Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1992/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/119/25
Категорія ч. 3 ст. 136 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарі

судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участі:

прокурора ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника потерпілих ОСОБА_12

захисника обвинуваченого

ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14

обвинуваченого: ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000071,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

засуджено:

- за ч.3 ст.136 КК України на 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

На підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_13 звільнено від відбування покарання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Згідно вироку, близько 13 год 14.01.2017 на території домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_13 виявив лежачого на землі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився у небезпечному для життя стані, оскільки мав тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя, у вигляді 6 великих розривів тканини печінки по всій діафрагмальній поверхні правої долі, а також середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер 7,8,9,10 справа по середньо-ключичній лінії, без розривів пристінкової плеври, з наявністю крововиливів в м`які тканини навколо переломів, а також легкі тілесні у вигляді поверхневої рани по ввігнутій поверхні верхньої половини правої вушної раковини; садна в верхній частині спинки носа; садна в проекції верхньої частини лівої носо-губної складки; садна по перехідній каймі лівої половини верхньої губи; садна в ділянці лівої половини підборіддя; синця в проекції зовнішньої половини правої ключиці; рани з внутрішньої поверхні губи в проекції 21-22 зубів; поверхневої рани в лівій тім`яній ділянці.

Маючи реальну можливість надати потерпілому допомогу, ОСОБА_13 не надав необхідної допомоги ОСОБА_10 та не вжив заходів, необхідних для відведення небезпеки для життя потерпілого, не повідомив про стан потерпілого до закладів охорони здоров`я та інших належних установ для забезпечення надання вказаними установами необхідної допомоги, витягнув ОСОБА_10 з подвір`я вказаного будинку та залишив останнього на вулиці, а саме біля будинку АДРЕСА_1 у безпорадному стані, внаслідок чого о 16 год 50 хв у цей же день ОСОБА_10 помер в реанімаційному відділенні Комунального закладу Коростенської центральної районної лікарні Коростенської районної ради від отриманих тяжких тілесних ушкоджень у вигляді тупої травми живота, яка супроводжувалась множинними розривами та фрагментацією печінки та ускладнилась великою внутрішньою крововтратою.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить вирок суду скасувати, та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_13 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.136 КК України.

Вважає, вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_13 винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.136 КК України незаконним та необґрунтованім, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Аргументуючи свої апеляційні вимоги, вказує на те, що судом першої інстанції належно не оцінено покази обвинуваченого ОСОБА_13 , які, на думку апелянта, повністю підтверджують відсутність вини ОСОБА_13 у вчинені інкримінованого йому злочину.

Зазначає, що до ЄРДР не були внесені ні відомості щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_13 за ч.3 ст.136 КК України, ні повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Вважає, що в діях ОСОБА_13 відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч.3 ст.136 КК України, а саме його суб`єктивної сторони, оскільки стороною обвинувачення не підтверджено причинний зв`язок між бездіяльністю обвинуваченого та настанням смерті потерпілого.

Наголошує на тому, що смерть потерпілого настала внаслідок отриманих травм, що не були сумісними із життям, під час надання йому медичної допомоги, вказує на те, що слідчим не було належним чином вилучено та долучено до матеріалів кримінального провадження медичну документацію щодо госпіталізації та наданої медичної допомоги ОСОБА_10 .

Окрім того, вказує не те, що в даному кримінальному провадженні не було належним чином призначено прокурора (групи прокурорів), а також слідчого (групи слідчих), що тягне за собою визнання всіх доказів по справі недопустимими.

Посилається на те, що висновок експерта №25 був отриманий з використанням матеріалів, що не були надані експерту органами досудового розслідування, а тому дані докази слід визнати недопустимими.

Звертає увагу суду на те, що протокол огляду місця події від 15.01.2017 року не може бути доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки складений та підписаний капітаном поліції ОСОБА_15 , яка не є слідчим у даному кримінальному провадженні, з тих же підстав, на думку апелянта, також не є допустимими доказами постанова про призначення судово-медичної (імунологічної) експертизи та висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи.

Окрім зазначеного, вказує на те, що відеозапис з камери спостереження магазину також є недопустимим доказом, оскільки його було отримано без відповідної ухвали слідчого судді, а тому, протокол тимчасового вилучення майна та постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження також є недопустимими.

Окрім того, 17.02.2023, до початку розгляду апеляційної скарги по суті, адвокат ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями, в якій просить вирок суду скасувати а провадження у справі закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.136 КК України.

