Справа № 683/327/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи, без місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26 листопада 2004 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки;

- 18 травня 2005 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ст.69, ст.304, ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 26 жовтня 2007 року умовно-достроково із невідбутим строком 1 рік 29 днів;

- 27 січня 2009 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільненого 26 жовтня 2012 року по відбуттю строку покарання;

- 30 березня 2015 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.190, ст.198, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року вирок змінено та призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці, звільнено з-під варти в залі суду в зв`язку із відбуття покарання;

- 08 квітня 2016 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців, яке повністю відбуте;

- 03 листопада 2016 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна, крім житла, звільнений 10 жовтня 2024 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 , ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що згідно указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року діє режим воєнного стану, 02 грудня 2024 року близько 13 години, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , побачив належну потерпілому ОСОБА_5 бензопилу марки «Stihl» моделі «MS-180» помаранчево-білого кольору, яка знаходилась під лавкою у коридорі житлового будинку, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав вказану бензопилу марки «Stihl» моделі «MS-180» помаранчево-білого кольору, яку в подальшому продав, а грошові кошти використав на власні потреби, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3366 грн. 67 коп.

Крім того, ОСОБА_7 16 грудня 2024 року близько 16 години, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , побачив шкатулку блакитного кольору, у якій знаходились грошові кошти, та мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-E1080W» чорного кольору.

Надалі, 17 грудня 2024 року близько 01 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, усвідомлюючи, що в Україні діє правовий режим воєнного стану, реалізуючи свій умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативані наслідки, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до дитячого намету, розташованого у центрі спальної кімнати, звідки таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав металеву шкатулку блакитного кольору з грошовими коштами в сумі 3120 грн. та мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-E1080W» чорного кольору вартістю 263 грн. 33 коп., які належали ОСОБА_9 , заподіявши останній матеріальної шкоди на загальну суму 3383 грн.33 коп.

Крім того, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в Україні діє правовий режим воєнного стану, 24 грудня 2024 року у вечірній час (точного часу не встановлено), зайшовши у під`їзд житлового багатоквартирного будинку, що по АДРЕСА_3 , де виявив велосипед марки «Asimut» моделі «Scorpion GFRD (Shimano)» чорно-синього кольору та вирішив повторно вчинити кримінальне правопорушення, пов`язане з таємним викраденням чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, пов`язаний з таємним викраденням чужого майна, в цей же день, без відриву в часі, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні даного під`їзду, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, умисно, повторно, таємно шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Asimut» моделі «Scorpion GFRD (Shimano)» чорно-синього кольору, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 7410 грн.

Крім того, ОСОБА_7 14 лютого 2025 року біля 09 години, перебуваючи неподалік будинку №21 по вул. Івана Франка в м.Старокостянтинів Хмельницької області, у посадці «Берізки», знайшов на землі поліетиленовий пакет, всередині якого при огляді виявив 34 військових боєприпаси стрілецької вогнепальної зброї калібу 5,45 мм.

Після цього, всупереч вимогам чинного законодавства, а саме: Постанови Верховної ради України від 17.06.1992 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна» відповідно до якої громадяни набувають права власності на придбану ними вогнепальну мисливську нарізну зброю (мисливські карабіни, гвинтівки, комбіновану зброю з нарізними стволами) з відповідного дозволу, що надається органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 25-річного віку; п.2, п.4, п.9, п.15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 №576; п.2.1, п.2.3, п.2.6, п.8.1 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністертсва внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, ОСОБА_7 умисно незаконно, не маючи на це відповідного дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що вищезазначені предмети є бойовими припасами, привласнив їх, придбавши таким чином, помістив до лівої кишені куртки та незаконно зберігав їх для подальшого перенесення до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 14 лютого 2025 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік будинку №21 по вул. Івана Франка в м.Старокостянтинів Хмельницької області, у посадці «Берізки», був зупинений ДОП СП відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 та ДОП СП відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 , під час спілкування з якими повідомив про факт зберігання ним 34 військових боєприпасів стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45 мм та в період часу з 10 години 20 хвилин по 10 годину 29 хвилин 14 лютого 2025 року добровільно видав працівникам поліції вказані боєприпаси, які згідно висновку експерта є військовими боєприпасами до стрілецької вогнепальної зброї 5,45 мм, проміжними патронами до автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У) ручного кулемета РКК-74 та іншої зброї калібру 5,45х39 мм, які ОСОБА_7 незаконно придбав, переносив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні ОСОБА_7 визнав свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, (по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_9 ) та показав, що 02 грудня 2024 року він зайшов до знайомого ОСОБА_12 , де допомагав йому у порізці дров за допомогою пилки. Під час робіт пилки поламалась і він повідомив ОСОБА_12 , що він знає де є пилка та може взяти. У той же день він зайшов у житловий будинок свого вітчима ОСОБА_5 , де періодично проживав та мав вільни й доступ до будинку, де під лавкою у коридорі виявив бензопилу марки «Stihl» помаранчево-білого кольору, яку викрав. В подальшому викрадену бензопилу він продав на базарі за 300 грн., а кошти витратив на власні потреби.

