печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката: ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/26022/24-к від 02.07.2024 у кримінальному провадженні № 0001606 від 29.08.2023,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/26022/24-к від 02.07.2024 у кримінальному провадженні № 0001606 від 29.08.2023.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2024 у справі № 757/22367/24-к частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про проведення обшуку за місцем помешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку, на підставі вищевказаної ухвали, 06.06.2024 у ОСОБА_4 вилучено наступне майно:

- Банківську картку «Universal Bank»;

- Банківську картку «Райфайзен Банк»;

- Банківську картку «Приват Банк»;

- Банківську картку «Sport Bank»;

- Банківську картку «Приват Банк»;

- Банківську картку «А-Банк»;

- Наліпки з серійним номером у кількості 29 шт.;

- Системний блок «Gamemax»;

- Мобільний телефон марки iPhone 14 Pro Max;

- Сім-картка мобільного оператора «lifecell»;

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.07.2024 у справі № 757/26022/24-к накладено арешт на все вищевказане майно.

В ході досудового розслідування, стороною обвинувачення проведено ряд експертиз та досліджень та встановлено, що вилучені та арештовані в ході обшуку у ОСОБА_4 речі не містять на собі жодних доказів кримінального правопорушення, а сам ОСОБА_4 не причетний до вчинення злочинів.

Окрім цього, зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершується, а відтак у органу досудового розслідування відпала потреба у подальшому збереженні вилучених у ОСОБА_4 речей, а тому просимо такі повернути власнику.

У судовому засіданні в режимі відеоконференціїадвокат ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання про скасування арешту з викладених у ньому підстав.

Представник Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`явився, про час, дату та розгляд клопотання повідомлявся належним чином. Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на електронну адресу суду направила заперечення, зазначивши, що на теперішній час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, кінцеве процесуальне рішення в ньому не прийнято, обставини, які слугували підставами для накладення арешту не перестали існувати, сторона обвинувачення заперечує проти скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.07.2024 у справі № 757/26022/24-к.

Слідчий суддя, заслухавши доводи адвоката, вивчивши заперечення прокурора, матеріали клопотання якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001606 від 29.08.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2024 у справі № 757/22367/24-к частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про проведення обшуку за місцем помешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку, на підставі вищевказаної ухвали, 06.06.2024 у ОСОБА_4 вилучено наступне майно:

- Банківську картку «Universal Bank»;

- Банківську картку «Райфайзен Банк»;

- Банківську картку «Приват Банк»;

- Банківську картку «Sport Bank»;

- Банківську картку «Приват Банк»;

- Банківську картку «А-Банк»;

- Наліпки з серійним номером у кількості 29 шт.;

- Системний блок «Gamemax»;

- Мобільний телефон марки iPhone 14 Pro Max;

- Сім-картка мобільного оператора «lifecell»;

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.07.2024 у справі № 757/26022/24-к накладено арешт на все вищевказане майно.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчим суддею встановлено, що після обшуку вже минуло більше 1 року, але ОСОБА_4 не повідомлено про підозру.

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що майно, яке належать ОСОБА_4 не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна, накладеного на майно, що належать ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/26022/24-к від 02.07.2024 у кримінальному провадженні № 0001606 від 29.08.2023 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/26022/24-к від 02.07.2024 у кримінальному провадженні № 0001606 від 29.08.2023 на майно:

- Банківську картку «Universal Bank» № НОМЕР_1 ;

- Банківську картку «Райфайзен Банк» НОМЕР_2 ;

- Банківську картку «Приват Банк» НОМЕР_3 ;

- Банківську картку «Sport Bank» НОМЕР_4 ;

- Банківську картку «Приват Банк» НОМЕР_5 ;

- Банківську картку «А-Банк» НОМЕР_6 ;

- Наліпка з серійним номером НОМЕР_10 у кількості 29 шт.;

- Системний блок «Gamemax» s/n: 2414;

- Мобільний телефон марки iPhone 14 Pro Max imei1: НОМЕР_7 imei2: НОМЕР_8 ;

- Сім-картка мобільного оператора «lifecell» НОМЕР_9 ;

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1