Захисник, окрім зазначених до того вимог, вказує на те, що суд першої інстанції повинен був закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 з підстав направлення обвинувального акту до суду поза строками кримінального провадження, а докази, на думку апелянта, зібрані поза такими строками, є недійсними та недопустимими.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_14 , які підтримали подану апеляційну скаргу останнього, думку прокурора ОСОБА_9 , яка висловилась проти задоволення апеляційної скарги адвоката, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представника ОСОБА_12 , які також заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_14 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції даних вимог не дотримався.

Відповідальність за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.136 КК України настає внаслідок ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані або малолітньому, який завідомо перебуває в небезпечному для життя стані, при можливості надати таку допомогу або неповідомлення про такий стан особи належним установам чи особам, якщо це спричинило смерть потерпілого.

Суб`єктивна сторона злочину передбаченого ч.3 ст.136 КК України характеризується прямим умислом: винний усвідомлює суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності.

Об`єктивна сторона злочину характеризується: бездіяльністю, настанням наслідків та причинним зв`язком між ними.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_13 пояснив, що 14.01.2017 року вони з дружиною зібрались на ринок за покупками. Побачили двох чоловіків, які були в нетверезому стані, стояли у провулку, підпирали один одного та сперечалися між собою. Дружина звернула на них увагу, але вони пішли далі. На базарі він захотів справити потребу. Підбіг до калитки та побачив, що поруч лежить чоловік. Забіг додому, справив потребу та виходячи із подвір`я взяв хлопця за плечі і намагався поставити на ноги, на що він сповз, тоді він відтягнув останнього із небезпечної частини дороги до сусідського забору та посадив, щоб на нього не наїхав автомобіль. Потерпілий почав щось невнятно говорити і було чути сильний запах алкоголю від нього. Поруч йшла жінка, яка сказала йому: «Що ви робите, потрібно викликати швидку?». Він відповів, що поспішає, а вона якщо хоче, то може викликати швидку сама. Тоді він пішов далі, дійшов до провулку, розвернувся та побачив, що біля жінки були люди. Також побачив, що жінка комусь телефонує. В той день був мороз. Потерпілий лежав обличчям до землі, у його дворі останнього не було. Тілесних ушкоджень на потерпілому та крові не бачив, він був дуже п`яний та легко одягнений. Швидку допомогу не викликав бо поспішав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що 14.01.2017 року вона проходила по провулку неподалік магазину «Побутова техніка» та побачила, як обвинувачений із провулка витягнув чоловіка, тримаючи його за верхній одяг, протягнув по землі, дотягнув до калитки та залишив там лежати, головою до калитки. Відійшов на декілька метрів і почав розмовляти із знайомим йому чоловіком, а потім пішов. По зовнішньому вигляду потерпілого та речам, які були на ньому, вона зрозуміла, що він може замерзнути, тому вирішила викликати швидку. Після чого побігла шукати людей для виклику швидкої. Вона звернулась по допомогу до чоловіка, який розмовляв із обвинуваченим, але той відмовив їй у наданні допомоги для виклику швидкої. Після того зустріла жінку, яка допомогла їй викликати швидку. Загалом приблизно хвилин 10 -15 намагалась викликати швидку допомогу. Дочекалась лікарів, потерпілого, який подавав ознаки життя забрали до лікарні, а вона пішла у справах.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 підтвердив висновок судово-медичної експертизи №25 від 28.04.2017 року та лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_10 та пояснив, що органами слідства, при призначенні експертизи, не ставилось питання про те, чи міг би потерпілий ОСОБА_18 залишитись живим при вчасному наданні медичної допомоги.

Апеляційним судом, за клопотаннями сторін судового провадження, було досліджено та надано оцінку письмовим доказам у даному кримінальному провадженні, а саме:

- довідка Коростенської ЦРЛ про те, що ОСОБА_10 помер під час проведення операційного втручання;

- витяг з кримінального провадження № 0000071;

- протокол огляду місця події з фото таблицями до нього від 14.01.2017 року, де під час огляду оглянуто операційну кімнату Коростенської ЦРЛ, виявлено труп чоловіка та одяг в якому його було доставлено до лікарні та вилучено куртку із тканини світло сірого кольору, штани спортивні, светр шерстяний бежевого кольору, футболку з коротким рукавом, спортивні штани, шкарпетки, гумові чоботи;

