НОМЕР_3 вказав, щоб останній зателефонував за контактним номером НОМЕР_4 , одночасно з цим, повідомивши, що це контактний номер телефону особи на ім`я ОСОБА_11 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 та безпосередньо він буде займатися питанням виготовлення документів для переведення та зарахування до військової частини НОМЕР_3 .

В подальшому 15.05.2025, приблизно о 17:00 за вказівкою ОСОБА_5 ОСОБА_7 зателефонував за номером телефону НОМЕР_4 до ОСОБА_12 . Почавши розмову, ОСОБА_12 вказав переслати йому через застосунок «Сигнал» копії свого військового квитка, та повідомив, що він може влаштувати ОСОБА_7 на посаду стрільця-зенітчика у військовій частині НОМЕР_3 .

16.05.2025 о 16 годині 20 хвили до ОСОБА_7 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_12 готовий зайнятися підготовкою документів на зарахування до військової частини НОМЕР_3 , в подальшому в ході розмови ОСОБА_5 повідомив, що з ОСОБА_7 «2 рубля» за переведення до військової частини НОМЕР_3 .

20.05.2025 приблизно о 12 годині 30 хвилин, прибувши за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 до автомобільної заправки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 зустрівся з останнім. В ході зустрічі, ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_5 умови проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 , гарантії того, що його не відправлять в зону ведення активних бойових дій, на що ОСОБА_5 повідомив, що «люди» дають гарантію, що він буде проходити службу у місті Каневі та не буде відправлений до зони ведення активних бойових дій. Також наголосивши, що будуть виготовленні відповідні документи, які в подальшому стануть підставою для закриття кримінального провадження за самовільне залишення військової частини. В подальшому ОСОБА_7 уточнив як йому розуміти фразу ОСОБА_5 «2 рубля», нащо ОСОБА_5 відповів, що це означає, що переведення до військової частини НОМЕР_3 та проходження військової служби в АДРЕСА_3 вартує 2000 доларів США, додавши, що як тільки ОСОБА_7 передасть кошти почнуть займатися виготовленням документів та його переведенням, на що ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, погодився. В подальшому ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_7 може зустрітися з ОСОБА_12 в місті Миронівка Київської області, саме він буде займатися підготовкою його документів на переведення.

Надалі, приблизно о 14 годині 30 хвилин за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 , ОСОБА_7 зустрівся з останнім на автомобільній парковці біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_3 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_12 представився ОСОБА_13 , командиром взводу забезпечення військової частини НОМЕР_3 . В подальшому останній повідомив, що поки в ОСОБА_7 немає водійського посвідчення, він може влаштувати останнього на посаду стрільця-зенітчика та в подальшому посприяти в отриманні водійського посвідчення категорії «В» та «С» і переведення на посаду водія в його підрозділ. ОСОБА_12 спитав чи ОСОБА_7 зустрічався з ОСОБА_14 ( ОСОБА_5 ) з метою обговорення деталей, на що останній відповів, що зустрічався та ОСОБА_5 йому пояснив всі деталі, в тому числі щодо необхідності передачі грошових коштів. Після вказаної розмови, ОСОБА_12 повідомив, що як ОСОБА_7 буде готовий, щоб останній зателефонував йому та він все вирішить.

22.05.2025 ОСОБА_7 здійснив телефонний дзвінок до ОСОБА_12 та повідомив, що для переведення до військової частини йому необхідні два документи, а саме: рекомендаційний лист військової частини, яка його забирає про зобов`язання взяти його на військову службу, для військової частини НОМЕР_2 та лист-відгук з військової частини для органу досудового розслідування для закриття кримінального провадження щодо самовільного залишення військової частини, нащо ОСОБА_12 повідомив, щоб ОСОБА_7 зконтактувався з ОСОБА_5 та повідомив йому, які документи необхідно.

В подальшому, 22.05.2025 до ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_5 , в ході спілкування ОСОБА_7 повідомив, що йому необхідно два документи для переведення до військової частини НОМЕР_3 , а саме: рекомендаційний лист військової частини, яка його забирає про зобов`язання взяти його на військову службу, для військової частини НОМЕР_2 та лист-відгук з військової частини для органу досудового розслідування для закриття кримінального провадження щодо самовільного залишення військової частини, нащо ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, як пособник до реалізації злочинного плану щодо скоєння кримінального правопорушення, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди, із невстановленою, на даний час, військовою посадовою особою із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , щодо виготовлення документів, які дають підставу звільнення від кримінальної відповідальності за самовільне залишення військової частини та переведення ОСОБА_7 до військової частини НОМЕР_3 , відповів щоб ОСОБА_7 не турбувався, він з усім зараз розбереться та все буде зроблено. Разом з цим, ОСОБА_5 спитав, коли ОСОБА_7 передасть грошові кошти, щоб почати підготовку відповідних документів, та вказав, щоб останній пришвидшився та зателефонував, як буде готова обумовлена сума грошових коштів.