Крім того, ОСОБА_7 показав, що 16 грудня 2024 року біля 16 години він прийшов до ОСОБА_9 , яку знав з дитинства та був знайомий з її сином, та попросився переночувати, на що ОСОБА_9 погодилась. У квартирі знаходився також внук ОСОБА_9 , який показував йому шкатулку, у якій були грошові кошти. Також він бачив, що перед сном дитина поставила шкатулку всередину намету, який знаходився посередині кімнати. 17 грудня 2024 року біля 02 години він встав, пересвідчився, що усі інші мешканці квартири сплять, та викрав шкатулку з грошовими коштами і телефон, який знаходився на тумбочці у кімнаті, після чого залишив квартиру. Грошові кошти він витратив на власні потреби, а телефон у нього вилучили працівники поліції.

По епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_6 . ОСОБА_7 спочатку свою вину визнанав та дав показання, вказуючи, що 24 грудня 2024 року він у вечірній час зайшов у під`їзд багатоквартирного житлового будинку по вул. Миру,11, піднявся на п`ятий поверх, де виявив велосипед чорно-синього кольору. Оскільки на площадці нікого не було, він взяв велосипед, вийшов з ним на вулицю та поїхав в сторону «Болгарського містечка». Цієї ночі він ночував у підвалі і велосипед був біля нього, а на наступний день він продав вказаний велосипед на базарі за 300 грн., які витратив на власні потреби. Однак, в судових дебатах ОСОБА_7 заперечив свою вину у вчинені крадіжки велосипеда, в зв`язку із чим суд повернувся до стадії судового розгляду. Тоді ж ОСОБА_7 показав, що своєї вини у крадіжці велосипеда не визнає, вказуючи, що не причетний до вчинення даного кримінального правопорушення, посилаючись на те, що жодних доказів, які б свідчили що це саме він викрав велосипед, матеріали справи не містять.

Також обвинувачений ОСОБА_7 не визнав вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання по даному епізоду, лише вказав, що патрони йому дали самі працівники поліції, за що заплатили йому 500 грн.

Незважаючи на визнання обвинуваченим вини по двох епізодах за ч.4 ст.185 КК України та не визнання ним вини за ч.4 ст.185 КК України (по епізоду крадіжки майна у потерпілої

ОСОБА_6 ), а також невизнання вини за ч.1 ст.263 КК України, його вина підтверджується наступними безпосередньо дослідженими судом доказами.

По епізоду крадіжки майна потерпілого ОСОБА_5 вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами.

Зокрема, показанями потерпілого ОСОБА_5 , з яких вбачається, що йому належала бензопила марки «Stihl» моделі «MS-180» помаранчево-білого кольору, яка коштувала близько 4000 грн. Бензопилка знаходилась у сінях під лавкою. Він є вітчимом ОСОБА_7 , а тому останній часто бував у нього вдома, ночував та мав вільний доступ до будинку. ОСОБА_7 знав де лежала бензопила, оскільки допомагав нею різати дрова. Вказує, що після останнього разу користування бензопилкою він положив її під лавку в сінях, а через тиждень виявив її відсутність.

У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06 січня 2025 року потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що 02 грудня 2024 року біля 13 години за місцем його проживання у будинку по АДРЕСА_1 була викрадена бензопила марки «Stihl» моделі «MS-180» помаранчево-білого кольору, а також вказав на ОСОБА_7 , як особу, яку підозрює у вчинені крадіжки бензопили. (Т.1 а.с.110).

