Справа № 953/3027/25
н/п 1-кс/953/4365/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судовий засідань ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_4 , яка подана в інтересах ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру від 31.03.2025 року у кримінальному провадженні №0000138 від 25.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , яка подана в інтересах ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру від 31.03.2025 року у кримінальному провадженні №0000138 від 25.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України.

В скарзі заявник зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000138 від 25.11.2024 року, в якому підозрюваним є ОСОБА_5 з 31.03.2025 року.

В обґрунтування доводів скарги вказує, що в підозрі відсутні відомості та будь-які докази, які б вказували б на конкретні дії ОСОБА_5 , направлені на створення зовнішньо та внутрішньо стійкого, іерархічного утворення з відповідною метою у складі 5 та більше осіб за ст. 255 КК України, відсутні докази та фактичні обставини щодо виникнення умислу на створення злочинної організації у вказаний період, а тому підозра за ст. 255 КК України є необґрунтованою, оскільки є неконкретною, суперечливою, без зазначення об*єктивних ознак наявності всіх елементів складу вказаного правопорушення в діях ОСОБА_5 за викладених слідчим фактичних обставин. А оскільки до всіх інших інкримінованих ОСОБА_5 правопорушень ( за ст.ст. 114-1,191,366 КК) безпідставно застосована кваліфікуюча ознака «Вчинене злочинною організацією», підозра за всіма вказаними складами злочинів є очевидно безпідставною і необґрунтованою. Крім того, захисник вказує на принцип недопустимості подвійної відповідальності та безпідставність затримання ОСОБА_5 , і всі ці вищезазначені обставини є підставою для скасування пред*явленої підозри.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 доводи скарги підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі, з обґрунтуваннями, вказаними у скарзі, поданій до слідчого судді. На участі підозрюваного в судовому засіданні не наполягав, вказуючи про те, що позиція за скаргою узгоджена та єдина.

Прокурор в судове засідання не з*явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду, подала письмові заперечення, в яких проти задоволення скарги заперечувала, вважаючи її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просила розгляд скарги проводити у її відсутність. Вказувала, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимог положень ст.ст. 276- 278 КПК УКраїни, причетність ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у провадженні матеріалами досудового розслідування, порушень вимог КПК України не встановлено.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги адвоката, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали скарги, заперечення, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст.278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

За висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к, вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру.

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вказано слідчим та прокурором, причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами, складеними в ході проведення НСРД; допитами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_8 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ; протоколами впізнання за фотокартками за участю свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_27 ; висновком, складеним експертом за результатом проведення судово-економічної експертиз №СЕ-19/121-25/5827-ЕК; відповіддю ОТЦК та СП на запит слідчого; документи (військово-облікові документи, додатки до них, заяви, довідки Харківського ОВСЗ, листи Харківського ОВСз), вилучені під час обшуку в ІНФОРМАЦІЯ_1 ; протоколами огляду телефонів, вилучених під час обшуків у ОСОБА_30 , ОСОБА_8 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_9 , ОСОБА_33 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_34 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 ; протоколом обшуку Харківського обласного вузлу спеціального зв`язку; копіями документів кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР за №№ 0000555, 0000556, 0000557, 0000558, 0000559,0000560,0000561,0000562,0000563, 0000564, 0000565; наказами про призначення на посади в Харківський ОВСЗ.

Дані, що містяться у наданих слідчим до слідчого судді копіях матеріалів кримінального провадження №0000138 від 25.11.2024 в розумінні їх достатності та добросовісності можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, а тому доводи захисника про відсутність об*єктивних ознак, неконкретність чи суперечливість, чи недостатність зібраних доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за статтями, що інкриміновані, є необґрунтованими та безпідставними.

Також, слідча суддя зазначає, що під час дослідження наданих матеріалів та доводів скарги, не знайшли свого підтвердження порушення принципу недопустимості подвійної відповідальності та безпідставність затримання ОСОБА_5 , або порушення його права на захист під час вручення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до положень ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.

Зміст повідомлення про підозру узгоджується з вимогами вказаної статті - ст. 277 КПК України.

Під час досудового розслідування у повідомленні зазначається стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, які відомі на момент здійснення повідомлення про підозру.

При цьому слідчим суддею на даній стадії провадження не перевіряється наявність всіх елементів складу кримінального правопорушення, наведені у повідомленні про підозру.

Повторно зазначаю, що наведені обставини у повідомлені про підозру мають бути достатніми вважати, що особа могла вчинити вказане кримінальне правопорушення.

Даних на спростування зазначеного стороною захисту під час розгляду скарги за ст. 303 КПК України надано не було.

Враховуючі дані обставини, слідча суддя зазначає про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру за даних обставин.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, порушень права на захист не встановлено, а тому скарга адвоката, який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 31.03.2025 у кримінальному провадженні №0000138 від 25.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України , є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303-304 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , яка подана в інтересах ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру від 31.03.2025 року у кримінальному провадженні №0000138 від 25.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя - ОСОБА_1