УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури Південного регіону ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000014 від 20.02.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , адвоката, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що адвокат ОСОБА_4 з метою особистого незаконного збагачення, дійшов згоди з невстановленими на даний час службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 про спільне вчинення тяжкого корупційного злочину, пов`язаного з виключенням за неправомірну вигоду з обліку осіб, які порушують законодавство про мобілізацію та перебувають в розшуку РТЦК та СП.

Надалі, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, вищевказані особи спільно вирішили підшукувати на території м. Одеси, громадян України чоловічої статі, які у зв`язку із порушенням мобілізаційного законодавства перебувають у розшуку ТЦК та СП та за надання неправомірної вигоди надавати їм послуги по зняттю з розшуку органами ТЦК та СП.

Реалізуючи свій злочинний умисел вищевказана група осіб розподілили функції, які повинен виконувати кожен член групи для досягнення кінцевого результату.

Так, адвокат ОСОБА_4 , як особа, що займається адвокатською діяльністю та до якої звертаються громадяни для надання їм правничої допомоги, мав підшукувати осіб, які перебувають у розшуку за органами ТЦК та СП у зв`язку із порушенням мобілізаційного законодавства та пропонувати їм здійснити зняти з розшуку за неправомірну вигоду. Після цього, ОСОБА_4 мав здійснювати комунікацію з даними особами, отримувати від них встановлюючі особу документи, та з визначеною заздалегідь частиною неправомірної вигоди, передавати їх службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 , які будуть всупереч встановленому законом порядку безпосередньо знімати особу, що перебуває в розшуку, з відповідної бази та складати на неї відповідні адміністративні матеріали.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Одеси проживає військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_9 , який у зв`язку із особистими причинами не оновив вчасно військово-облікові дані за місцем своєї реєстрації у м. Вознесенськ Миколаївської області.

У зв`язку із відсутністю знань та страхом перед відповідальністю за порушення мобілізаційного законодавства ОСОБА_9 вирішив звернутися за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_4 , який у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, під час телефонної розмови з ОСОБА_9 , повідомив останньому, що за неправомірну вигоду може посприяти йому в ухиленні від мобілізації за рахунок бронювання через працевлаштування на підприємстві критичної інфраструктури.

Після вищевказаного, ОСОБА_9 вирішив не вчиняти протиправних дій та звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про злочинні наміри адвоката ОСОБА_4 .

В наступному, 22.04.2025 року приблизно о 18:00 годині, більш точного часу вході досудового розслідування не встановлено, адвокат ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , при особистій зустрічі з ОСОБА_9 , повідомив, що може за неправомірну вигоду в сумі 8000 доларів США забезпечити ОСОБА_9 ухилення від мобілізації за рахунок бронювання через працевлаштування на підприємство критичної інфраструктури, а також, як передумову зазначеного бронювання, за неправомірну вигоду в сумі 1500 доларів США забезпечити його зняття з розшуку РТЦК та СП.

Продовжуючи вчиняти дії направлені на отримання неправомірної вигоди для себе та посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 , 29.04.2025 року адвокат ОСОБА_4 призначив ОСОБА_9 30.04.2025 року зустріч в приміщенні його офісу за адресою: АДРЕСА_3 , для передачі неправомірної вигоди за вчинення зазначених вище дій.

Після чого, 30.04.2025 року приблизно о 15:15 годині, більш точного часу вході досудового розслідування не встановлено, адвокат ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні свого офісу за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 8000 доларів США за забезпечення ОСОБА_9 ухилення від мобілізації за рахунок бронювання через працевлаштування на підприємстві критичної інфраструктури, а також, неправомірну вигоду в сумі 1500 доларів США за забезпечення його зняття з розшуку РТЦК та СП.

Після розподілення зазначеної неправомірної вигоди та одержання від адвоката ОСОБА_4 її частини, невстановленими на даний час службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 , останні, діючи в інтересах ОСОБА_9 , в супереч інтересам служби, з використанням свого службового становища, 05.05.2025 року без фізичної участі ОСОБА_9 , шляхом взяття ОСОБА_9 на облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також, складання на нього матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП, без вжиття мобілізаційних заходів, здійснили зняття останнього з обліку як особи, яка порушила законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію та розшукується ТЦК.

Крім того, на даний час досудовим розслідуванням встановлено, що будучи обізнаним з положеннями чинного законодавства щодо мобілізаційної підготовки та обставинами сьогодення, за невстановлених досудовим слідством обставин, але не пізніше 13.05.2025 року, адвокат ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що ТОВ «ВІТОЛЕ» є підприємством, критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період з правом бронювання своїх працівників на підставі пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, вступив у злочинну змову з директором ТОВ «ВІТОЛЕ» ОСОБА_10 під час якої, дійшов з ним згоди вчинити перешкоджання передбаченій статтею 12 Закону України «Про Збройні Сили України» законній діяльності Збройних Сил України шляхом зменшення мобілізаційного людського ресурсу, а саме, здійснити бронювання від мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_9 , який виявив бажання уникнути мобілізаційних заходів та діяв під контролем правоохоронних органів.

Так, адвокат ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим слідством обставин, але не пізніше 13.05.2025, звернувся до раніше знайомого йому директора ТОВ «ВІТОЛЕ» ОСОБА_10 із проханням допомогти забронювати на даному підприємстві ОСОБА_9 , від якого адвокат ОСОБА_4 за послуги організації бронювання для ухилення від мобілізації отримав 30.04.2025 року грошові кошти в сумі 8000 доларів США.

Після надання адвокату ОСОБА_4 своєї згоди, ОСОБА_10 , який у зв`язку із своєю господарською діяльністю був обізнаний із порядком бронювання на період мобілізації та на воєнний час за підприємствами та чітко розумів, що ОСОБА_9 після отримання бронювання ніколи не буде працювати на ТОВ «ВІТОЛЕ», а лише в такий спосіб ухилятиметься від мобілізації, діючи за домовленістю з адвокатом ОСОБА_4 та в інтересах останнього, в невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, проте не раніше 05.05.2024 року, зареєстрував ОСОБА_9 , як особу військовозобов`язаного на яку оформлюється відстрочка від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 нібито виконує на ТОВ «ВІТОЛЕ» трудові функції.

На підставі вказаних дій ОСОБА_10 , 14.05.2025 року ОСОБА_9 було надано бронювання від мобілізації відповідно до пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на термін до 18.04.2026.

Виконуючи свою роль в спільному з адвокатом ОСОБА_4 злочинному плані, ОСОБА_10 14.05.2025 приблизно о 11:30 годині, більш точного часу вході досудового розслідування не встановлено, поруч із продуктовим магазином «Кактус» за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського, 2/15, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_9 , під час чого довів останньому умови бронювання для ухилення від мобілізації на ТОВ «ВІТОЛЕ», які полягали в безумовному поверненні до 12 числа кожного місяця нарахованої від ТОВ «ВІТОЛЕ» заробітної платні та податку на неї в загальній сумі 24 766 гривень, а також, виклав на випадок викриття злочинної схеми ухилення від мобілізації план їх дій, за яким ОСОБА_9 мав повідомити правоохоронним органам про відтермінування початку робіт на ТОВ «ВІТОЛЕ» до зими 2025 року.

В свою чергу, ОСОБА_10 , залучив до злочинної схеми ОСОБА_11 , який, будучи обізнаним з протиправними діями останнього, спрямованими на забезпечення бронювання для ухилення від мобілізації ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_10 , погодився особисто приймати від ОСОБА_9 до 12 числа кожного місяця нараховану від ТОВ «ВІТОЛЕ» заробітну плату та податок на неї з подальшим переданням даних грошових коштів ОСОБА_10 .

Так, 15.05.2025 року приблизно о 13:15 годині ОСОБА_11 , будучи учасником вказаної злочинної схеми, на виконання ОСОБА_9 умов бронювання для ухилення від мобілізації, перебуваючи на території АЗС «ОККО» за адресою: м. Одеса, вул. Саймона Літмана, 2А, прийняв від останнього грошові кошти в сумі 25 000 гривень, що складають нараховану ОСОБА_9 від ТОВ «ВІТОЛЕ» заробітну плату та податок на неї.

Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, 11.06.2025 приблизно о 13:10 годині ОСОБА_11 , будучи учасником вказаної злочинної схеми, на виконання ОСОБА_9 умов бронювання для ухилення від мобілізації, перебуваючи на території АЗС «ОККО» за адресою: м. Одеса, вул. Саймона Літмана, 2А, прийняв від останнього грошові кошти в сумі 25 000 гривень, що складають нараховану ОСОБА_9 від ТОВ «ВІТОЛЕ» заробітну плату та податок на неї.

Таким чином, описані вище дії адвоката ОСОБА_4 , директора ТОВ «ВІТОЛЕ Комарова ОСОБА_12 та ОСОБА_11 сприяли зменшенню мобілізаційного ресурсу та ускладнили належне комплектування ЗСУ та інших утворених до Законів України військових формувань і, відповідно, перешкодили передбаченій статтею 12 Закону України «Про Збройні Сили України» законній діяльності Збройних сил України у вигляді підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що адвокат ОСОБА_4 з метою особистого незаконного збагачення, діючи повторно, дійшов згоди з невстановленими на даний час службовими особами одного з районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки міста Одеси про спільне вчинення тяжкого корупційного злочину, пов`язаного з виключенням за неправомірну вигоду з обліку осіб, які порушують законодавство про мобілізацію та перебувають в розшуку РТЦК та СП.

Надалі, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, вищевказані особи спільно вирішили підшукувати на території м. Одеси, громадян України чоловічої статі, які у зв`язку із порушенням мобілізаційного законодавства перебувають у розшуку ТЦК та СП та за надання неправомірної вигоди надавати їм послуги по зняттю з розшуку органами ТЦК та СП.

Реалізуючи свій злочинний умисел вищевказана група осіб розподілили функції, які повинен виконувати кожен член групи для досягнення кінцевого результату.

Так, адвокат ОСОБА_4 , як особа, що займається адвокатською діяльністю та до якої звертаються громадяни для надання їм правничої допомоги, мав підшукувати осіб, які перебувають у розшуку за органами ТЦК та СП у зв`язку із порушенням мобілізаційного законодавства та пропонувати їм здійснити зняти з розшуку за неправомірну вигоду. Після цього, ОСОБА_4 мав здійснювати комунікацію з даними особами, отримувати від них встановлюючі особу документи, та з визначеною заздалегідь частиною неправомірної вигоди, передавати їх службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 , які будуть всупереч встановленому законом порядку безпосередньо знімати особу, що перебуває в розшуку, з відповідної бази та складати на неї відповідні адміністративні матеріали.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Одеси проживає військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_13 , який у зв`язку із особистими причинами не оновив вчасно військово-облікові дані за місцем своєї реєстрації у м. Одеса.

У зв`язку із відсутністю знань та страхом перед відповідальністю за порушення мобілізаційного законодавства ОСОБА_13 вирішив звернутися за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_4 , який у невстановленому досудовим розслідуванням місці, 18.06.2025 під час телефонної розмови з ОСОБА_13 , повідомив останньому, що за неправомірну вигоду може посприяти йому в ухиленні від мобілізації за рахунок бронювання через працевлаштування на підприємстві критичної інфраструктури.

Після вищевказаного, ОСОБА_13 вирішив не вчиняти протиправних дій та звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про злочинні наміри адвоката ОСОБА_4 .

В наступному, 14.07.2025 приблизно о 14:00 годині, більш точного часу вході досудового розслідування не встановлено, адвокат ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в ході телефонної розмови з ОСОБА_13 , повідомив, що може за неправомірну вигоду в сумі 11 000 доларів США забезпечити останньому ухилення від мобілізації за рахунок бронювання через працевлаштування на підприємство критичної інфраструктури, а також, як передумову зазначеного бронювання, за неправомірну вигоду в зазначеній сумі забезпечити його зняття з розшуку РТЦК та СП.

Продовжуючи вчиняти дії направлені на отримання неправомірної вигоди для себе та невстановлених на даний час посадових осіб одного з ІНФОРМАЦІЯ_5 , 14.07.2025 адвокат ОСОБА_4 , в ході зазначеної вище телефонної розмови призначив ОСОБА_13 14.07.2025 зустріч поблизу Приморського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33, для передачі неправомірної вигоди за вчинення зазначених вище дій.

Після чого, 14.07.2025 року приблизно о 15:20 годині, більш точного часу вході досудового розслідування не встановлено, адвокат ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні належного йому транспортного засобу - автомобілю марки «ZEEKR», 2024 р.в., моделі «001», білого кольору, д/н НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , навпроти будівлі Приморського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33, отримав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду в сумі 10 000 доларів США та 40 000 гривень за забезпечення ОСОБА_13 ухилення від мобілізації за рахунок бронювання через працевлаштування на підприємстві критичної інфраструктури, а також, за забезпечення його зняття з розшуку РТЦК та СП.

Після цього ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів, в порядку ст. 208 КПК України.

За викладених обставин, 14.07.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою оособою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою оособою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на характер імовірно вчинених злочинів, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного.

У судовому засіданні -

Прокурор ОСОБА_3 оголосив подане клопотання, зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йрму злочинів, під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, в рамках кримінального провадження неможливо застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а тому просив подане клопотання задовольнити. Долучив до клопотання витяг з «Резерв +» відносно свідка ОСОБА_9 . Просив суд звернути увагу, на систематичність дій підозрюваного, та розмір отриманої винагороди за незаконні дії.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість, пред`явленої підозри та те, що ризики, на які посилається прокурор, є не доведеним, оскільки підозрюваний має міцні соціальні зв`язки. Звернув увагу на те, що його підзахисний з 2018 року працює адвокатом, згідно характеристика Ради адвокатів Одеської області позитивно характеризується, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, також позитивно характеризується за місцем проживання. Має належний матеріальний стан, а тому має змогу сплатити заставу, у разі її визначення слідчим суддею. Просив відмовити у задоволенні клопотання, а у разі задоволення клопотання просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Долучив до матеріалів клопотання письмові заперечення, характеризуючі документи відносно підозрюваного ОСОБА_4 , копії документів щодо надання його підзахисним правничої допомоги свідку ОСОБА_9 та копію відповідді з ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 підтримав думку адвоката ОСОБА_5 , звернув увагу на міцні соціальні зв`язки його підзахисного, які свідчать про те, що ризики відсутні в рамках провадження. Також, зауважив, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочинів службовою особою, проте останній не є службовою особою. ОСОБА_4 здійснював адвокатську діяльність, за що і отримував грошові кошти, зокрема, також і від свідка ОСОБА_9 , з яким у нього був заключний договір про надання адвокатської допомоги. Просив відмовити у задоволенні клопотання, а у разі задоволення клопотання просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію сторони захисту, зазначив, що з пред`явленою йому підозрою не погоджується, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а у разі задоволення клопотання просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. На запитання слідчого судді повідомив, що виключений з військового обліку та має право перетинати державний кордон.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, матеріали які обґрунтовують доводи клопотання та матеріали надані стороною захисту, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 14.07.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою оособою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою оособою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри на підставі якої здійснено затримання та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, а саме:

-протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_13 ;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.07.2025 року;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі матеріалами НСРД.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у можливому вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України.

Заперечення сторони захисту про те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необгрунтованою спростовуються матеріалами, долученими до клопотання стороною обвинувачення.

Одночасно, слідчий суддя акцентує увагу сторони захисту на те, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення останнім кримінально-протиправних дій.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, яке імовірно загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також те, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою категорично не погоджується та, як він зазначив у судовому засіданні, він має право вільного перетину державного кордону України, у зв`язку із виключенням з військового обліку, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_14 від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя приймає до увагу посилання сторони захисту на міцні соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_4 та вважає, що їх наявність зменшує ризик переховування підозрюваного, проте не виключає його, з огляду на обставини інкримінованих злочинів підозрюваному, тяжкість покарання, яке йому може загрожувати у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання судом його винним у вчиненні злочинів.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з погрозами застосування насильства з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, адже свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Одночасно, прокурором доведено ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки станом на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення злочинів в рамках кримінального провадження, а отже, ОСОБА_4 матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органу досудового розслідування та суду, а тому ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі також існує в рамках кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні посилається також на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та стороною обвинувачення не надано данних про те, що він має статус підозрюваного/обвинуваченого в рамках будь-якого іншого кримінального провадження.

Сторона захисту зазначає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 можливо застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

За таких обставин, в рамках даного провадження неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженн щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З ч. 4 ст. 183 КПК України вбачається, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Сторона обвинувачення просить не визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу.

Слідчий суддя погоджується із стороною обвинувачення та вважає за доцільне не визначати відносно підозрюваного ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, з огляду на те, що систематична протиправна діяльність у якій підозрюється ОСОБА_4 сприяла зменшенню мобілізаційного ресурсу та ускладнила належне комплектування ЗСУ та інших утворених до Законів України військових формувань і, відповідно, перешкодила передбаченій статтею 12 Закону України «Про Збройні Сили України» законній діяльності Збройних сил України у вигляді підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури Південного регіону ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 11.09.2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1