Житомирський апеляційний суд
Справа №296/779/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/126/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №296/779/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29.01.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 .

Продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 02.04.2025 включно.

Продовжено строк дії обов`язків, покладених ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 02.01.2025 року по справі №296/11917/24 на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме:

1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування із підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні;

5) у разі наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади, зокрема до управління Державної міграційної служби України або до органу досудового розслідування, свій паспорт для виїзду закордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали - до 02.04.2025 включно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді у виді особистого зобов`язання із покладенням наступних обов`язків: - прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; - утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні за №0000312 від 03.04.2024 року, коло яких визначає орган досудового розслідування. При цьому, зазначає, що наразі в матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_8 відсутні будь-які прямі докази вчинення ним інкримінованого йому злочину, а всі доводи слідства базуються лише на припущеннях. Вважає, що єдиним доказом купівлі наркотичних засобів із метою збуту є покази іншого підозрюваного, які він надав лише через місяць після утримання в СІЗО, і на думку захисту лише з метою вигородити себе і пом`якшити своє покарання. Наголошує, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом першої інстанції у відповідності до ст.178 КПК України не було належним чином враховано та надано оцінку наступним обставинам, що характеризують ОСОБА_8 : раніше ніколи не судимий; має постійне місце реєстрації і проживання; має на утриманні батька який є пенсіонером; має вищу освіту; офіційно працевлаштований; позитивно характеризується; має поганий стан здоров`я та ряд тяжких захворювань; щодо нього відсутні будь-які інші підозри чи судові справи; наразі знаходиться без будь-якого запобіжного заходу; співпрацює із слідством, добровільно надав необхідні біологічні зразки. Звертає увагу, що перебування ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом унеможливлює здійснення ним трудової діяльності (водій), і відповідно отримання коштів для свого утримання, а також утримання своєї сім`ї. Звертає увагу, що в даному випадку відсутні будь-які підстави продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи здатні в повній мірі забезпечити належну поведінку останнього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно з положеннями ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів провадження №296/779/25, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000312 від 03.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

А межах досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, 26.12.2024 ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 УКПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

26.11.2024 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/10785/24 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 02.02.2025.

02.01.2025 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/11917/24 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 02.02.2025 включно, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків.

22.01.2025 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/582/25 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 02.04.2025.

Прокурор Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся з клопотанням до відповідного слідчого судді про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 . За результатами судового розгляду цього клопотання слідчим суддею ухвалено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання прокурора, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Апеляційні посилання сторони захисту на відсутність прямих доказів вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому правопорушення, що ставить під сумнів обґрунтованість підозри оголошеної останньому, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки це жодним чином не спростовує відповідної доказової бази можливої причетності підозрюваного до інкримінованих дій.

В свою чергу, при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею було встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно останнього.

Слідчий суддя, застосовуючи такий вид запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, викладених у клопотанні прокурора аргументів щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на свідків, інших співучасників у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, як вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, та належним чином обґрунтував їх, з чим погоджується й апеляційний суд.

Апеляційні посилання захисника на не доведеність таких ризиків є об`єктивно необґрунтованими.

Отже, вирішуючи питання про задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, враховував тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення (тяжке, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), дані про особу підозрюваного (має місце реєстрації та проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності), у зв`язку із чим вважав за доцільне застосувати до останнього передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони залишати своє житло цілодобово, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

За таких обставин при вирішенні питання щодо часу перебування підозрюваного під домашнім арештом, слідчим суддею були враховані доводи сторони захисту (аналогічні апеляційним вимогам) щодо особи ОСОБА_8 , соціальних зв`язків, а також фактичні обставини інкримінованого останній кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, слідчий суддя, дійшов правильного висновку, що підозрюваній необхідно встановити заборону залишати житло цілодобово, оскільки такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам можливості переховуватися від органів досудового розслідування, можливість незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, як і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та забезпечить належну поведінку.

За наведених вище обставин саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту може запобігти наведеним вище ризикам в кримінальному провадженні, відповідає особі підозрюваного та може забезпечити його належну процесуальну поведінку.

При цьому, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при продовженні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу, не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29.01.2025, якою продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 02.04.2025 включно, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :