УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року

м. Київ

справа № 757/34984/24

провадження № 51 - 1421 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 рокувідмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову керівника першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань від 05 червня 2024 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003082 від 12 грудня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на вказану ухвалу слідчого судді.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку та просить поновити йому строк на касаційне оскарження цих судових рішень, який пропущений з поважних причин, що підтверджуються матеріалами провадження.

Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Суд касаційної інстанції, враховуючи зазначені причини пропуску строку та обставини звернення захисника з касаційною скаргою, вважає за необхідне поновити йому строк для подачі касаційної скарги.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час постановлення ухвали слідчого судді, вказує на порушення принципу змагальності та диспозитивності судового розгляду, а також посилається на формальний підхід суду апеляційної інстанції під час постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Крім того, вбачаючи виключну правову проблему у цьому провадженні щодо неявки особи в судове засідання під час розгляду її скарги в порядку статей 303-307 КПК України, захисник просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої ст. 434 ч. 5 КПК України.

За змістом ст. 424 ч. 4 КПК України ухвала слідчого судді не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки вона не входить до переліку судових рішень,

які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги щодо ухвали апеляційного суду та долучену до неї копію цієї ухвали, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 ч. 2, ст. 129 ч. 1 п. 8 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише

на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією

та законами України.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого

та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників

для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (рішення № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року), забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції, якому відповідає обов`язок цього суду переглянути по суті справу в спосіб всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів з урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Рішення, яким завершується розгляд справи, може стати предметом перегляду

в суді вищого рівня в апеляційному порядку, і подання апеляційної скарги щодо такого рішення не може бути заборонено законом.

Відповідно до положень статті 24 КПК України кожному гарантується право

на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас законом можуть бути встановлені обмеження чи навіть заборони щодо оскарження в апеляційному порядку окремих процедурних судових рішень.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до ст. 392 ч. 3 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, визначено в ст. 309 частинах

1, 2 КПК України.

За змістом ст. 309 ч. 3 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже процесуальним законом визначено саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді (іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України).

Не передбачена така можливість і ст. 307 ч. 3 КПК України, відповідно до якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу

між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.

Згідно ст. 399 ч. 4 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню

в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що ухвала слідчого судді за наслідками розгляду скарги на постанову керівника першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань від 05 червня 2024 року про зупинення досудового розслідування не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки така ухвала слідчого судді не входить до переліку ухвал, що можуть бути окремо оскаржені під час досудового розслідування.

Отже, суддя апеляційного суду встановила, що апеляційну скаргу подано на судове рішення слідчого судді, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, та згідно з положеннями ст. 399 ч. 4 цього Кодексу правильно відмовила у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 .

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про порушення апеляційним судом загальних засад кримінального провадження та положень Конституції України, оскільки рішення судді апеляційного суду прийнято відповідно до вимог кримінального процесуального закону, положень Конституції України, судової практики та з урахуванням вказаного Рішення Конституційного Суду України. Таке рішення апеляційного суду не суперечить засадам кримінального провадження таким як верховенство права та законність і не порушує конституційні права та свободи осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Враховуючи викладене, з касаційної скарги та копії судового рішення колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 необхідно відмовити.

Крім того, враховуючи, що ухвала слідчого судді не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, та інші наявні дані цього провадження, колегія суддів не вбачає підстав для передачі цього провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду у відповідності до вимог ст. 434-1 КПК України.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року.

Відмовити захиснику підозрюваного ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3