У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2024 р. с-ще Тиврів 145/19/21

1-кп/145/27/2024

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 18.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000202, відносно вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Шаргород Вінницької області, жителем АДРЕСА_1 , громадянином України,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

На розгляді Тиврівського районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив, а обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX, яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечує проти задоволення даного клопотання. Крім цього, просив стягнути з обвинуваченого понесені процесуальні витрати та вирішити долю речових доказів.

Судом роз`яснено обвинуваченому, що закриття кримінального провадження за вказаною підставою є закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, і сторона захисту має право на продовження судового розгляду на загальних підставах.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що йому зрозумілі його права та він наполягає на закритті кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що стверджується лікарським свідоцтвом про смерть №173-Ю.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, 12.12.2020, приблизно о 13 год. 00 хв., маючи намір на крадіжку чужого майна, зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 . В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , знайшов ключ від вхідних дверей житлового будинку та шляхом їх відкриття проник до приміщення останнього, де діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, здійснив крадіжку майна, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: бензинову пилу ТМ «GoodLuck», моделі «GL4500М», вартість якої згідно висновку експерта № 8395/8396/20-21 від 22.12.2020, становить 905, 06 грн., та електричну пилу ТМ «Інтерскол», моделі «ПЦ-16Т-01», вартість якої згідно висновку експерта № 8395/8396/20-21 від 22.12.2020 становить 537,59 грн. Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1442, 65 грн.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з такого.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набув чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

У цьому контексті суд вважає Закон №3886-ІХ таким, що вносить зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 грн.

Отже, розмір неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації кримінальних правопорушень у 2024 році складає 1514 грн (50 відсотків від розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня 2024 року, у розмірі 3028 грн).

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом №3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема передбачених ст. 185 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме: в 2024 році - 3028 грн.

Таким чином, розмір вартості майна, за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення, з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначених ст. 51 в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, що становило у 2024 році 605 грн. 60 коп., збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 3028 грн у 2024 році, тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 3028 грн.

Отже, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Як зазначалось вище, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 інкримінується крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, а саме таємне викрадення чужого майна на суму 1442, 65 грн., такі дії кваліфікувались за ч. 3 ст.185 КК України.

Вартість викраденого майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян у розмірі 3028 грн відповідно до Закону України Про державний бюджет на 2024 рік.

Положення п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч.1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження.

Враховуючи викладене, а також релевантну щодо обставин кримінального провадження практику Верховного Суду (правові висновки, викладені у Постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.08.2024 у справі №567/507/23 та Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 07.10.2024 у справі №278/1566/21), суд дійшов висновку, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, та ОСОБА_7 обвинувачується у скоєні діяння, караність якого законом усунена, то зазначені обставини є, у даному випадку, підставою для закриття кримінального провадження за на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 підлягає закриттю закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Суд стягує з ОСОБА_5 витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України та скасовує арешт майна.

Керуючись ст. 284, 286, 350, 372, 479-2 КПК України, ст. 3, 5 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №00000202, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ: бензинову пилу ТМ «GoodLuck», моделі «GL4500М», яку повернуто потерпілому ОСОБА_6 , залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 ана користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 76 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи.

Копію ухвали, після набрання нею чинності, направити до відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 а до адміністративної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8