- протоколи огляду місця події з схемою та фото таблицею до нього від 14.01.2017 року та 15.01.2017 року, згідно яких оглянуто прохідну вулицю, яка сполучає дві вулиці і розміщена перпендикулярно відносно вулиці Шевченка (Кірова) та Симона Петлюри (Щорса), між домоволодіннями буд. АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено сліди низу взуття, що відобразилось на вологому снігу та плями речовини бурого кольору і світло-коричнево-червоного кольору;

- лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_10 , в якому зазначено причину смерті потерпілого тупа травма живота та грудної клітини, що видано лікарем ОСОБА_17

- висновок судово-медичної експертизи №25 від 28.04.2017 року судово-медичного експерта ОСОБА_17 згідно якого, при судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_10 встановлено, що смерть його настала внаслідок тупої травми живота, яка супроводжувалась множинними розривами та фрагментацією печінки і ускладнилась великою внутрішньою крововтратою. Виявлено тілесні ушкодження у вигляді: 6 великих розривів тканини печінки по всій діафрагмальній поверхні правої долі …; ліва доля печінки майже відсутня … Дані ушкодження утворились внаслідок дії твердих тупих предметів, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та знаходяться причинному зв`язку з настанням смерті (п.2 експертизи). Також на тілі трупа виявленні ушкодження: переломи ребер справа 7,8,9,10 по середньо ключичній лінії, прямого та непрямого типу, без розриву пристінкової плеври, з наявністю крововиливів в м`які тканини навколо переломів. Дані ушкодження утворились внаслідок дії твердих тупих предметів, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості у живої особи, в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Також на тілі трупа виявленні ушкодження: поверхнева рана по вогнутій поверхні верхньої половини правої вушної раковини …; садно в верхній частині спинки носа …; садно в проекції верхньої частини лівої носо-губної складки …; садно по перехідній каймі лівої половини верхньої губи …; садно в ділянці лівої половини підборіддя ..; синець в проекції зовнішньої половини правої ключиці …; рана з внутрішньої поверхні верхньої губи в проекції 21-22 зубів …; поверхнева рана в лівій тім`яній ділянці … Дані ушкодження утворились внаслідок дії твердих тупих предметів, мають ознаки легких тілесних ушкоджень у живої особи, в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться (п.4 експертизи). Ушкодження, викладені в п.п.2-4 могли утворитись внаслідок ударів кулаками, ногами. В крові трупа виявлено етиловий спирт в концентрації 1,97 проміле, що при житті відповідає середньому ступеню;

- протокол огляду трупа від 16.01.2017 року, згідно якого оглянуто труп ОСОБА_10 на якому виявлені тілесні ушкодження;

- повідомлення про підозру ОСОБА_13 ;

- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_13 ;

- постанова про призначення групи прокурорів та групи слідчих;

- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000071;

- відеозапис з камер відео спостереження магазину «Наталі», згідно якого, 14.01.2017 року о 12 год. 05 хв. потерпілий ОСОБА_10 разом зі своїм знайомим ОСОБА_19 йшов (хитаючись) у напрямку залізничного вокзалу зі сторони ринку (у сторону де проживає обвинувачений), о 12 год. 33 хв., ОСОБА_13 , проходив із жінкою біля магазину «Наталі», направляючись в сторону ринку зі сторони залізничного вокзалу, о 12 год. 36 хв. 07 сек., ОСОБА_13 біг один зі сторони ринку в сторону залізничного вокзалу (де знаходиться його будинок), а о 12 год. 44 хв., ОСОБА_13 знову йшов зі сторони залізничного вокзалу (де знаходиться його будинок) в сторону ринку;

- відеозапис допиту слідчим суддею під час досудового розслідування свідка ОСОБА_20 від 21.02.2017 року під час якого свідок показала, що 14.01.2017 року близько 12 години 20 хвилин вона разом із своїм хлопцем проходила по провулку між вулицями Шевченка (Кірова) та ОСОБА_21 ( ОСОБА_22 і помітила, що з калитки будинку АДРЕСА_1 , що по вказаному провулку один чоловік витягнув іншого, зі свого двору, тримаючи останнього за капюшон. ОСОБА_23 протягнув потерпілого ОСОБА_24 декілька метрів по провулку, кинув в обличчя шапку, потім залишив його і пішов звідти. Чоловік, який тягнув був в хутряній шапці і дуже спокійним, а потерпілий був у світлій куртці та джинсових штанях.

Вищезазначене у взаємодії та взаємозв`язку, на думку апеляційного суду свідчить про те, що в діях ОСОБА_13 відсутня об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.136 КК України.