У протоколі огляду місця події від 06 січня 2025 року та фототаблиці, що є додатком до цього протоколу, зафіксовано обстановку на місці події у житловому будинку АДРЕСА_1 , зокрема, приміщення коридору, де знаходиться лавка, та місце під лавкою, де потерпілий ОСОБА_5 зберігав бензопилу. Крім того, в ході огляду місця події у приміщені житлового будинку було виявлено та вилучено інструкцію до бензопили марки «Stihl» моделі «MS-180». (Т.1 а.с.112-117).

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/123-25/653-ТВ від 13 січня 2025 року ринкова вартість бувшої у використанні бензопили марки «Stihl» моделі «MS-180» помаранчено-білого кольору в справному робочому стані без наявних охзнак пошкодження, придбаної у січні 2022 року, станом на 02 грудня 2024 року могла становити 3366,67 грн. (Т.1 а.с.129-131).

За даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 січня 2025 року свідок ОСОБА_13 вказав на ОСОБА_7 , як на особу, яка 05 грудня 2024 року на центральному ринку м. Старокостянтинів пропонувала йому придбати бензопилу марки «Stihl» помаранчено-білого кольору. (Т.1 а.с.134-136).

В ході проведення слідчого експерименту із ОСОБА_7 , як підозрюваним, останній у присутності понятих на місці події житловому будинку АДРЕСА_1 вказав на місце під лавкою у приміщенні коридору (сіней) житлового будинку, де він 02 грудня 2024 року виявив бензопилу марки «Stihl» помаранчево-білого кольору, та, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_5 , викрав вказану бензопилу, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 21 січня 2025 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії (Т.2 а.с.4-8, а.с.121).

Показання потерпілого ОСОБА_5 , а також вищезазначені письмові докази повністю узгоджуються як між собою, так і з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 про обставини вчинення ним крадіжки бензопили, та доводять винуватість ОСОБА_7 у вчинені вказаного злочину.

По епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами.

Зокрема, за даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03 січня 2025 року потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що у період часу з 16 години 16 грудня 2024 року по 08 годину 20 хвилин 17 грудня 2024 року невстановлена особа, перебуваючи за місцем її проживання у квартирі АДРЕСА_2 , викрала шкатулку блакитного кольору, у якій знаходились грошові кошти в сумі 3120 грн., мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-E1080W» чорного кольору, та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note8T» блакитного кольору. (Т.1 а.с.137-138).

У протоколі огляду місця події від 03 січня 2025 року та фототаблиці, що є додатком до цього протоколу, зафіксовано обстановку на місці події у квартирі АДРЕСА_2 , зокрема, приміщення кімнати, де зафіксовано іграшкову дитячу палатку, всередині якої знаходилась шкатулка із грішми, а також тумбочку, на якій лежав телефон марки «Samsung» моделі «GT-E1080W» чорного кольору. (Т.1 а.с.140-147).

В ході огляду місця події відкритої ділянки місцевості поблизу будинку №2 по вул. Стельмаха в м. Старокостянтинів було виявлено ОСОБА_7 , який добровільно видав працівникам поліції металеву шкатулку блакитного кольору, яка в середині була пустою, та телефон марки «Samsung» моделі «GT-E1080W» чорного кольору, що підтверджується протоколом огляду місця події від 04 січня 2025 року та фототаблицею, що є додатком до цього протоколу, заявою ОСОБА_7 від 04 січня 2025 року про добровільну видачу викрадених ним вищезазначених речей, а також протоколом огляду металевої шкатулки блакитного кольору та телефону марки «Samsung» моделі «GT-E1080W» чорного кольору від 16 січня 2025 року (Т.1 а.с.153-159, 152, 174-180).

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/123-25/272-ТВ від 08 січня 2025 року ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону марки «Samsung» моделі «GT-E1080W» чорного кольору станом на 17 грудня 2024 року могла становити 263,33 грн. Визначити ринкову вартість наданої на дослідження металевої шкатулки блакитного кольору станом на 17 грудня 2024 року не представляється можливим. (Т.1 а.с.166-173).

