Справа 688/242/25
№ 1-в/688/65/25
Ухвала

Іменем України

12 лютого 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Миронівський Бахмутського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства у зв`язку із декриміналізацією,

встановив:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства у зв`язку із декриміналізацією відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким зменшено межі покарання за вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, а саме - місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання, тому числі, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті цього Кодексу, має право вирішувати питання про усякого роду сумніви і протиріччя, які виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання, передбачені п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, вирішуються судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч. 1 ст. 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме статтю 51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дія Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2019 року за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 14 років позбавлення волі. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08.07.2020 року вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2019 року залишено без змін.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 18.10.2016, вартість викраденого майна становить 766,80 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1450 грн).

Суд вважає, що в зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особи, засуджені за такі крадіжки, підлягають звільненню від призначеного покарання.

Відтак, оскільки ОСОБА_3 вчинив крадіжку майна розміром до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто засуджений за діяння, караність якого законом усунена, він підлягає звільненню від покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, призначеного вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2019 року.

Керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Привести вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності вчиненого ним діяння.

Виключити з мотивувальної частини вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2019 року посилання на вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 18.10.2016, а також посилання на ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2019 року за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 14 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя ОСОБА_4