Справа № 587/3167/25
УХВАЛА
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військово не зобов`язаного, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
Близько 16 год. 40 хв. 26 вересня 2024 року ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , по автодорозі R61 «Батурин- Конотоп-Суми» в напрямку м. Суми.
Перебуваючи на відстані 200.5 метрів від початку населеного пункту смт. Степанівка, Сумського району, ОСОБА_4 знехтував безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем «ISUZU NQR 71R», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ТОВ «ГПЛ», під керуванням ОСОБА_6 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому ліктьового відростку ліктьової кістки ліворуч, рваної рани ліктьового суглобу, рани виличної області ліворуч, перелому переднього відрізка 2 ребра ліворуч, перелому кісток лицевого відділу черепа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 09 грудня 2024 року №1925, не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів та висновку судово-автотехнічної експертизи від 19 червня 2025 року №171, у даній дорожній ситуації ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року і введених у дію з 01 січня 2002 року, що передбачені пунктами:
11.3 на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;
12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Допущені ОСОБА_4 порушення вимог пунктів 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Дії ОСОБА_4 відносно порушення Правил дорожнього руху умисні, а форма вини до наслідків необережна.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Під час судового засідання потерпілий ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що він примирився із обвинуваченим, та зазначив, що ОСОБА_4 відшкодував йому понесені збитки як матеріальні, так і моральні, претензій до обвинуваченого він не має і просить закрити кримінальне провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання потерпілого ОСОБА_6 підтримав повністю та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, а також закрити кримінальне провадження, оскільки він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, раніше не судимий, вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, повністю визнав себе винним, надавав допомогу органам досудового розслідування у з`ясуванні всіх обставин справи та активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілому завдані збитки.
Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та щодо закриття кримінального провадження, зазначивши, що наявні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та для закриття кримінального провадження.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши подане потерпілим клопотання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Положеннями ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, віднесено до нетяжких злочинів.
Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, дослідивши надані прокурором матеріали кримінального провадження, беручи до уваги ті обставини, що обвинувачений примирився з потерпілим, збитки, заподіяні кримінальним правопорушенням, повністю відшкодував та вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, у суду немає підстав вважати, що волевиявлення потерпілого не було вільним, а досягнуте примирення не було реальним, тому суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 46 КК України і звільнити його від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 закрити.
Вирішуючи питання щодо заявленого Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 суд зазначає таке.
Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду не тільки потерпілому, а й цивільному позивачу.
У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку цивільний позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку цивільний позов Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 залишити без розгляду з одночасним роз`ясненням права на звернення із відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.
Вирішуючи питання щодо процесуальних витрат у виді витрат на залучення експерта, суд дійшов таких висновків.
Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак з огляду на певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.
Така підстава дає змогу суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, здійснені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме ця особа.
З цих підстав з обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають стягненню на користь держави понесені процесуальні витрати у виді витрат на залучення експерта.
Накладений в межах кримінального провадження арешт майна слід скасувати відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ст. 284, ч. 2 ст. 369, 372 КПК України, ст. 46 КК України, суд
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим.
Цивільний позов Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Автомобіль марки «ISUZU NQR 71R», номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власник - ТОВ «ГПЛ», який повернутий власнику залишити в користуванні власника.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1