Дата документу 06.08.2025 Справа № 334/3720/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/3720/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/594/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категоріяст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю представника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження №0002639 від 30 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

9 травня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження №0002639 від 30 грудня 2024 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_8 зазначила, що в результаті ДТП, яка сталася 30 грудня 2024 року о 17 год. 10 хв. їй були спричинені чисельні тілесні ушкодження, а саме: багато уламкові переломи обох сідничних кісток зі зміщенням, внутрішньо суглобовий перелом правої кубової кістки, багато уламкові переломи обох лонних кісток, комбіновані переломи латеральних мас крижі праворуч, крайовий перелом поперечного право відростку L15, струс головного мозку, забій грудної клітки, закриті множинні багато уламкові переломи тазу.

Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень кваліфіковані як середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я більш, ніж 21 доба. Також в результаті завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 встановлена ІІІ група інвалідності.

29.04.2025 року слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження за даним фактом у зв`язку зі тим, що відповідно до висновку експерта водій ОСОБА_9 повинен був діяти згідно п.12.3., 12.2 ПДР України, але при цьому водій не мав технічної можливості запобігти наїзду пішохода, застосувавши своєчасне екстрене гальмування і зупинкою до місця наїзду.

Просила скасувати постанову слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002639, внесеного до ЄРДР 30 грудня 2024 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 з тих підстав, що слідчий обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає невідповідними висновки суду обставинам справи та вказує на порушення норм матеріального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що 30 грудня 2024 року водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «DaciaLogan», здійснюючи рух проїзною частиною по вул. Юності з боку автодороги «Харків-Сімферополь» в напрямку вул. Сахалінська, в м. Запоріжжя скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка переходила проїзну частину вул. Юності в районі перехрестя з вулицею Килимовою по пішохідному переходу. В результаті зіткнення ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується висновком відповідної судової медичної експертизи в матеріалах справи. На підставі проведених судових експертиз, слідчий дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із чим виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Вважає, що органом досудового розслідування не було прийнято до уваги фактичні обставини справи, зокрема, із пояснень ОСОБА_10 убачається, що під час руху на автомобілі, ОСОБА_10 побачив потерпілу ОСОБА_8 за два метри до зіткнення, що вказує на те, що ОСОБА_10 відволікався від керування автомобілем, не пильнував за проїзною частиною, чим порушив п. 2.3.б), п. 12.2., п. 12.3. Правил дорожнього руху України.

Вказує, що ОСОБА_10 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись по проїзній частині вул. Юності м. Запоріжжя, в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, та в момент виникнення перешкоди для його руху, а саме об`єктивної можливості виявити пішохода ОСОБА_8 на пішохідному переході по вул. Юності, яка є особою з інвалідністю, що рухалась перпендикулярно проїзній частині по пішохідному переходу, що позначався відповідним дорожнім знаком, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу, а продовжив рух та здійснив наїзд на пішохода.

Звертає увагу на те, що порушення правил дорожнього руху ОСОБА_10 підтверджується висновком експерта.

Крім того зазначає, що слідчий експеримент проводився без участі ОСОБА_8 , яка не змогла прийняти у ньому участь за станом здоров`я, що призвело до помилкових висновків даної слідчої дії щодо того, що ОСОБА_8 начебто рухалась уздовж проїзної частини та є порушником правил дорожнього руху.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою скасувати постанову слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 29 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002639, внесеного до ЄРДР 30 грудня 2024 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за участю водія ОСОБА_10 .

В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, наголосивши, що з самого початку досудового розслідування слідчим не були з`ясовані всі обставини кримінального провадження. Додатковий огляд проводився без участі потерпілої, без врахування наявності штучного освітлення, яке у першому огляді була, що зафіксовано на фототаблицею. Слідчий у постанові зазначив, що водій рухався зі швидкістю 42 км/год, однак такі вихідні дані були надані самим водієм, що є хибними, і в подальшому призвело до винесення експертом неправильного висновку.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти доводів представника потерпілої, ухвалу слідчого судді вважала законною та просила залишити її без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; з`ясувавши думку представника потерпілої, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечила проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Однією із засад кримінального провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України є законність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування та слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено досліджувати обставини кримінального провадження, висувати і перевіряти всі можливі версії, а також однаково ретельно встановлювати як обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують особу.

