Справа № 163/1617/25
Провадження № 1-кс/163/355/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року Слідча суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області клопотання прокурора Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000083,

в с т а н о в и л а :

Клопотання обґрунтоване тим, що сектором дізнання ВП №1 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000083 від 05.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до внесених у ЄРДР відомостей встановлено, що 04.02.2025 до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , про те, що 04.02.2025 року невідома особа шахрайським шляхом, зламавши сторінку знайомої у соціальній мережі «Інстаграм» під приводом позики грошових коштів, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 у сумі 12600 грн., які остання самостійно переказала зі своєї карти АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 на карту АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_2 .

25.07.2025 під час проведення обшуку в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено належні йому мобільний телефон марки «Apple iPhone 11» ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім-карткою мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_5 та пластикову картку «Lifecell із наявною сім-карткою вказаного оператора № НОМЕР_6 .

Прокурор, обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, зазначає, що вилучене майно має силу речового доказу, надасть змогу об`єктивно встановити важливі обставини провадження, тому вважає, що це майно підлягає збереженню з метою проведення подальших слідчих дій і досліджень, забезпечення подальшого виконання вироку суду, відшкодування завданих майнових збитків потерпілим.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав в канцелярію суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вказавши, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 засобами електронного зв`язку надіслав на адресу суду заперечення на клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у якому просив розгляд клопотання про арешт майна проводити за відсутності ОСОБА_5 та його захисника.

У письмовому запереченні на клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно зазначив, що сторона захисту не заперечує щодо накладення арешту на вилучені сім-картку мобільного оператора та пластикову картку «lifecell із наявною сім-карткою мобільного оператора, однак, заперечує, щодо накладення арешту на мобільний телефон, належний його підзахисному. Зазначив, що мобільний телефон не містить ознак речового доказу в даному кримінальному провадженні, не містить в собі будь-якої інформації, яка стосується обставин злочину. Просив повернути вилучений телефон власнику, оскільки без нього він не зможе працювати та забезпечувати свої потреби та потреби сім`ї.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Кримінальне провадження за фактом вчинення шахрайства зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05 лютого 2025 року за №0000083 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджено відповідним витягом.

Майно, щодо якого подано клопотання, дійсно вилучене під час проведення законного обшуку в житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджено відповідним протоколом обшуку від 25 липня 2025 року та ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду від 22.07.2025 року.

Вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, що підтверджується постановою прокурора від 25 липня 2025 року.

В судовому засіданні встановлено, що під час проведення обшуку власник майна добровільно видав зазначений мобільний телефон для огляду, надав пароль для доступу та розблокування телефону та до інформації, що містилась в ньому, що підтверджується протоколом обшуку від 25.07.2025 року.

Отже, під час розгляду клопотання встановлено, що вилучене майно, яке прокурор просить арештувати, має статус речового доказу і тимчасово вилученого майна.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об?єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об?єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно із ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Обґрунтування клопотання щодо фактичних обставин правопорушення, правова кваліфікація та предмет доказування, дає обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно відповідає зазначеним у ст.98 КПК України критеріям, оскільки може бути безпосереднім об?єктом кримінально протиправних дій.

В силу ст.173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Наведені прокурором мотиви арешту є виправданим втручанням у право власності особи з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що будь-яке втручання державного органу у право мирно володіти майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст.1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар («Спорронг проти Швеціі п 69-73 від 23.09.1982). Іншими словами має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягнути (Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, п.50 від 21.02.1986).

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, стадію досудового розслідування, позицію власника майна та його представника, відсутність на даному етапі досудового розслідування потреби у проведенні судових експертиз за участю мобільного телефону, слідча суддя дійшла висновку, що для забезпечення об`єктивного розслідування достатньо обмежити право власника на відчуження мобільного телефону.

Разом з тим, як в клопотанні, так і при його розгляді, встановлено достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів в даному кримінальному провадженні та вимагає свого збереження у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, для встановлення об?єктивних даних у кримінальному провадженні та подальшого відшкодування заподіяної потерпілій шкоди. В зв`язку з чим клопотання слід задовольнити частково.

Слід зазначити, що часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою його негайне повернення власнику тимчасово вилученого майна (ч.3 ст.173 КПК України).

Таким чином, підстави внесеного прокурором клопотання відповідають вимогам ст.ст.98, 170, 173 КПК України і належним чином обґрунтовані, та враховуючи встановлені обставини в судовому засіданні, клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 25 липня 2025 року майно: сім-картку мобільного зв?язку «Київстар» № НОМЕР_5 та пластикову картку «Lifecell" із наявною сім-карткою вказаного оператора №? НОМЕР_6 , заборонивши власнику (володільцю) відчужувати, користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

Накласти арешт на вилучений 25 липня 2025 року мобільний телефон марки «Apple iPhone 11» IMEI: НОМЕР_3 , IMEІ 2: НОМЕР_4 , заборонивши власнику (володільцю) відчужувати вказане майно.

Зобов`язати прокурора повернути мобільний телефон власнику (володільцю).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

На підставі ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя ОСОБА_1