ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 Справа №607/6023/25 Провадження №1-кп/607/1324/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження №0000031 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Будилів Козівського району Тернопільської області, українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , заміжньої, із середньою-спеціальною освітою, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,-

в с т а н о в и в :

21 лютого 2025 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилася поблизу домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник протиправний умисел, спрямований на завдання фізичного болю останній.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 21 лютого 2025 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_4 наблизилася до останньої та знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи, що внаслідок її умисних дій ОСОБА_4 зазнає фізичного болю та бажаючи настання цього, умисно штовхнула останню рукою в ділянку правого плеча, внаслідок чого вони обоє впали на землю. Надалі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , знаходячись в положенні сидячи на ногах у ОСОБА_4 продовжила шарпанину, під час якої схопила останню двома руками за її руки в ділянці плечей та силою стиснула.

В результаті протиправних дій, вчинених ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 завдано фізичного болю і не спричинено тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засідання обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася та суду пояснила, що 21 лютого 2025 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту із ОСОБА_4 , наблизилася до останньої та знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи, що внаслідок її умисних дій ОСОБА_4 зазнає фізичного болю та бажаючи настання цього, умисно штовхнула останню рукою в ділянку правого плеча, внаслідок чого вони обоє впали на землю. Надалі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , знаходячись в положенні сидячи на ногах у ОСОБА_4 продовжила шарпанину, під час якої схопила останню двома руками за її руки в ділянці плечей та силою стиснула.

Обвинувачена ОСОБА_5 визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує її дії за ч.1 ст.126 КК України, тобто вчиненні умисних дій, що виразилися у вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відноситься до проступку, фактичні обставини кримінального провадження, особу винної, яка на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченою вини, щире каяття, обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нею нових правопорушень у майбутньому.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, Суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1