Закриття кримінального провадження є остаточним процесуальним рішенням і може відбуватися лише після проведення повного комплексу слідчих дій, збирання та перевірки всіх доказів, що підтверджують або спростовують наявність складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно вимог ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх зібраних та перевірених доказів.

Натомість слідчий суддя, до повноважень якого належить здійснення у передбаченому КПК України порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

На переконання колегії суддів, зміст постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0002639 від 30.12.2024 року свідчить про те, що вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим в повній мірі не дотримано, а рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без всебічного з`ясування обставин справи з метою повного, та об`єктивного розслідування даного кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, слідчим ВР ЗСТ СВ ЗРУП ГУНП в Запорізької області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0002639, внесеного 30.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.12.2024 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, в темну пору доби, водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснював рух проїзною частиною вул. Юності з боку автодороги «Харків-Сімферополь» наближаючись до перехрестя з вул. Килимовою в м. Запоріжжя.

В цей же час пішохід ОСОБА_8 , перебуваючи в районі вищевказаного перехрестя, почала переходити проїзну частину вул. Юності, рухаючись зліва направо за напрямком руху транспортного засобу, при цьому в темну пору доби не використовувала світлоповертальні елементи або одяг, який має світлоповертальні елементи, чим поставила себе в небезпечне для життя та здоров`я положення.

Під час руху ОСОБА_10 скоїв наїзд передньою правою частиною керованого транспортного засобу на пішохода ОСОБА_8 .

Згідно з висновком експерта №400п встановлено, що тілесні ушкодження внаслідок ДТП кваліфіковані як ушкодження середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

За результатами досудового розслідування слідчим винесено постанову від 29.04.2025 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Відповідно до висновку експерта від 09.04.2025 року за №СЕ-19/108-25/7442-ІТ встановлено, що водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинен був діями згідно вимог п.12.3, 12.2 ПДР України.

Водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 застосуванням своєчасного екстреного гальмування і зупинкою до місця наїзду.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 з тих підстав, що слідчий обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді з огляду на таке.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що слідчим не були вжиті всі необхідні заходи для об`єктивного та повного дослідження обставин дорожньо-транспортної події, а закриття кримінального провадження є передчасним.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, слідчий експеримент взагалі не був проведений, а слідчий обмежився лише проведенням огляду місця події від 30.12.2024 року та додатковим оглядом від 05.03.2025 року.

Матеріали кримінального провадження містять заяву потерпілої про відмову від участі у слідчому експерименті.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що сама по собі наявність такої заяви не може розцінюватися як безумовна підстава для непроведення зазначеної процесуальної дії.

З її змісту вбачається, що потерпіла не висловлювала категоричного небажання проведення слідчого експерименту загалом і не заперечувала проти його проведення в принципі, а лише вказувала на об`єктивні обставини тілесні ушкодження, отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які унеможливлювали або суттєво ускладнювали її пересування та участь у відтворенні обстановки та обставин події.

Таке пояснення потерпілої є вагомою причиною, яка потребувала від органу досудового розслідування не відмови від проведення процесуальної дії взагалі, а вжиття додаткових заходів для забезпечення її виконання.

Зокрема, слідчий міг обрати час проведення експерименту після часткового відновлення рухової активності потерпілої, забезпечити спеціальні умови для її участі або використати альтернативні способи моделювання події з урахуванням її особистих пояснень та уточнень.

Невжиття таких заходів свідчить про те, що досудове розслідування було проведено неповно, без використання всіх належних процесуальних інструментів, передбачених КПК України, для перевірки та уточнення версій сторін щодо механізму ДТП.

Колегія суддів також враховує, що численні тілесні ушкодження потерпілої, у тому числі переломи кісток тазу, ушкодження хребта та інші травми, підтверджені належними медичними документами, призвели до встановлення їй III групи інвалідності, що об`єктивно свідчить про істотне обмеження її здатності до пересування.

За таких умов відсутність потерпілої на слідчому експерименті зумовлена виключно її фізичною неможливістю брати участь у цій процесуальній дії, а не небажанням у процесуальному значенні цього слова.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що невиконання органом досудового розслідування обов`язку належним чином забезпечити проведення слідчого експерименту з урахуванням стану здоров`я потерпілої є порушенням вимог повноти та об`єктивності розслідування, що ставить під сумнів обґрунтованість постанови про закриття кримінального провадження.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що з додатків до протоколу первинного огляду місця події, проведеного 30.12.2024 року, чітко вбачається наявність штучного освітлення на ділянці дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода.

Фототаблиці огляду свідчать про те, що дорожнє полотно та прилегла територія в момент фіксації обстановки були освітлені ліхтарями, що суттєво впливало на рівень видимості об`єктів та учасників дорожнього руху.

Натомість під час додаткового огляду цієї ж ділянки, який відбувся 05.03.2025 року, штучне освітлення було відсутнє, що підтверджується відповідними додатками та матеріалами огляду.

Така різниця у фактичних умовах проведення зазначених слідчих дій є принциповою, оскільки саме від рівня освітленості залежить можливість своєчасного виявлення пішохода водієм, оцінка дистанції до нього, швидкості реагування та прийняття рішення про гальмування.

Виникає очевидна розбіжність між обставинами, зафіксованими під час первинного огляду, та умовами, в яких проводився додатковий огляд, і які, як убачається з матеріалів справи, були використані для формування вихідних даних інженерно-транспортної експертизи.

Така невідповідність об`єктивно створює обґрунтовані сумніви щодо достовірності та точності розрахунків експерта, оскільки параметри видимості пішохода, відстані його виявлення та визначення технічної можливості водія уникнути наїзду безпосередньо залежать від умов освітленості.

Використання у дослідженні обставин, що не відповідають реальній ситуації на момент ДТП, може призвести до викривлення результатів експертного дослідження та хибних висновків щодо наявності чи відсутності у водія можливості запобігти наїзду на пішохода.

Саме тому колегія суддів розцінює цю розбіжність як істотний недолік досудового розслідування, що ставить під сумнів об`єктивність та обґрунтованість постанови про закриття кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне окремо наголосити, що відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або появи перешкоди на шляху, водій транспортного засобу зобов`язаний вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду такої перешкоди, щоб уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначений обов`язок має імперативний характер і покладається на водія незалежно від того, чи виникла небезпека внаслідок випадкових обставин, дій інших учасників дорожнього руху або їхньої протиправної поведінки.

Таким чином, навіть якщо встановлені у даному кримінальному провадженні обставини свідчать, що небезпеку для руху було створено внаслідок власних порушень Правил дорожнього руху з боку пішохода, це жодним чином не звільняє водія від обов`язку виконати вимоги п. 12.3 ПДР, своєчасно зреагувати на зміну дорожньої обстановки, зменшити швидкість або зупинити транспортний засіб для запобігання наїзду.

Такий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.08.2020 року у справі № 753/10028/18 (провадження № 51-121км20), у якій наголошено, що дотримання вимог зазначеного пункту ПДР є обов`язком водія незалежно від винуватості чи поведінки пішохода, і невиконання цього обов`язку свідчить про порушення правил безпеки дорожнього руху.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова слідчого від 29.04.2025 року про закриття кримінального провадження №0002639 є передчасною та необґрунтованою, оскільки ґрунтується на неповному дослідженні обставин, а висновки експертизи побудовані на вихідних даних, достовірність яких викликає обґрунтовані сумніви.

Слідчим суддею під час розгляду скарги було помилково зроблено висновок, що закриваючи кримінальне провадження, слідчий всебічно, повно та неупереджено провів дослідження всіх обставин кримінального провадження, які є предметом перевірки у даному провадженні, безпосередньо дослідив й оцінив покази, які стосуються цього провадження в їх сукупності, тому закриття кримінального провадження відбулося у силу наявності обставин, які виключають кримінальне провадження.

Відтак, судова колегія вважає, що за вказаних обставин постанову про закриття кримінального провадження слідчим було ухвалено передчасно та без дотримання вимог щодо всебічного і повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а правових підстав визнавати її законною та обґрунтованою у слідчого судді не було.

У зв`язку з чим, вказана постанова слідчого підлягає скасуванню одночасно з ухвалою слідчого судді про відмову у задоволені скарги представника потерпілої.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження №0002639 від 30 грудня 2024 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого ВР ЗСТ СВ ЗРУП ГУПН в Запорізькій області від 29.04.2025 року про закриття кримінального провадження внесеного 30.12.2024 року до ЄРДР за №0002639 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0002639 направити до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для організації подальшого досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4