В ході проведення слідчого експерименту із ОСОБА_7 , як підозрюваним, останній у присутності понятих на місці події у квартирі АДРЕСА_2 вказав на місце у житловій кімнаті, де стояла дитяча іграшкова палатка, всередині якої знаходилась металева блакитна шкатулка із грішми в сумі 3120 грн., а також вказав на тумбочку у цій кімнаті, на поверхні якої лежав мобільний телефон марки «Samsung», які він викрав, скориставшись тим, що мешканці квартири спали, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 21 січня 2025 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії (Т.2 а.с.4-8, а.с.121).

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин вчинення ним крадіжки шкатулки з грішми в сумі 1320 грн. та мобільного телефону повністю узгоджуються із дослідженими судом вищезазначеними письмовими доказами, які у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчинені вказаного злочину.

По епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_6 вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами.

Зокрема, показанями потерпілої ОСОБА_6 , з яких вбачається, що їй належав велосипед марки «Asimut» моделі «Scorpion GFRD (Shimano)» чорно-синього кольору, який вона придбала у 2021 році за 8000 грн. Вказаний велосипед вона зберігала у загальному коридорі поряд зі своєю квартирою АДРЕСА_4 . 24 грудня 2024 року біля 19 години вона залишила вказаний велосипед біля квартири, а наступного ранку о 08 годині 30 хвилин виявила, що велосипед відсутній. Вказує, що одразу заяви до поліції вона не писала, бо подумала, що велосипед могла десь залишити її дитина. Лише 06 лютого 2024 року від працівників поліції вона дізналась, що встановлено особу, яка викрала її велосипед, і тоді ж вона написала відповідну заяву про вчинення злочину.

У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06 лютого 2025 року потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що 24 грудня 2024 року у період часу з 07 години до 20 години невстановлена особа викрала належний їй велосипед марки «Asimut» моделі «Scorpion GFRD (Shimano)» чорно-синього кольору, який знаходився у загальному коридорі поряд з її квартирою АДРЕСА_4 . (Т.2 а.с.44).

У протоколі огляду місця події від 08 лютого 2025 року та фототаблиці, що є додатком до цього протоколу, зафіксовано обстановку на місці події у загальному коридорі біля квартири АДРЕСА_4 , де потерпіла ОСОБА_6 зберігала належний їй велосипед марки «Asimut» моделі «Scorpion GFRD (Shimano)» чорно-синього кольору. (Т.2 а.с.55-61).

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/123-25/2237-ТВ від 12 лютого 2025 року ринкова вартість бувшого у використанні велосипеда марки «Asimut» моделі «Scorpion GFRD (Shimano)» чорно-синього кольору (колеса 26 дюймів, розмір рами 17) в справному та робочому стані без наявних охзнак пошкодження, придбаного у травні 2021 року, станом на 24 грудня 2024 року могла становити 7410 грн. (Т.2 а.с.67-70).

За даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 лютого 2025 року свідок ОСОБА_14 вказала на ОСОБА_7 , як на особу, яка 26 грудня 2024 року пропонувала їй придбати велосипед марки «Asimut» синього кольору спортивного типу. (Т.2 а.с.73-75).

Показання потерпілої ОСОБА_6 , а також вищезазначені письмові докази повністю узгоджуються як між собою та доводять винуватість ОСОБА_7 у вчинені вказаного злочину.

Твердження ОСОБА_7 про непричетність його до вказаного злочину спростовуються вищезазначеними письмовими доказами, зокрема, протоколом пред`явлення особи впізнання за фотознімками від 12 лютого 2025 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 вказала саме на ОСОБА_7 , як на особу, яка пропонувала їй 26 грудня 2024 року придбати у нього спортивний велосипед.

При цьому, посилання захисника на те, що потеріла ОСОБА_6 звернулась до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення лише 06 лютого 2025 року, ніяким чином не свідчить про непричетність ОСОБА_7 до вчинення даного злочину. Крім того, потерпіла ОСОБА_6 показала, що вона не зверталась до поліції із заявою про викрадення велосипеда, бо думала, що велосипед був десь залишений її дитиною, а після того, як працівники поліції 06 лютого 2025 року запитали у неї чи не пропав належний їй велосипед, повідомивши, що встановили особу, яка викрала велосипед, вона написала відповідну заяву про вчинення злочину.

По епізоду незаконного придбання, носіння та зберігання бойових припасів вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами.