23.05.2025 приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_5 та запитав щодо орієнтовних строків отримання ним документів на переведення до військової частини НОМЕР_3 , нащо останній повідомив, що питанням виготовлення документів почнуть займатися лише після того, як він, тобто ОСОБА_7 , виконає вимоги щодо передачі обумовленої між ними суми грошових коштів.

28.05.2025 ОСОБА_7 здійснив телефонний дзвінок до ОСОБА_5 та повідомив останнього, що обумовлена сума грошових коштів вже в нього, та він готовий зустрітися для подальшої передачі грошових коштів, на що ОСОБА_5 повідомив, щоб ОСОБА_7 зателефонував останньому, коли буде в місті Каневі.

29.05.2025 перебуваючи в місті Каневі Черкаської області, приблизно о 13 годині 09 хвилин ОСОБА_7 зателефонував до ОСОБА_5 та повідомив, що він перебуває на автомобільній заправці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_4 , нащо ОСОБА_5 повідомив, щоб ОСОБА_7 очікував його.

Так, в той же день, о 14 годині 09 хвилин до автомобільної заправки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_4 , під`їхав автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_5 ., чорного кольору під керуванням ОСОБА_5 , який запросив ОСОБА_7 до салону вказаного автомобіля. Після того, як ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння вказаного транспортного засобу, між ним та ОСОБА_5 відбулася розмова, в ході якої ОСОБА_7 повідомив про бажання отримання документів щодо переведення до військової частини НОМЕР_3 , нащо ОСОБА_5 відповів, що спочатку необхідно надати обумовлену суму грошових коштів, а в подальшому ОСОБА_12 почне займатися виготовленням відповідних документів. При цьому, ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_7 буде проходити військову службу в АДРЕСА_3 у підрозділі ОСОБА_12 . Надалі о 14 год. 13 хв. ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, як пособник до реалізації злочинного плану щодо скоєння кримінального правопорушення, за попередньою змовою групою осіб, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди, із невстановленою, на даний час, військовою посадовою особою із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , вказав ОСОБА_7 про необхідність передачі йому грошових коштів, нащо ОСОБА_7 перерахувавши раніше обумовлену з ОСОБА_5 суму неправомірної вигоди, а саме 2 000 (дві тисячі) доларів США, в присутності останнього, за його вказівкою поклав в бокову частину передніх пасажирських дверей автомобіля марки Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 , та які 29.05.2025 встановленим порядком працівниками правоохоронних органів були вручені ОСОБА_7 для документування протиправної діяльності фігурантів. Після, цього ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_7 , що питання виготовлення документів та переведення до військової частини НОМЕР_3 буде вирішено позитивно, що ОСОБА_12 виготовить необхідні документи та він повідомить ОСОБА_7 про їх готовність.

Цього ж дня, о 14 год. 20 хв., одразу після отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена, а зазначені грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, вилучено.

Таким чином, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, як пособник до реалізації злочинного плану щодо скоєння кримінального правопорушення, за попередньою змовою групою осіб, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди, із невстановленою, на даний час військовою посадовою особою із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , для одержання ними неправомірної вигоди з використанням службового становища, за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , тобто третьої особи, а саме за виготовлення документів щодо звільнення його від кримінальної відповідальності за самовільне залишення військової частини та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , 29.05.2025 о 14 год. 15 хв. одержав неправомірну вигоду в сумі 2 000 доларів США.

За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні пособництва в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії, з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

30.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: у вчиненні пособництва в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії, з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, а саме:

- допитами свідка ОСОБА_7 ;

- матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових дій);

- протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України;

- протоколом обшуку транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_5 ;

- та іншими матеріалами кримінального провадження.