Апеляційний суд переконаний, що враховуючи покази обвинуваченого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_16 та лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_10 , пов`язувати дії ОСОБА_13 із настанням смерті потерпілого неможливо, оскільки великого розриву в часі між діями обвинуваченого та викликом швидкої допомоги свідком ОСОБА_16 не було.

Щодо доводів апелянта про те, що слідчим не були внесені відомості до ЄРДР про правову кваліфікацію дій ОСОБА_13 за ч.3 ст.136 КК України то вони спростовуються наявними в матеріалах справи витягами з ЄРДР, згідно яких, 28.02.2017 ОСОБА_13 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а 26.05.2017 року ОСОБА_13 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри з ч.2 ст.121 КК України на ч.3 ст.136 КК України (т.1 а.с. 188, 189, т.4 а.с. 12).

Окрім того, твердження апелянта, про те, що під час досудового розслідування не було належним чином вилучено та долучено до матеріалів кримінального провадження медичну документацію щодо госпіталізації та надання медичної допомоги ОСОБА_25 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи. Судово-медична експертиза слідчим була призначена з дотриманням положень ст.ст.242, 243 КПК України. При призначенні судово-медичної експертизи для дослідження експерту був наданий труп ОСОБА_10 про, що свідчить постанова слідчого про призначення експертизи та представлена медична картка на стаціонарного хворого ОСОБА_10 про, що зазначено у висновку судово-медичного експерта.

З приводу висновку судово-медичного експерта № 25 від 28.04.2017, апеляційний суд вважає, що він відповідає вимогам КПК України та є допустимим доказом. Окрім того, з матеріалів справи встановлено, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції клопотань про витребування та огляду медичних документів, призначення додаткової чи повторної експертизи або виклику експерта стороною захисту заявлено не було.

Окрім того, відповідно до постанови тимчасово виконувача обов`язки начальника СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 14.01.2017 року про визначення групи слідчих у даному кримінальному провадженні встановлено, що слідча ОСОБА_15 в тому числі входить в дану групу слідчих, а тому, доводи апелянта про те, що під час досудового слідства по даному кримінальному провадженні не виносилася постанова про визначення групи слідчих, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження (т.3 а.с.29, 30).

Зазначеним вище, спростовуються і доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів по даному кримінальному провадженні, а саме: протоколу огляду місця події (ділянки місцевості біля вул. Шевченка в м. Коростені), постанови про призначення судово-медичної (імунологічної) експертизи від 17.01.2017 року, які були складені та підписані слідчим ОСОБА_15 та про недопустимість такого доказу як висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи №142 від 27.02.2017 року.

Окрім зазначеного, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_26 добровільно видав працівникам поліції відеозапис з камери зовнішнього спостереження, яка знаходиться у магазині "Наталі" м. Коростень вул. Щорса, 11, про що свідчить протокол тимчасово вилученого майна від 17.01.2017 року, який був складений працівником Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 за письмовим дорученням про проведення слідчих розшукових дій в порядку ст. 40 КПК України слідчим Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області. Вказаний відеозапис з камери відеоспостереженя постановою слідчого від 17.11.2017 року був визнаний речовим доказом і приєднаний до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с. 227-230).

Тому, колегія суддів вважає, що вказані слідчі дії працівниками поліції були проведені з дотриманням положень КПК України, підстав для визнання заяви ОСОБА_26 , протоколу тимчасового вилучення майна, постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів справи, а також сам відеозапис з камери спостереження недопустимими доказами у апеляційного суду немає.

Що стосується доводів адвоката ОСОБА_14 про те, що суд першої інстанції повинен був закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 у зв`язку із тим, що обвинувальний акт був поданий поза строками досудового розслідування, такі доводи апеляційний суд вважає необґрунтованими оскільки, положеннями ст.284 КПК України (станом на момент вчинення кримінального правопорушення) не було передбачено такої можливості.

Варто також зауважити, що з досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що усі слідчі дії у даному кримінальному провадженні були проведені у встановлені кримінально процесуальним законом строки.

За таких обставин, апеляційний приходить до висновку, що докази у даному кримінальному провадженні є допустимими і належними, зібраними в порядку визначеному КПК України, проте ніяким чином не вказують на зв`язок між діями ОСОБА_13 та настанням смерті ОСОБА_18 .

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити вирок або ухвалу без змін;

2) змінити вирок або ухвалу;

3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;

4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;

5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Статтею 417 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.136 КК України, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 417 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 - задовольнити.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000071 відносно ОСОБА_13 за ч.3 ст.136 КК України скасувати.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.136 КК України.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: