Справа № 359/7394/25
Провадження № 1-кс/359/1290/2025
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2025 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Слідчого відділу Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області про закриття кримінального провадження від 20 лютого 2020 року, -

встановив:

23 червня 2025 року від ОСОБА_3 надійшла скарга, якою просить скасувати постанову слідчого від 20 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження №0001806 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; витребувати матеріали кримінального провадження № 0001806 від 20 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явилась, про час і місце розгляду скарги був повідомлена належним чином. Подала до суду заяву згідно якої просила, проводити розгляд скарги у її відсутність, просили її задовольнити.

Слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП України в Київській області у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. Разом з тим, через канцелярію суду, т.в.о. заступника начальника управління поліції начальника слідчого відділу ОСОБА_4 надав матеріали кримінального провадження, внесеного за №0001806 від 21 серпня 2018 року, для належного розгляду даної скарги.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області здійснював досудове розслідування кримінального провадження №0001806 від 21 серпня 2018 року,розпочатого за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.

Постановою слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_5 було закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Доказуванню у кримінальному провадженні, згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Постанова слідчого, дізнавача має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, він зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey), заява № 23763/94, пп. 104, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява №22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи положення ст.ст. 2, 9, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

З урахуванням наведених правових норм таке рішення повинно містити також аналіз слідчих (розшукових) та процесуальних дій, що були проведені протягом строку досудового розслідування та на яких ґрунтується висновок про відсутність підстав для повідомлення будь-якій особі про підозру.

Натомість оскаржувана постанова закриття від 20 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження містить лише посилання на те, що кримінальне провадження розпочате 21 серпня 2018 року, а тому строк досудового розслідування в ньому закінчився 21 лютого 2020 року, відповідно до абзацу 14 частини 1 ст. 284 КПК України.

Наведене дає підстави для висновку, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято без проведення повного, неупередженого та ефективного досудового розслідування, за формальними ознаками, що суперечить засадам кримінального процесуального законодавства.

Із матеріалів досудового розслідування вбачається, що з моменту отримання кримінального провадження до винесення постанови про закриття кримінального провадження слідчий не вчинив всіх процесуальних дій на встановлення обставин кримінального провадження.

Встановлено, що слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 перевірка за заявою ОСОБА_3 , всупереч вимогам КПК України, була проведена поверхнево, не всебічно і не повно, без ретельного з`ясування всіх обставин, які були зазначені нею в заяві.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що слідчим взагалі досудове слідство всебічно не проводилось, а кримінальне провадження було закрито за формальною ознакою.

За наведених обставин, слідчий суддя погоджується із доводами заявника, що стосуються необґрунтованості прийнятого слідчим рішення.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що висновок слідчого, викладений у постанові про закриття кримінального провадження від 20 лютого 2020 року, є формалістським та унеможливлює захист законних прав особи, обмежує доступ до правосуддя з врахуванням реальних обставин звернення, про те, що слідчим, всупереч ст.9 КПК, не вчинено всіх необхідних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать про те, що всі слідчі дії протягом досудового розслідування не здійснено, отже завдання кримінального провадження, передбачені ст.2 КПК України, не виконані.

З огляду на це, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, оскільки слідчим не в повному обсязі встановлені всі обставини кримінального провадження, досудове розслідування проведено не в повному обсязі, постанова про закриття кримінального провадження не може вважатися такою, що винесена у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Тому слідчий суддя вважає, що постанова слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 20 лютого 2020 року, є недостатньо обґрунтованою та незаконною, а тому її належить скасувати.

Керуючись ст. ст. 306, 307, 309, ч. 2 ст. 369, ч. 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Слідчого відділу Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області про закриття кримінального провадження від 20 лютого 2020 року - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області від 20 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001806 від 21 серпня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвала слідчого судді є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1