З огляду на кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його особу та інші обставини, на переконання органу досудового розслідування, існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших невстановлених осіб у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на ного процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно в умовах правового режиму воєнного стану стосується визначеного законом порядку проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України вчинене спільно, в тому числі, з військовими посадовими особами, які зобов`язані неухильно дотримуватися положень Конституції України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та інших нормативно правових актів, а також бездоганно і неухильно додержуватися всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Крім того, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, паплюжить імідж Збройних Сил України під час дії правового режиму воєнного стану та під час здійснення відкритої агресії російської федерації проти України, вищевикладене вказує про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

За таких умов, застосування будь-якого запобіжного заходу, а особливо тримання під вартою, потребує особливої уваги з боку слідчого судді (суду) та обов`язкового переосмислення цього запобіжного заходу з боку громадськості.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил російської федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які кваліфікуються ОСОБА_5 є аморальними та викликають реальний суспільний резонанс. Такі дії свідчать про відсутність стимулюючих засобів запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, оскільки впродовж останнього часу на території України в засобах масової інформації щомісячно затримуються посадовці територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, ВЛК. МСЕК, військові посадові особи тощо під час отримання неправомірної вигоди.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тим паче в умовах правового режиму воєнного стану.

При цьому, слідчий вважає за необхідне врахувати, що дії фігурантів були вчинені за попередньою змовою в умовах воєнного стану з корисливих мотивів, що для нашого сьогодення (стану війни) є неприпустимим та аморальним. При цьому, у час війни, коли майже половина населення України зі зброєю в руках боронять країну і гинуть за неї, є й ті, хто більше приділяє увагу виключно своєму особистому незаконному збагаченню, зокрема у даному випадку фігурант даного кримінального провадження. Усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а його соціальні зв`язки та стан здоров`я, дозволяють безперешкодно залишити територію України, а також переховуватись від суду на її території.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_5 перебуває у дружніх відносинах з широким колом осіб, зокрема військовими посадовими особами, в тому числі, але не виключно з командиром військової частини ОСОБА_10 , начальником взводу забезпечення військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_12 , що свідчить про те що, підозрюваний, перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої зв`язки для:

- знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового розслідування не вилучено всіх речей і документів тимчасовим доступом.

У разі, якщо ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування перебуватиме на волі, у випадку звернення до військової частини НОМЕР_3 з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, існуватиме реальна загроза їхньої заміни та/чи знищення.

Окрім цього, на даний час органом досудового розслідування не вилучені відеозаписи з зовнішніх камер відеоспостереження з місця вчинення кримінального правопорушення, а перебуваючи на волі ОСОБА_5 буде мати можливість впливу на службових осіб з метою знищення чи спотворення відповідного відеозапису.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. Незаконного впливу на інших осіб, в тому числі свідків у цьому ж кримінальному провадженні, враховуючи наступне. Упродовж квітня-травня 2025 року ОСОБА_7 спілкувався та зустрічався під контролем правоохоронних органів з ОСОБА_5 , який фактично познайомив ОСОБА_7 з ОСОБА_12 , а також ОСОБА_5 спілкувався з командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_10 та іншими військовими посадовими особами.

З урахуванням вказаних обставин існує ризик незаконного впливу на інших осіб, в тому числі свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на:

* свідка (заявника) ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що на даний час є реальні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може на нього незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження;

* свідка ОСОБА_12 , з яким ОСОБА_5 фактично познайомив ОСОБА_7 та який обіцяв останньому виготовити документи для переведення до військової частини НОМЕР_3 та влаштувати на посаду стрільця-зенітчика у вказаній військовій частині, а тому підозрюваний може на нього незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження;

* свідка ОСОБА_10 , який є командиром військової частини НОМЕР_3 та з яким ОСОБА_5 має дружні відносини та підтримує спілкування, а тому матиме змогу незаконно впливати на свідка, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження;

* військових посадових осіб, зокрема із числа військовослужбовців НОМЕР_3 .

Викладені обставини вказують про наявність ризику, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту полягає в тому, що незважаючи на те, що ОСОБА_5 проживає в м. Канів, останній перебуваючи за адресою свого проживання, фактично матиме можливість спілкуватися зі свідками та фігурантами у цьому кримінальному провадженні, що також в свою чергу унеможливить здійснення належного контролю за його поведінкою. Також останній фактично весь свій час матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, як зі свідками, так і військовими посадовими особами із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі, оскільки останні причетні до його вчинення.

Інші запобіжні заходи, на переконання ініціатора клопотання, окрім тримання під вартою, у даному випадку не спроможні забезпечити належну поведінку підозрюваного, оскільки, така особа завжди матиме змогу ухилитися від слідства та суду, перешкодити встановленню істини у справі та продовжувати займатися злочинною діяльністю, з урахування вище викладених обставин.

