Справа № 342/346/24
Провадження № 11-кп/4808/28/25
Категорія ст. 126-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000007 за апеляційною скаргою прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Городенківського районного суду від 24 квітня 2024 року, згідно з яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, неодноразово судимого, останній раз вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 14 березня 2024 року за ст. 128 КК України до обмеження волі на 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 14 березня 2024 року, більш суворим покаранням за цим вироком, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці.

Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 04.11.2023 ОСОБА_8 близько 23:30 год., 05.11.2023 біля 09:00 год. та 09.11.2023 біля 07:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт із своїм братом ОСОБА_11 , 1986 року народження, з яким проживають за однією адресою. Під час конфлікту висловлювався щодо нього нецензурними словами, голосно кричав. За вище вказаним фактом працівниками відділення поліції №2 (м. Городенка), Коломийського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_8 було складено та скеровано до Городенківського районного суду Івано-Франківської області три протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2023, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні трьох адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 340 (триста сорок) гривень.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_8 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 31.12.2023 близько 16:00 год., перебуваючи по місцю свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив дії психологічного характеру, застосувавши до потерпілого ОСОБА_11 , який є його братом, образи та погрози, а саме виражався в його сторону нецензурними словами, внаслідок чого могла бути, чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, у зв`язку із чим ОСОБА_11 звернувся до відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення щодо нього братом ОСОБА_8 домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію про вчинене кримінальне правопорушення від 04.01.2024 та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення ОСОБА_8 домашнього насильства щодо свого брата, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи. Унаслідок умисних.ю систематичних, протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Окрім того, продовжуючи свої неправомірні дії та незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_8 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та 21.01.2024 близько 08:00 год., перебуваючи по місцю свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив дії психологічного характеру, застосувавши до потерпілого ОСОБА_11 , який є його братом, образи та погрози, а саме виражався в його сторону нецензурними словами, внаслідок чого могла бути, чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, у зв`язку із чим ОСОБА_11 звернувся до відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення щодо нього братом ОСОБА_8 домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію про вчинене кримінальне правопорушення від 25.01.2024 та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення ОСОБА_8 домашнього насильства щодо свого брата, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи. Унаслідок умисних, систематичних, протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Також, продовжуючи свої неправомірні дії та незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_8 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та 30.01.2024 близько 10:00 год., перебуваючи по місцю свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив дії психологічного характеру, застосувавши до потерпілого ОСОБА_11 , який є його братом, образи та погрози, а саме виражався в його сторону нецензурними словами, внаслідок чого могла бути, чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, у зв`язку із чим ОСОБА_11 звернувся до відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення щодо нього братом ОСОБА_8 домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію про вчинене кримінальне правопорушення від 02.02.2024 та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення ОСОБА_8 домашнього насильства щодо свого брата, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи. Унаслідок умисних систематичних, протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Крім того, продовжуючи свої неправомірні дії та незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_8 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та 08.02.2024 близько 13:00 год., перебуваючи по місцю свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив дії психологічного характеру, застосувавши до потерпілого ОСОБА_11 , який є його братом, образи та погрози, а саме виражався в його сторону нецензурними словами, внаслідок чого могла бути, чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, у зв`язку із чим ОСОБА_11 звернувся до відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення щодо нього братом ОСОБА_8 домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію про вчинене кримінальне правопорушення від 08.02.2024 та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення ОСОБА_8 домашнього насильства щодо свого брата, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи. Унаслідок умисних, систематичних, протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України приєднати частково невідбуте покарання, призначене за вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 14.03.2024 за ст. 128 КК України, визначивши ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць.

Вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок м`якості.

Посилається на те, що судом першої інстанції помилково застосовано ч. 4 ст. 70 КК України замість ст. 71 КК України. Судом не було враховано, що ОСОБА_8 засуджений вироком Городенківського районного суду від 27.09.2023 за ст. 128 КК України до обмеження волі строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 14.03.2024 вказаний вирок в частині покарання скасовано і призначено нове покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_8 засуджений вироком від 24.04.2024, вчинено в період з 31.12.2023 по 08.02.2024, тобто після ухвалення Городенківським районним судом вироку від 27.09.2023.

Крім того зазначає, що судом не було враховано досудову доповідь органу пробації, згідно якої виправлення ОСОБА_8 без позбавлення, чи обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Під час розгляду апеляційної скарги просить дослідити дані, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечили вимоги апеляційної скарги прокурора, просять вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 , доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюються і апеляційним судом не перевіряються.

В апеляційній скарзі прокурор висловив свою незгоду в частині м`якості призначеного покарання та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, тому суд апеляційної інстанції перевіряє вирок суду першої інстанції в цій частині.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України, суд першої інстанції не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив ОСОБА_8 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України замість ст. 71 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає основне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що за правилами, передбаченими в частині першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в суді буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 засуджений вироком Городенківського районного суду від 27.09.2024 за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1(один) рік.

Вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 14.03.2024 вказаний вирок скасовано та ухвалено новий, яким ОСОБА_8 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1(один) рік.

В межах кримінального провадження, яке переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, яке він вчинив в період з 31.12.2023 по 08.02.2024, тобто після ухвалення Городенківським районним судом вироку від 27.09.2023.

В судовій практиці об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду за 2020 рік зазначено, що у випадку коли кримінальне правопорушення вчинене між ухваленням вироків судами першої та апеляційної інстанцій, то в такому випадку слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Колегія суддів вважає, що оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення за попереднім вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 14.03.2024 року встановлені саме вироком Городенківського районного суду від 27 вересня 2023 року, а не безпосередньо вироком апеляційного суду, яким вирішувалось виключно питання про призначення більш суворого покарання з ухваленням судового рішення у формі вироку, то підлягає до застосуванням саме ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання.

За таких обставин, суд першої інстанції мав призначити ОСОБА_8 покарання на підставі ст. 71 КК України, приєднавши частково невідбуте покарання, призначене за вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 14.03.2024.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність потягнуло за собою призначення покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що є підставою для скасування вироку та ухвалення нового.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання необхідно скасувати з постановленням в цій частині нового вироку.

Згідно з ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України необхідність застосування більш суворого покарання є однією із підстав для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку.

При призначенні ОСОБА_8 покарання колегія судів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані особи обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, неодружений, не працює, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ст. 126-1КК України.

З урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення та вищенаведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статті.

На думку суду апеляційної інстанції, саме таке покарання є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по справі у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як нею, так і іншими особами.

На підставі наведеного, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, вирок суду першої інстанції - скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання, з постановленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 374, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Городенківського районного суду від 24 квітня 2024 рокущодо ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України в частині призначення покарання скасувати.

Постановити щодо ОСОБА_8 в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднати частково невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 14.03.2024 та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку, не пізніше наступного дня після його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5