Провадження № 1-кп/161/1649/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003047 від 03 вересня 2024 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня Волинського обласного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Небесної Сотні, не працює, не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

психолога ОСОБА_9 ,

педагога ОСОБА_10 ,

представника сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького РУП ГУНП в Волинській області ОСОБА_11 ,

представника служби у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває клопотання прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003047 від 03 вересня 2024 року про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 .

Своє клопотання прокурор мотивує тим, що 17 червня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, малолітній ОСОБА_4 , знаходячись у кімнаті будинку, що по АДРЕСА_1 , за місцем свого фактичного проживання, вчинив сексуальне насильство відносно своєї сестри ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), достовірно знаючи про те, що вона не досягла чотирнадцяти років, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаного із проникненням в тіло іншої особи, керуючись метою задоволення своєї статевої пристрасті, умисно, протиправно, вступив із нею у статеві зносини, тобто вчинив дії, пов`язані із оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_13 із використанням геніталій незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування).

Таким чином, в діях малолітнього ОСОБА_4 орган досудового розслідування вбачає ознаки суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке виразилося у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинених щодо особи, яка недосягла чотирнадцяти років незалежно від її добровільної згоди.

В обґрунтування клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурором зазначено, що оскільки ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, відповідно до вимог ст.ст. 97, 105 КК України та вимог ст.ст. 498-499 КПК України, до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, зокрема, у виді передачі його під нагляд педагогічного колективу Волинського обласного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Небесної Сотні в особі начальника курсу - старшого офіцера вихователя ОСОБА_10 на строк 1 (один) рік.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про необхідність застосування відносно малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Законний представник малолітньої потерпілої та її представник проти задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 не заперечували.

Законний представник особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру та його захисник, погодились із тим, що малолітнім ОСОБА_4 вчинено суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за вказаних у клопотанні обставин, щодо застосування заходів виховного характеру не заперечували.

Представник служби у справах дітей при Луцькій міській раді та представники сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького РУП ГУНП в Волинській області не заперечували проти задоволення клопотання прокурора та застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд педагогічного колективу Волинського обласного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Небесної Сотні.

Малолітній ОСОБА_4 свою причетність до суспільно небезпечного діяння визнав, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив обставини, вказані у клопотанні, зобов`язався не вчиняти, у тому числі, суспільно небезпечних діянь в майбутньому, щодо задоволення клопотання прокурора та застосування до нього примусових заходів виховного характеру не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Факт вчинення малолітнім ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, окрім повного визнання останнім своєї винуватості, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами в кримінальному провадженні, а саме: протоколом огляду місця події від 04 серпня 2024 року з доданими фототаблицями; висновком експерта № 620 від 13 вересня 2024 року, яким встановлено, що на тілі ОСОБА_13 , зокрема на шкірі та слизових оболонках зовнішніх статевих органів та навколо них, будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено; також під час огляду на гінекологічному кріслі виявлено, що цілісність дівочої пліви не порушена; висновком судово-психіатричного експерта № 302 від 07 жовтня 2024 року; висновком судово-психіатричного експерта № 305 від 08 жовтня 2024 року; протоколом огляду мобільного телефону марки «Самсунг», добровільно наданого ОСОБА_14 ; протоколом огляду відеозапису від 12 вересня 2024 року з доданими фототаблицями, стенограмою та DVD - диском; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_13 , проведеного 10 жовтня 2024 року за моделлю Барнахус.

Аналіз наведених доказів, на переконання суду, свідчить про їх повну узгодженість між собою та відповідність іншим доказам, що дає підстави суду прийняти до уваги як правдиві та такі, що відповідають дійсності.

В зв`язку з цим, суд приймає до уваги наведені докази, як належні та допустимі й такі, що підтверджують вчинення малолітнім ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке виразилось у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинених щодо особи, яка недосягла чотирнадцяти років незалежно від її добровільної згоди.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним, що малолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Разом з тим, судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, ОСОБА_4 виповнилося 13 років, тобто згідно зі ст. 22 КК України, останній не досяг віку, а саме 14-річного віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за вчинене суспільно небезпечне діяння, що передбачене ч. 4 ст.152 КК України .

Частиною 2 ст. 97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно зі ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років.

При ухваленні судового рішення щодо неповнолітнього, суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого статтею 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Крім того, суд враховує, що відповідно до пункту 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення прав дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

До того ж, мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються провадження правосуддя стосовно неповнолітніх («Пекінські правила») прийняті резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї 1985 року, спрямовують на те, що система правосуддя по відношенню до неповнолітнього направлена в першу чергу на забезпечення добробуту неповнолітнього й забезпечення того, що любі міри впливу на останнього були завжди пропорційні, як з індивідуальними даними особистості правопорушника, так із обставинами правопорушення.

При вирішенні питання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, суд приймає до уваги те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, виховується у неповній сім`ї, за місцем навчання характеризується посередньо, проживає в добрих матеріальних, соціальних та житлово-побутових умовах, проявляє достатній для свого віку розумовий розвиток, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вірно реагує на зауваження вчителів та батьків.

На час вчинення інкримінованого суспільно небезпечного діяння малолітній ОСОБА_4 досяг тринадцятирічного віку та не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, а саме, не досяг 14-ти років, тому він не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено вчинення суспільно небезпечного діяння малолітнім ОСОБА_4 , яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке ним вчинено у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, що виключає застосування покарання, суд вважає, що до малолітнього ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи виховного характеру.

При визначені виду примусових заходів виховного характеру малолітньому ОСОБА_4 , суд враховує його особу, конкретні обставини вчиненого суспільно небезпечного діяння, його ставлення до вчиненого, в тому числі те, що в судовому засіданні начальником курсу Волинського обласного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Небесної Сотні ОСОБА_10 , де на даний час навчається ОСОБА_4 , надано свою згоду на передачу йому ОСОБА_4 під нагляд, оскільки він здатний забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою вподальшому, та вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд педагогічного колективу Волинського обласного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Небесної Сотні в особі начальника курсу - старшого офіцера вихователя ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 1 (один) рік, а тому клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98-100, 110, 174, 369-372, 395, 498, 501, 615 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003047 від 03 вересня 2024 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України - задовольнити.

Визнати, що неповнолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд педагогічного колективу Волинського обласного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Небесної Сотні в особі начальника курсу - старшого офіцера вихователя ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 1 (один) рік.

Копію ухвали направити до служби у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області для здійснення заходів соціальної ренітеграції з неповнолітнім та до ювенальної превенції Луцького РУП ГУНП в Волинській області для взяття на профілактичний облік та проведення заходів індивідуальної профілактики.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на сектор ювенальної превенції відділу превенції Луцького РУП ГУНП в Волинській області та службу у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Повний текст ухвали проголошено о 14 год. 00 хв. 17 грудня 2024 року.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1