СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/2699/25

ун. № 759/9893/25

13 травня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 розглянувши клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.11.2024 року у справі №759/24706/24, у кримінальному провадженні № 0000344 відомості які 04.10.2024 року внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернулась до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.11.2024 року у справі №759/24706/24, у кримінальному провадженні № 0000344 відомості які 04.10.2024 року внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Вивчивши клопотання та доданні до нього матеріали, якими заявник мотивував його доводи, слідчий суддя встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту наведених положень законодавства слідує, що слідчий суддя скасовує накладений арешт лише у випадках, коли особа, яка звернулася із клопотанням про скасуванням арешту доведе, що він застосований необґрунтовано або у його застосуванні відпала необхідність.

З підстави необґрунтованості накладення арешту на майно особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК), а потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Наведене переконує суд у тому, що, незалежно від використаної законодавчої техніки ("третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт", "кожен"), право на апеляційне оскарження, як конституційно гарантована засада судочинства, забезпечує право на звернення до суду вищої інстанції не лише підозрюваному, обвинуваченому, а категорія "інші особи" у розумінні пункту 10 статті 393 КПК охоплює й тих учасників кримінального провадження, прав, свобод чи інтересів яких стосується судове рішення.

Додатково з приводу змісту поняття особи, прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, слід урахувати правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 3 березня 2016 року N 5-347кс15, про те, що за умови, що судове рішення стосується прав, свобод та інтересів особи, остання вправі звернутися до суду вищої інстанції з його оскарженням незалежно від своєї участі у судовому розгляді.

Отже, власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою, прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії "інші особи", які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Аналогічної точки зору стосовно беззаперечного права власника майна, який не був присутній під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на таке майно, на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді про накладення арешту, дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема в ухвалі від 17.01.2017 року у справі №569/7717/16-к де він зазначив таке: «Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень. Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом. Встановлене законодавством право на апеляційне оскарження судових рішень є складовою права кожного на судовий захист, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина. Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня 2001 року та п. 122 у справі "Кудла проти Польщі" від 26 жовтня 2000 року, однією з гарантій, що містяться в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, є зокрема право на забезпечення ефективного доступу до судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх "прав та обов`язків".

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що 05.03.2025 року ухвалою Київського апеляційного суду у справі №759/24706/24 (провадження № 11-сс/824/1620/2025) ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року, - залишено без змін. Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Таким чином, правову оцінку накладення арешту майна було надано за наслідками апеляційного перегляду.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи те, що питання правомірності накладення арешту вирішено судом апеляційної інстанції, тому слідчий суддя вважає, що клопотання про його скасування підлягає залишенню без розгляду.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.11.2024 року у справі №759/24706/24, у кримінальному провадженні № 0000344 відомості які 04.10.2024 року внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1