У зв`язку з вище викладеним та недопущення повторення вчинення кримінального правопорушення, слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу, ініціатор клопотання вважав за необхідне врахувати, що ОСОБА_5 тимчасово непрацюючий, законних джерел отримання коштів не має. Має у власності рухоме та нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 76.1 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:001:0238, квартиру загальною площею 38 м2 за адресою: АДРЕСА_5 , а також транспортний засіб Toyota Camry, 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 .

Таким чином, у разі задоволення клопотання, при обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, слідчий вважає за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, беручи до уваги, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується, вчинено з корисливих мотивів, стосується визначеного законом порядку проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, вчинене в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, а також те, що ОСОБА_5 хоч і не отримує доходу з законних джерел, однак має у власності ряд рухомого та нерухомого майна, визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Саме такий розмір застави, на думку органу досудового розслідування, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного ОСОБА_5 бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків. Разом з тим, у разі внесення застави, слідчий просив покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити спілкування з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 ;

- заборонити спілкування зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, слідчий, за погодженням з прокурором, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, з утриманням у державній установі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням процесуальних обов`язків, зазначених у клопотанні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ньому та додані до нього докази. Крім того прокурор зазначив, що підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто: підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість покарання, яке може бути застосовано до нього у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вказаний ризик є досить реальним, оскільки дружина підозрюваного є особою з інвалідністю другої групи, а тому ОСОБА_5 матиме змогу безперешкодно перетнути державний кордон як супроводжуючий таку особу. Знищити, спотворити чи приховати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування та необхідність проведення значного обсягу слідчих (розшукових) дій. Також, перебуваючи на волі останній особисто чи через третіх осіб, шляхом вмовлянь до зміни наданих ними показів, з метою уникнення покарання, що йому загрожує у разі визнання винним, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема на заявника ОСОБА_7 та військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , в тому числі на ОСОБА_12 і ОСОБА_10 з якими добре знайомий та постійно контактував, що підтверджується матеріалами НСРД. Крім того, враховуючи характер кримінально-протиправних дій, інкримінованих в провину ОСОБА_5 , останній може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється. Про ризик продовжити протиправну діяльність, також на переконання сторони обвинувачення свідчить те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та немає офіційних джерел доходу, а така його протиправна діяльність може мати системний характер з метою отримання прибутку. На підставі викладеного, прокурор вважав, що саме тримання під вартою підозрюваного зможе запобігти вказаним ризикам та відповідатиме меті кримінального провадження. При визначені альтернативного запобіжного заходу у виді застави прокурор вважав, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде достатнім стримуючим засобом для належного виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків. Також зазначив, що хоча останній немає офіційного джерела доходу, проте у його власності знаходиться квартира та автомобіль, тому враховуючи майновий стан підозрюваного застава у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не буде надмірною та відповідатиме майновому стану останнього.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, вказуючи на необґрунтованості пред`явленої йому підозри. Так, ОСОБА_5 заперечував свою причетність до інкримінованого йому в провину злочину вказавши, що до нього звернулась незнайома особа з проханням допомоги перевестись з однієї ВЧ в іншу. Жодних протиправних дій він не вчиняв, грошових коштів не вимагав. Саме ця людина до нього постійно телефонувала. З командиром військової частини ОСОБА_10 він не контактував і взагалі нічого не вчиняв. Просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість та недоведеність підозри та відсутність ризиків, зазначених у клопотанні. Зокрема зазначав, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, на його переконання органом досудового розслідування невірно кваліфіковано дії ОСОБА_5 , в який взагалі відсутній склад злочину. Також, зазначені у клопотанні ризики є неконкретизованими та надуманими стороною обвинувачення. Його підзахисний одружений, його дружина є особою з інвалідністю другої групи, має неповнолітнього сина, постійне місце проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. Його підзахисний не має наміру та підстав для переховування, вчинення впливу на свідків. Просив врахувати, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, доказів що може вчинити інше кримінальне правопорушення не надано, це лише припущення сторони обвинувачення. Прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 . Просив відмовити в застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що передбачає заборону залишати житло у нічний час.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання та документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також, п.4 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 29.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

29.05.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 30.05.2025 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у вчиненні пособництва в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії, з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ; матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; протоколом обшуку транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Стосовно позиції сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, то підозрюваний та його захисник дають оцінку доказам, зібраним стороною обвинувачення на даному етапі досудового розслідування на предмет їх належності та допустимості, що є на цей час передчасним, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, відомості про яке внесено 29.04.2025. Крім того, позиція сторони захисту, фактично не виключає можливість застосування до ОСОБА_5 , який є підозрюваним, запобіжного заходу, відповідно до ст. 176 КПК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення у клопотанні, та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Так, при встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за інкримінований ОСОБА_5 в провину злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. А беручи до уваги, що злочин, інкримінований в провину ОСОБА_5 є корупційним, отже у разі засудження останнього за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України до нього не може бути застосовано звільнення від відбування покарання та застосування більш м`якого покарання, ніж передбачене законом. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, слід враховувати, що підозрюваний ОСОБА_5 може безперешкодно перетнути державний кордону України, як особа, що супроводжує особу з інвалідністю,, оскільки дружина останнього ОСОБА_15 є особою з інвалідністю другої групи.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, вказані захисником характеризуючі дані, не можуть бути вирішальними та такими, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування ОСОБА_5 від слідства та суду.

Що стосується ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що досудове розслідування знаходиться на початковій стадії та органом досудового розслідування ще не вилучено значний обсяг документів, що мають значення для даного кримінального провадження, що потребує отримання тимчасового доступу до речей та документів та проведення ряду слідчих дій, а також що перебуваючи на волі підозрюваний особисто чи через третіх осіб може вчиняти дії щодо знищення, приховання чи спотворення таких речей, документів та відомостей.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, зокрема на ОСОБА_12 , заявника ОСОБА_7 , а також військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , в тому числі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом. Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

Крім того слідчий суддя враховує, що в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування ще не встановлено повне коло осіб, які можуть бути причетними до встановлених слідством подій в даному кримінальному провадженні, а тому підозрюваний, перебуваючи на волі особисто чи через третіх осіб, зможе впливати на осіб, які можуть набути статусу свідків у даному кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За такого слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику ймовірного впливу на свідків, зокрема на ОСОБА_12 , заявника ОСОБА_7 , а також військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , в тому числі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , з боку підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім того, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_5 підозрюється, оскільки на час розгляду клопотання стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності у підозрюваного законного офіційного джерела доходів, та з урахуванням інкримінованих йому дій, вказана незаконна діяльність могла мати систематичний характер та бути джерелом отримання незаконного прибутку підозрюваним, що в сукупності може спонукати його до продовження вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення чи вчинення іншого та свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінально процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, та враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, вік, стан здоров`я.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 45 КК України є тяжким, корупційним злочином та має підвищену суспільну небезпеку, вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт, про який клопотала сторона захисту, на думку слідчого судді не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо переховування від слідства та суду, знищення, приховання чи спотворення речей та документів, що мають значення для кримінального провадження, спілкуванню підозрюваного зі свідком у даному кримінальному провадженні та можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім цього, за допомогою застосування до підозрюваного, заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчинених кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Окремо слід зазначити, що слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту, викладених на користь підозрюваного, зокрема щодо наявності міцних соціальних зв`язків, але вважає, що у даному випадку, ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у встановленому законом строки, а також, забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчим суддею не встановлено, а стороною захисту не надано.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

При обрахунку розміру застави слідчий суддя враховує частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб встановлений Законом "Про бюджет на 2025 рік" на 1 січня поточного року, тобто - 3028 грн.

Враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, а також встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. 00 коп., яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу слідчим суддею враховано матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_5 та наявність у нього рухомого та нерухомого майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 та автомобіля Toyota Camry, 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , що підтверджується долученими до клопотання документами.

Визначаючи строк тривалості застосування попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 197 КПК України, на період часу у 60 днів, слідчий суддя враховує, що підозрюваного ОСОБА_5 було затримано 29.05.2025, про що свідчить відповідний протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.05.2025. Таким чином, слід визначити строк застосування запобіжного заходу строком 60 днів, тобто до 27.07.2025 включно.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000014 від 29.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 28.07.2025 включно.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання 30.05.2025.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі на рахунок: рахунок отримувача - НОМЕР_6 ; Код банку отримувача (МФО) НОМЕР_7 ; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) НОМЕР_8 , та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000014, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2025.

Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом,

- не відлучатися за межі м. Канів Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 , в тому числі з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі та участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, тобто до 30.07.2025 включно. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 28 липня 2025 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору, та направити до ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » для виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1