Справа № 136/324/25
провадження №1-кп/136/30/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши, у порядку спрощеного провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 11.02.2025 та додані до нього матеріали, про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 20.11.2019 вироком Погребищанського районного суду Вінницької області за ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних тяжких кримінальних правопорушень, за які він відбував покарання в установах ДКВС України, востаннє згідно вироку Погребищенського районного суду Вінницької області від 20.11.2019, яким його засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі та 24.01.2023 звільнений із місць відбування покарання по відбуттю, маючи не зняту та непогашену судимість, 30.05.2024 Липовецьким районним судом, відповідно до п. «в» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими із місць позбавлення волі» за поданням виконувача обов`язків начальника відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області стосовно нього встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік і застосовано наступні обмеження:

- заборонити вихід із будинку з 22:00 год. по 06:00 год. ранку наступного дня, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити відвідувати торгівельні та розважальні заклади, в яких продаються спиртні напої на розлив з метою їх розпивання та придбання, за винятком купівлі продуктів харчування;

- заборонено виїжджати за межі Турбівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області без дозволу керівництва відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області;

- зобов`язано з`являтись на реєстрацію кожну третю п`ятницю місяця до поліцейської станції відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка розташована в смт. Турбів, вул. Миру, 147, до поліцейського офіцера громади ВП №4 Вінницького РУП ОСОБА_3 , а в разі його відсутності до поліцейського офіцера громади ВП №4 Вінницького РУП ОСОБА_4 в період з 09:00 години до 11:00 години.

Із вказаними обмеженнями та змістом ухвали Липовецького районного суду від 30.05.2025 ОСОБА_2 ознайомився під підпис 17.06.2024.

При цьому, незважаючи на встановлені обмеження, ОСОБА_2 , діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, 13.12.2024 самовільно, без дозволу відповідальних осіб ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, залишив обране ним місце проживання та поїхав у м. Вінниця Вінницької, де перебував до 11.02.2025 та вів бродячий спосіб життя.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст. 395 КК України, як порушення правил адміністративного нагляду, яке виразилось у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчинення кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Ураховуючи зазначене, в силу приписів частини другої статті 381, ст.382 КПК України, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Суд, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена "поза розумним сумнівом".

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ст.395 КК України, як порушення правил адміністративного нагляду, яке виразилось у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших утриманців не має.

Згідно довідок виданих КНП «Липовецька міська лікарня» ОСОБА_2 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Відповідно до Вимоги УІАП ГУНП у Вінницькій області від 12.02.2025, ОСОБА_2 раніше неодноразово судимий, останній раз - вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 20.11.2019, за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України на підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, 24.01.2023 звільнений із місць відбування покарання по відбуттю.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

Обираючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, майновий стан обвинуваченого, а також те, що 04.04.2025 йому виповниться 60 років, тобто він досягне пенсійного віку.

Санкцією ст.395 КК України, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_2 передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до двох років.

Згідно з ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

За таких обставин, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6