ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 розглянувши у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 15.04.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

13 квітня 2025 року близько 00 години 30 хвилин, ОСОБА_2 перебував за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , разом зі своєю дружиною, ОСОБА_4 , з якою у нього в цей час раптово виник конфлікт.

Так, на ґрунті виниклих неприязних особистих відносин під час конфлікту, у ОСОБА_2 , виник умисел, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , знаходячись в залі кв. АДРЕСА_3 , на відстані витягнутої руки від ОСОБА_4 , обома руками умисно штовхнув ОСОБА_4 в плечовий суглоб, в наслідок чого вона втратила рівновагу та впала на підлогу на спину, після чого ОСОБА_2 , притиснувши ОСОБА_4 до підлоги вагою свого тіла, почав обома своїми руками здавлювати горло ОСОБА_4 , не даючи змогу останній підвестись та чинити опір, завдав в хаотичному порядку ногами, зігнутими в колінах, не менше одного удару в область правого колінного суглобу ОСОБА_4 .

Піднявшись на ноги, ОСОБА_4 прослідувала до кухонного приміщення кв. АДРЕСА_4 , де ОСОБА_2 наздогнав останню, та продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, перебуваючи на відстані витягнутої руки від ОСОБА_4 , обома своїми руками умисно штовхнув потерпілу ОСОБА_4 на міжкімнатні двері кухні зі скляною вставкою, внаслідок чого при ударі об двері потерпіла ОСОБА_4 отримала ушкодження у вигляді 4-х синців на задній поверхні лівого плечового суглобу, на задній поверхні грудної клітини зліва, на задньо-паховій лінії, в проекції тіла лівої лопатки з переходом вниз в підлопаткову область.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_2 , які виразилися в спричиненні ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді садна на передній черевній стінці зліва, 4-х синців на задній поверхні лівого плечового суглобу, на задній поверхні грудної клітини зліва, на задньо-паховій лінії, в проекції тіла лівої лопатки з переходом вниз в підлопаткову область та на передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу, що відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Дії ОСОБА_2 , які виразились в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою суду від 29.04.2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