Зокрема, даними рапорту старшого інспектора-чергового капітана поліції ОСОБА_15 від 14 лютого 2025 року, зареєстрованого в Журналі єдиного обліку за №1532 від 14 лютого 2025 року, у якому зафіксовано повідомлення на службу «102», яке надійшло 14 лютого 2025 року о 09 годині 40 хвилин від дільничих офіцерів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про те, дщо ними по вул. Франка в м. Старокостянтинів був зупинений житель с. Мальки ОСОБА_7 , у якого виявлено патрони калібру 5,45 мм в кількості близько 30 штук. (Т.2 а.с.212).

В ході огляду місця події території парку «Берізки», що по вул. Франка неподалік будинку №21 в м. Старокостянтинів, ОСОБА_7 в присутності понятих добровільно видав працівникам поліції предмети, зовні схожі на набої (боєприпаси) калібру 5,45 мм в кількості 34 штуки, які він зберігав у лівій кішені куртки у поліетиленовому пакеті, що підтверджується протоколом огляду місця події від 14 лютого 2025 року, а також переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії (Т.2 а.с.217-218, Т.3 а.с.1).

Згідно висновку судової експертизи зброї №СЕ-19/123-25/2738-БЛ від 21 лютого 2025 року вилучені у ОСОБА_7 14 лютого 2025 року в ході огляду місця події 34 патрони є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, 5,45 мм проміжними патронами до автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручного кулемета РКК-74, та іншої зброї калібру 5,45х39 мм, а саме: двадцять сім патронів з кулею зі сталевим осердям виробництва: 26 штук Барнаульського верстатобудівного заводу, м. Барнаул, СРСР, з яких: 25 штук 1982 року випуску, 1 штука 1983 року випуску, 1 патрон виробництва Ульяновського машинобудівного заводу, м. Ульяновськ, СРСР, 1988 року випуску; 7 патронів із трасуючою кулею, виробництва Ульяновського машинобудівного заводу, м. Ульяновськ, СРСР, 1990 року випуску. Надані на експертизу 34 патрони придатні для стрільби. (Т.2 а.с.223-228).

Із показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що він перебуває на посаді дільничого інспектора ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області. 14 лютого 2025 року зранку він разом із дільничим інспектором ОСОБА_11 здійснювали чергування по вул. Франка в м. Старокостянтинів в парку «Берізки», де збираються наркозалежні особи. Під час чергування вони зустріли ОСОБА_7 , якого знали як раніше судиму особу. На запитання чиє у ОСОБА_7 при собі заборонені речі, останній повідомив, що має патрони. Тоді вони викликали слідчо-оперативну групу і в ході огляду місця події ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції патрони, які знаходились у кишені його одягу. Також ОСОБА_7 пояснив, що знайшов патрони біля паркану військової частини за годину перед тим, як його зупинили, та ніс їх додому, бо хотів розібрати.

Свідок ОСОБА_11 показав, що перебуває на посаді дільничого офіцера поліції ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області. Зранку 14 лютого 2025 року він разом із дільничим інспектором ОСОБА_10 здійснювали відпрацювання на території парку біля військової частини, де збираються наркозалежні особи. Під час відпрацювання виявили ОСОБА_7 , який рухався зі сторони «Нової пошти» біля бетонної огорожі в сторону кар`єра. На запитання чи є у ОСОБА_7 при собі заборонені речі, останній повідомив, що знайшов патрони в отворі паркуну і несе їх додому, бо хоче розібрати. Після приїзду слідчо-оперативної групи ОСОБА_7 добровільно видав патрони працівникам поліції.

Факт незаконного придбання та зберігання патронів підтверджується також письмовою заявою ОСОБА_7 від 14 лютого 2025 року, у якій він власноруч підтвердив, що добровільно видає працівникам поліції набої калібру 5,45 мм, які він знайшов в парку по вул. Франка в м. Старокостянтинів зранку 14 лютого 2025 року.

Вищезазначені докази повінстю узгоджуються між собою та підтверджують незаконність придбання носіння та зберігання ОСОБА_7 бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При цьому, жодних доказів, які б свідчили про те, що працівники поліції підкинули ОСОБА_7 вказані патрони, матеріали справи не містять.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 добровільно видав патрони працівникам поліції, в зв`язку із чим не підлягає кримінальній відповідальності, на увагу не заслуговують, оскільки із відеозапису, що є додатком до протоколу огляду місця події від 14 лютого 2025 року, вбачається, що ОСОБА_7 стверджував, що вказані патрони він знайшов і ніс їх додому, щоб «розібрати», що свідчить про відсутність у нього наміру добровільно здати ці патрони органам влади.

