Справа № 932/1338/25
Провадження № 1-кс/932/706/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у приміщенні суду м. Дніпра клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006111 від 08.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006111 від 08.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна, вилученого під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , який проводився 19.02.2025 року, а саме на: мобільний телефон XiaomiRedmiNote 11 (imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 ) з SIM-карткою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування свого клопотання зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до Наказу № 360 о/с від 28.08.2024 року ОСОБА_5 займає посаду старшого оперуповноваженого 2-го відділу (протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків та організаційно-аналітичної роботи) управління боротьби з наркозлочинністю Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Таким чином, ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Нехтуючи нормами чинного законодавства, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин.

Так, 16.01.2025 року слідчим відділом ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області зареєстровано кримінальне провадження № 0000035 за ч. 2 ст. 309 КК України за фактом виявлення у громадянки ОСОБА_6 біля відділення ТОВ «Нова пошта» у м. Дружківка посилки з наркотичною речовиною.

В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000035 ОСОБА_5 разом зі старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах 1-го відділу (оперативних розробок та оперативної роботи) управління боротьби з наркозлочинністю Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_7 упродовж січня лютого 2025 року, точний час досудовим розслідування не встановлено, неодноразово приходили до ОСОБА_6 за адресою її мешкання: АДРЕСА_2 , та погрожували притягненням їй до кримінальної відповідальності, необхідністю відбувати реальний строк покарання, вжиттям заходів щодо позбавлення її опіки над онуком, висунувши вимогу щодо необхідності передачі їм неправомірної вигоди у розмірі 100 тисяч гривень. За вищевказану грошову суму ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обіцяли ОСОБА_6 вплинути на прийняття слідчим, прокурором у кримінальному провадженні № 0000035 рішення щодо завершення досудового розслідування у вигляді направлення до суду обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої їй буде призначено судом покарання з іспитовим строком.

ОСОБА_6 вимушено погодилась на неправомірні дії працівників поліції, в подальшому звернулась із заявою до ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях щодо притягнення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Під час телефонної розмови 12.02.2025 року ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_6 , що неправомірну вигоду необхідно буде їм передати через знайомого у м. Києві.

Діючи відповідно до вказівок ОСОБА_7 , ОСОБА_6 13.02.2025 року приблизно о 14.20 год., перебуваючи у м. Києві, прибула за адресою: вул. Рачинського 2, де передала раніше не відомому їй ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 97 тисяч гривень в якості неправомірної вигоди ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за вплив на прийняття слідчим, прокурором у кримінальному провадженні № 0000035 рішення щодо завершення досудового розслідування у вигляді направлення до суду обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої їй буде призначено судом покарання з іспитовим строком.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підозрюються в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

19.02.2025 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. ч. 3 ст. 369-2 КК України.

19.02.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17.02.2025 року справа №932/1338/25, провадження №1-кп/932/615/25 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою:

АДРЕСА_1 .

Під час обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон XiaomiRedmiNote 11 (imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 ) з SIM-карткою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

19.02.2025 року перелічені вище речі, документи, грошові кошти визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Речі, котрі були вилучені в ході обшуку, полягають у необхідності накладенні на них арешту відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів.

Тому є необхідним долучення вище перелічених предметів до матеріалів кримінального провадження з метою використання їх у доказуванні, отриманні постійного безперешкодного доступу до них, недопущенні їх відчуження, зміни або знищення, а також проведення ряду судових експертиз та інших слідчих дій, необхідність у яких може виникнути у ході проведення досудового розслідування.

Беручи до уваги те, що вилучені 19.02.2025 року під час обшуку речі та грошові кошти є тимчасово вилученим майном, а тому з метою досягнення дієвості цього провадження необхідно накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення подальшого призначення судових експертиз по вилучених грошових коштах, зброї та мобільному телефону, оскільки є підстави вважати, що такі є засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання прокурор не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, додавши заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, додавши заяву про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0006111 від 08.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 369-2 КК України.

19.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17.02.2025 року справа №932/1338/25, провадження №1-кп/932/615/25 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою:

АДРЕСА_1 .

Під час обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон XiaomiRedmiNote 11 (imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 ) з SIM-карткою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

19.02.2025 перелічені вище речі, документи, грошові кошти визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З наведених вище підстав, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що вищевказані речі, можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення дієвості повного та всебічного розслідування злочину та проведення ряду відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони користування, відчуження та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006111 від 08.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арештна вилучене майно під час обшуку, за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон XiaomiRedmiNote 11 (imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 ) з SIM-карткою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити прокурору, слідчому та власнику майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1