В направленому обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоднен з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого, яку він підписав в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі. У вказаній заяві підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності. Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, ч.1 ст.309 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: протоколу проведення слідчого експерименту від 15.04.2025 року (з додатком фототаблиці)., протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_6 , який є сином та мешкає зі своєю родиною, та зазначив, що приблизно о 21-00 годинні він прийшов додому. До ночі 13.04.2025 року не спав та перебував у своїй кімнаті. Приблизно о 01-00 годині зателефонував свої матері на її мобільний телефон та попросив її негайно прийти додому. Через декілька хвилин прийшла мати, і я їй розповів про те, що вітчим ОСОБА_7 змушував мене палити цигарки та вживати горілку. Після чого повернувся до своєї кімнати, звідки почув що між вітчимом та моє матір`ю почалась сварка, в якій вітчим виражався на адресу матері нецензурною лайкою. Виходячи зі своєї кімнати, мати попрохала мене викликати поліцію, так как вітчин штовхнув її силою, що вона опинилась затиснутою між обома диванами, та завалив її на підлогу, сівши на її тіло, та своїми руками душив її , в наслідок чого вона продовжувала знаходитись затиснутою між диванами, у зв`язку з чим мати почала голосно кричати, я підійшов до ОСОБА_8 та вдарив його кулаком в обличчя, після чого зачинив двері та вибіг на кухню. Перебуваючи на кухні, викликав поліцію. ОСОБА_7 почав ломитися до кухні, мама перегороджувала доступ ОСОБА_8 до мене. Надалі я побачив, як ОСОБА_7 штовхнув мою матір на скляні двері кухні, які вона розбила своєю спиною. Надалі вони вийшли до коридору, де ОСОБА_7 штовхнув маму та вона впала на взуттєву тумбочку, після чого ОСОБА_7 вийшов з квартири, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 яка була допитана як подруга потерпілої у якій вона перебувала під час телефоного дзвінка сина ОСОБА_10 та зазначила, що 12.04.2025 р. близько 17:00 год до мене прийшла подруга ОСОБА_4 , яка перебувала близько до 01:05 год.13.04.2025. На телефона подруги ОСОБА_4 зателефонував син ОСОБА_10 і між ними почалась розмова. Їхньої розмови чутно не було. Після чого, ОСОБА_4 пішла за місцем свого мешкання. Цього дня в період між 02:00 та 03:00 год. мені в месенджері «Вайбер» надійшов дзвінок від ОСОБА_10 , який потім він відхилив. Я одразу зателефонувала своїй подрузі ОСОБА_4 , яка мені повідомила, що «приходь тут поліція», коли я прийшла то ОСОБА_11 за місцем мешкання не було ,протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ,яка в своїх показах зазначила наступне, що з 17:00 год 12.04.2025 по 13.04.2025 год вона перебувала за місцем мешкання своєї подруги ОСОБА_9 . Вдома перебував її чоловік ОСОБА_2 та мій неповнолітній син ОСОБА_6 , 13.04.2025 р приблизно о 01:00 мені зателефонував мій син ОСОБА_10 та попрохав прийти додому. Коли я прийшла додому то мій син повідомив мені, що ОСОБА_2 примушує його палити цигарки та пити горілку, також ОСОБА_10 повідомив, що він відмовився пити та палити на що вітчим почав його штовхати. ОСОБА_2 знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння. Я почала вести розмову з чоловіком, на що на мене посипалась нецензурна лайка, а потім почалась бійка. Він штовхнув мене, у зв`язку з чим я впала на підлогу та мене почав душити, в цей момент підбіг мій син та вдарив його кулаком по обличчю. Тоді я почала кричати, щоб син викликав поліцію. ОСОБА_10 забіг на кухню та зачинив двері , ОСОБА_7 пішов за ним. Намагаючись стримати чоловіка він мене штовхнув об скляні двері. Після цього, чоловік направився до коридору де він мене повторно відштовхнув. Тоді ОСОБА_7 вийшов з квартири та сів до авто, висновком експерта № 1090е від 15.04.2025 року, відповідно до якого за даними наданої медичної документації та при огляді у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на передній черевній стінці зліва; 4-х синців : на задній поверхні лівого плчевого суглобу, на задній поверхні грудної клітини зліва по задньо-пахвовій ліній, в проекції тіла лівої лопатки з переходом вниз в підлопаткову область та на передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу. Виявлені у неї тілесні ушкодження на тулубі та правій нижній кінцівці, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким було нанесені, можливо лише вказати, що вони спричиненні від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичної допомоги в КНП «Міська клінічна лікарня №6»ДМР», тобто і в термін на який вказує обстежена та вказано дізнавачем у постанові. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6, виявлені у неї тілесні ушкодження на тулубі на правій нижній кінцівці, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесенні, можливо лише вказати, що вони спричиненні від механічної дії тупого твердого предмету(предметів) або при ударів об такий (такі), що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені віл не менш як 3-х механічних дій. Виявлені у неї тілесні ушкодження спричиненні в короткий проміж уток часу, послідовність нанесення яких встановити не можливо, у зв`язку з відсутністю судово- медичних експертних даних. Виявлені у неї тілесні ушкодження на тулубі та правій нижній кінцівці, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесенні, можливо лише вказати, що вони спричиненні від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки. Встановлення обставин отримання тілесних ушкоджень (власноруч або іншою особою) не входить до компетенції судово-слідчих органів, можливо лише вказати, що виявлені у неї тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках доступних для нанесення власною рукою. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливих для життя явищ моментів заподіяння. На підставі: п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень (розташування їх по різним анатомічним лініям), можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень , ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації , можливо вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичною допомогою в КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР», тобто і в термін на який вказує обстежена та вказано дізнавачем у постанові. Оцінка свідчень потерпілих, обвинувачених, свідків та інших осіб, щодо умов та обставин отримання тілесних ушоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово- слідчих органів. Локалізація та характер виявлених у неї тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту за її участі.

Суд, перевірив матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваній було роз`яснено та дотримано.

Під час розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку, доданих до нього матеріалів кримінального провадження та доказів на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, суд оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину, одружений, офіційно не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання , передбачені ч.1, п.6-1, ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, в присутності дитини..

Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази суду не надавались.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_13