Таким чином, усі наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак, в силу положень ст.ст.84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом.

Таким чином, дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а також за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Згідно з висновками судово-психіатричних експертиз №78 від 27 січня 2025 року та №141 від 20 лютого 2025 року ОСОБА_7 на період інкримінованих йому злочинів виявляв легку розумову відсталість, логоневроз важкого ступеня. На період інкримінованих йому злочинів ОСОБА_7 усвідомлював свої дії та міг керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 виявляє легку розумову відсталість, логоневроз важкого ступеня, усвідомлює свої дії та може керувати ними, будь-якиї інших відхилень у нервово-психічному стані у ОСОБА_7 не виявлено. ОСОБА_7 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. (Т.2 а.с.20-22, а.с.103-105).

Оцінюючи такий висновок експерта, суд визнає його обґрунтованим, таким, що відповідає об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому погоджується з цим висновком та визнає ОСОБА_7 осудним і відповідальним за фактично скоєне.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди повинні враховувати ступінь

тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та інші обставини справи і обговорювати питання про призначення більш суворого покарання особам, які скоїли злочин повторно.

Досліджуючи інформацію про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Дискреційні повноваження суду обирати покарання повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У пункті 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відтак, при вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання, його виду та розміру, суд враховує, що обставинами які пом`якшують ОСОБА_7 покарання (по двох епізодах крадіжок у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_9 ) є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. По епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_6 та по епізоду незаконного придбання, носіння та зберігання боєприпасів обставини, які б пом`якшували ОСОБА_7 покарання, відсутні.

Натомість, обставинами, які обтяжують покарання, є рецидив злочину, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (по епізодах крадіжок у ОСОБА_5 та ОСОБА_9 ).

При цьому, із обвинувачення по епізоду крадіжки у ОСОБА_6 слід виключити обтяжуючу обставину - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки перебування ОСОБА_7 у момент вчинення крадіжки велосипеда у стані алкогольного сп`яніння не підтверджене жодними доказами.

Суд також враховує, що ОСОБА_7 вчинив чотири злочини, які згідно зі статтею 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років в умовах воєнного стану. Крім того, обвинувачений не працює, відомостей про наявність у нього легальних джерел доходів матеріали справи не містять, не одружений, будь-яких осіб на утриманні не має, є особою з інвалідністю ІІІ групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має постійного місця проживання, за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо, свою вину у вчинені інкримінованих йому двох злочинів визнав, а у вчиненні інших двох злочинів не визнав та не розкаявся, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодував, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став і лише через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі, при незнятій та непогашеній судимості повторно вчинив чотири умисних тяжких злочини, три з яких є корисливими.

Вказані обставини вкрай негативно характеризують обвинуваченого, як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, яка вперто не бажає ставати на шлях виправлення та продовжує вчиняти нові злочини.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину та особу винного, наявність двух обставин, які б пом`якшували покарання, та двух

обставин, які обтяжують покарання, думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для

виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 слід залишити попередній - тримання під вартою, адже він засуджується до позбавлення волі на тривалий строк, а тому, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилятись від суду та відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Судові витрати за проведення судових експертиз №СЕ-19/123-25/653-ТВ від 13 січня 2025 року в сумі 1591,80 грн., №СЕ-19/123-25/272-ТВ від 08 січня 2025 року в сумі 2387,70 грн., №СЕ-19/123-25/2237-ТВ від 12 лютого 2025 року в сумі 1591,80 грн., №СЕ-19/123-25/2738-БЛ від 21 лютого 2025 року в сумі 3979,50 грн., а всього на загальну суму 9550,80 грн. в силу ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.263 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 03 червня 2025 року, зарахувавши в цей строк на підставі ч.5 ст.72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 23 січня 2025 року по 02 червня 2025 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 9550,80 грн. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Речові докази:

-книгу інструкцію із написом «Stihl MS 170, 180», яку передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому за належністю;

- металеву шкатулку блакитного кольору, мобільний тефон марки «Samsung» моделі «GT-E1080W» чорного кольору, які поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області повернути потерпілій ОСОБА_9 ;

- 34 патрони, які поміщені у сейф-пакет №6110300 та знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору,

інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: