Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000193 від 13.10.2016, накладеного ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000193 від 13.10.2016.

Вказує, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 10 листопада 2017 р. у справі №758/14671/17 було накладено арешт на належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

У клопотанні про скасування арешту зазначає, що слідчий скерував до суду клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за №0000193 від 13 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, стверджуючи, що дана квартира була об`єктом злочинних дій невстановлених осіб.

Втім, зазначає, що квартира ним була набута законним шляхом, куплена за ринковою вартістю, яка відповідала вартості нерухомості по місту Києву станом на 2017 рік. В 2019 році заявника як свідка викликали для дачі показань щодо шахрайських дій невідомих осіб, але інформації щодо накладення арешту на майно надано не було.

Звертав увагу суду на те, що його як власника майна не було повідомлено про розгляд питання про арешт майна. А тому така ухвала не була оскаржена в апеляційному порядку.

Зазначив, що з 2017 року він проживає за адресою АДРЕСА_2 , ним був здійсненний ремонт житлового приміщення. Він є добросовісним набувачем майна. На даний час у нього виникла необхідність у знятті арешту. На момент подання клопотання про зняття арешту про здійснення якихось слідчих дій йому не відомо.

Посилаючись на те, що він не має жодного відношення до кримінального провадження та не є особою, яка в силу закону мала би нести відповідальність за дії підозрюваного, обвинуваченого, жодних підстав для продовження цього арешту на його думку не існує, подальші підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт відсутні, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив:

- скасувати арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , 10 листопада 2017 року;

- внести зміну до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме видалення обтяження за номером 25206460.

В судове засідання з`явилась представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 , яка вимоги клопотання підтримала. Звертала увагу слідчого судді на ті обставини, що її довіритель придбав квартиру ще до моменту ухвалення ухвали про її арешт, є добросовісним набувачем, а відтак, арешт існує формально та порушує право власності ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_4 , який входить до групи прокурорів в даному кримінальному проваджені, у судовому засіданні повідомив наступні обставини. Кримінальне провадження №0000193 від 13.10.2016, в рамках якого накладався арешт, постановою прокурора від 27.12.2018 було об`єднано в одне провадження з матеріалами досудових розслідувань в кримінальному провадженні ЄРДР №0000103 від 06.01.2016.

Кримінальне провадження ЄРДР №0000103 від 06.01.2016 включає в себе 44 записи за фактом неправомірного заволодіння нерухомим майном. Запис про заволодіння квартирою АДРЕСА_1 значиться в ЄРДР №0000193 від 13.10.2016 за №2 та внесено за матеріалами правоохоронних органів на підставі протоколу допиту нотаріуса.

Так, квартира АДРЕСА_1 належана на праві власності гр. ОСОБА_9. Гр. ОСОБА_9 подарував дану квартиру гр. ОСОБА_7 , який здійснив реєстрацію права власності на цю квартиру у реєстратора КП «Спецжитлофонд». В подальшому квартира переходила у власність інших осіб, зокрема гр. ОСОБА_8 , яка 27.02.2017 продала квартиру заявнику ОСОБА_5 . Під час допиту нотаріус, який нібито посвідчував правочин між гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_7 , повідомив, що такий правочин не посвідчував, а за номером в реєстрі значиться інша нотаріальна дія.

Звертав також увагу на те, що своє право власності заявник ОСОБА_5 реєстрував у нотаріуса ОСОБА_10 , який через декілька днів після вчинення нотаріального посвідчення договору, припинив здійснювати нотаріальну діяльність.

Прокурор також повідомив слідчому судді, що на даний час кримінальне провадження №0000103 від 06.01.2016 зупинене у зв`язку з розшуком фігурантів. До суду спрямовані обвинувальні акти відносно одного нотаріуса ОСОБА_15 та 4 фігурантів - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

В межах кримінального провадження №0000103 від 06.01.2016 квартира, належна заявнику, не стала об`єктом, щодо якої комусь пред`явлено підозру чи обвинувачення.

Зважаючи на те, що кримінальне провадження №0000103 від 06.01.2016 зупинене та фігуранти шахрайських дій з нерухомістю не розшукані, просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту, оскільки його було накладено правомірно.

Заслухавши думку особи, яка звернулась з клопотанням, позицію прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000103 від 06.01.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Подільською окружною прокуратурою міста Києва.

Матеріали кримінального провадження №0000193 від 13.10.2016, в рамках якого накладався арешт, постановою прокурора від 27.12.2018 були об`єднані з матеріалами досудових розслідувань в КП №0000103 від 06.01.2016.

В кримінальному провадженні №0000193 від 13.10.2016 ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2017 у справі №758/14671/17 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , із забороною відчужувати та розпоряджатися квартирою до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0000193 від 13.10.2016.

Накладення арешту на майно було обґрунтовано необхідністю збереження речового доказу - об`єкту злочинних посягань.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя зауважує, що інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутністю подальшої потреби в ньому.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2017 у справі №758/14671/17, накладаючи арешт на вказане вище майно, слідчий суддя виходив з того, що дане майно є речовим доказом та його збереження необхідне до прийняття кінцевого рішення у кримінальному проваджені №0000193 від 13.10.2016.

Разом з тим, ОСОБА_5 як власник квартири не перебуває в жодному процесуальному статусі у кримінальному провадженні. Дії щодо переходу права власності саме на належну ОСОБА_5 квартиру не знайшли свого втілення у підозру у вчиненні злочину жодному з фігурантів провадження №0000103 від 06.01.2016, обвинувальні акти відносно яких скеровано до суду.

Встановлено, що зі спливом 7 років після накладення арешту на квартиру ухвалою від 10.11.2017 у справі №758/14671/17, органом досудового розслідування за фактом незаконного переходу права власності до попередніх власників цієї квартири підозри пред`явлені нікому не були. Відтак, впродовж 7 років квартира перебувала під арештом, формально забезпечуючи кримінальне провадження, в якому відсутні підозри.

Наразі, слідчий суддя констатує, що з урахуванням обставин справи, подальша потреба у збереженні арешту відпала.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинно бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі "АГОСЬ" проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

З урахуванням викладеного, вважаю наявними підстави для задоволення клопотання та скасування арешту на означене нерухоме майно.

Будь-яких даних, що скасування арешту може будь-яким чином зашкодити досудовому розслідуванню, не встановлено.

Втім, вимога про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та вилучення запису про обтяження за номером 25206460 не підлягає задоволенню, адже виходить за межі компетенції слідчого судді. Ухвала про скасування арешту дає підстави заявнику самостійно ініціювати питання про внесення відповідних записів до Державних реєстрів.

Керуючись ст. ст. 170-174, 369, 371 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000193 від 13.10.2016, об`єднаного в КП №0000103 від 06.01.2016, накладеного ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2017 року, - задовольнити частково.

Скасувати арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_6 у справі №758/14671/17 від 10 листопада 2017 року.

В решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1