Справа № 297/2166/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

Берегівським районним судом Закарпатської області отримано скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження та витребування матеріалів кримінального провадження.

Скарга мотивована тим, що 16 квітня 2021 року на скаржника ОСОБА_3 було здійснено фізичний напад, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження. В межах кримінального провадження №0000066, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, скаржник був допитаний в якості потерпілого та проведена судово-медична експертиза.

Разом з цим, в постанові про закриття кримінального провадження зроблено висновок про відсутність об`єктивних даних про спричинення скаржнику тілесних ушкоджень. Із вказаною постановою ОСОБА_3 не погоджується, тому просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження; зобов`язати поновити досудове розслідування; надати правову оцінку можливості перекваліфікації кримінального правопорушення та витребувати всі матеріали кримінального провадження для перевірки повноти, об`єктивності та законності дій органу досудового розслідування.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2025 року за клопотанням скаржника витребувано від Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву, в якій підтримав скаргу повністю та просив провести розгляд за його відсутності.

Начальник СД Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області в судове засідання не з`явився. Про місце, дату і час розгляду скарги був повідомлений належним чином в порядку ст. 135 КПК України. При цьому, подав заяву, в якій просив провести розгляд скарги без його участі та відмовити у задоволенні скарги, оскільки постанова про закриття кримінального провадження є обґрунтованою та з прийнятим рішенням погодилась Берегівська окружна прокуратура.

Вивчивши матеріали скарги, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора : рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Із матеріалів скарги вбачається, що постановою дізнавача Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 15 вересня 2023 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 21.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Так, досудовим розслідуванням не здобуто об`єктивних даних на підтвердження того, що ОСОБА_3 було умисно спричинено тілесні ушкодження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, ч. 1 ст. 125 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.

З об`єктивної сторони злочин характеризується: діянням (дією або бездіяльністю), спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком.

Разом з цим, суд вважає, що посилання дізнавача у постанові про закриття кримінального провадження на відсутність об`єктивних даних на підтвердження того, що ОСОБА_3 було умисно спричинено тілесні ушкодження, є неаргументованими.

Позаяк, відповідно до висновку експерта №46/Б від 21.04.2021 року встановлено, що в лікарні 16.04.2021 року у громадянина ОСОБА_3 було встановлено: «Забійні садна, гематоми лиця справа. Забій лівого ліктьового суглобу, гематома ліктя». В лікарні 23.04.2021 року у громадянина ОСОБА_3 було встановлено: «Розсіяний склероз рецидивуючий-ремітуючий перебіг, з тетрапарезом, легким в руках, помірним в ногах, помірним порушенням функцій ходи. Закрита черепно-мозкова зі струсом головного мозку». Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею, садна обличчя виникли по механізму тертя та напрямком дії сил під кутом. Інші ушкодження, у вигляді забою лівого ліктьового суглобу, обличчя, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку виникли по ударному механізму спричинення, або в результаті співударяння з тупими предметами та напрямком дії сил перпендикулярно. Давність виникнення ушкоджень по даним медичної документації відповідає періоду 16.04.2021 року, могли виникнути при обставинах та в період, вказаних потерпілим. По степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Разом з цим, з постанови про закриття кримінального провадження не вбачається, на підставі яких саме доказів було зроблено висновок про відсутність умисного спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 ..

Крім того, органом досудового розслідування не виконано вимоги постанови прокурора Берегівської окружної прокуратури про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 16.03.2023 року.

Зокрема, в матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 21.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відсутні відомості про проведення слідчого експерименту з потерпілим щодо відтворення вказаної події та протоколи допитів членів сім`ї потерпілого та членів сім`ї ОСОБА_5 по факту даної події.

Також, матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо розгляду клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_3 та проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_5 ..

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема , в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу ( ст. 110 КПК України).

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно ст. 284 КПК України передбачено підстави до закриття кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Постанова прокурора та слідчого про закриття провадження у кримінальній справі повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Законність закриття провадження та відповідного рішення (постанови) буде зумовлюватися тим, що воно:

винесене компетентним органом чи особою своєчасно,

йому передувало проведення здійснених відповідно до закону процесуальних дій, які призвели до встановлення обставин, за наявності яких може бути винесено це рішення;

правильно застосовано кримінальний закон України;

рішення має своїм вираженням установлену законом процесуальну форму й містить необхідні реквізити.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження відображається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Як вбачається з вищезазначеної постанови про закриття кримінального провадження, дізнавач сектору дізнання посилався, що під час проведення досудового розслідування встановлено відсутність умисного спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 ..

Однак, висновки дізнавача сектору дізнання про закриття кримінального провадження ґрунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, а постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що після розгляду скарги, слідчим суддею можуть бути прийняті ухвали про, зокрема: скасування рішення слідчого чи прокурора.

Виходячи з наведеного, подана скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, а постанова дізнавача сектору дізнання про закриття кримінального провадження скасуванню.

Згідно із ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює повноваження щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням за правилами ч. 2 ст. 36 КПК України здійснює прокурор.

Тому, враховуючи наведене, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо надання слідчому органу вказівок щодо відновлення і проведення досудового розслідування, а також можливості перекваліфікації кримінального правопорушення, як того просить скаржник.

Керуючись ст.ст. 9, 36, 91, 93, 94, 215, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача СД Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 15.09.2023 року про закриття кримінального провадження №0000066, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7