КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/834/25
Провадження № 1-кп/552/486/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2025 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника- ОСОБА_5

потерпілого- ОСОБА_6

представника потерпілого- ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні з режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001062 від 09.11.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця, радіотелеграфіста відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , військове звання старший солдат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.03.2022 року ОСОБА_4 був призначений на посаду радіотелеграфіста відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , шпк «солдат».

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України ‹Про військовий обов`язок i військову службу», старший солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок i військову службу› зобов`язують НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет i територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 125 та 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 N 548-XIV (зі змінами), ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 N 551- ХІV, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято i непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно i чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) i старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку i дисциплани; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг внконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому i стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та iншe.

Так, встановлено, що 03.11.2024 близько 21 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у АДРЕСА_2 , під час спільного розпиття алкогольних напоїв разом із ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки i бажаючи ix настання, наніс ОСОБА_6 не менше одного удару правою рукою, пальці якої були стиснуті у кулах, в центральну частину обличчя

У результаті вказаних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми забій головного мозку з вогнищами у лобовій та скроневій долях правої гемісфери з формуванням субдурального (під тверду мозкову оболонку) крововиливу, закритий вдавлений перелом передньої стінки лівої лобової пазухи, закритий перелом переднього відділу носової перетинки, забої м`яких тканин лобної та потиличноїчастини голови, повік правого ока, субконюктивальний крововилив правого ока, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя (п.2.1.1a, 2.1.2., 2.1.3г., «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ Українн від 17.01.1995 р.).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.

Прокурор, обвинувачений та його захисник, потерпілий та його представник вважали за доцільне розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та суд упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено те, що, якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, суд, за згодою прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілого та його представника, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду показання відповідно до викладених раніше в мотивувальній частині вироку фактичних обставин. Повідомив суду, що з 13.03.2022 проходить військову службу в Збройних Силах України, 03.11.2024 перебував в Полтаві у короткостроковій відпустці, ввечері стояв біля під`їзду, курив та побачив потерпілого ОСОБА_6 , якого знає більше 10 років, запросив його до себе додому, на що останній погодився, пригостив його коньяком, однак під час спілкування між ними виникла суперечка щодо питання мобілізації та проходження військової служби, а саме, що обвинувачений добровільно мобілізувався до лав ЗСУ та вже більше 3-х років воює, внаслідок чого він не стримався та вдарив потерпілого ОСОБА_6 в обличчя, потім пропонував йому викликати ШМД, однак потерпілий ОСОБА_6 від медичної допомоги відмовився, на наступний день він поїхав на бойове завдання, в подальшому дізнався, що потерпілий лікувався у невролога. Дуже шкодує про скоєне та щиро розкаюється.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 повідомив суду, що в той день, ввечері, 03.11.2024, він повертався з роботи та побачив біля під`їзду обвинуваченого ОСОБА_4 , який є його сусідом, вони проживають у одному під`їзді, ОСОБА_4 повідомив, що приїхав на декілька днів у відпустку із передової та запросив його до себе додому у гості, він погодився, вони випили по 100 гр горілки та закусювали тортом "Наполеон", потім ОСОБА_6 встав та пішов до холодильника, а ОСОБА_4 несподівано вдарив його в обличчя, він впав, втратив свідомість, чому ОСОБА_4 це зробив, він не знає, в подальшому він лікувався вдома, в нього була висока температура та озноб, приймав жарознижуючий препарат "Німесил", через 6 днів, 09.11.2024, він звернувся до лікаря, бо відчував запаморочення, 2 дні перебував у реанімаційному відділенні 1-ї МКЛ м. Полтави, потім 7 днів лікувався у Полтавській ЦРЛ, потім ще 4 місяці лікувався вдома, до цих пір відчуває себе погано, його турбують головні болі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто, як умисне тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, особу винного, який має на утриманні неповнолітню дитину, його службову характеристику, відповідно до якої старший солдат ОСОБА_4 характеризується позитивно, як грамотний, дисциплінований та наполегливий військовослужбовець, який має високі морально-етичні та ділові якості, в колективі користується високим авторитетом та повагою, взірцево виконує службові обов`язки, в своїй роботі завжди дотримується законності, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, дисциплінарних стягнень не має, заохочувався відомчими заохочувальними відзнаками: почесним нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ "Золотий Хрест", нагрудним знаком Міністерства оборони України "За зразкову службу".

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире катяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, бажання відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду, його статус учасника бойових дій.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні.

Зважаючи на викладене, при призначенні покарання, з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, враховуючи обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, бажання відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду, його статус учасника бойових дій, те, що на даний час обвинувачений здійснює військовий обов`язок та перебуває на передовій, має міцні соціальні зв`язки, до кримінальної відповідальності притягується вперше, що на думку суду, істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, беручи до уваги думку прокурора, думку захисника, думку потерпілого та його представника, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком з покладенням відповідних обов`язків судом.

В ході розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування грошової компенсації моральної шкоди в розмірі 700 000 грн та матеріальної шкоди в розмірі 9 950 грн.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 та його представник цивільний позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у ньому .

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав лише в частині матеріальної шкоди та просив відмовити в частині відшкодування моральної шкоди.

Захисник не заперечував щодо відшкодування матеріальної шкоди, у відшкодуванні моральної шкоди просив відмовити.

Прокурор просила відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду, в частині відшкодування моральної шкоди покладалась на розсуд суду.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , який просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на свою користь грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 700 000 грн та матеріальну шкоди в розмірі 9 950 грн, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 2 ст.127КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу Україниза умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 81 ЦПК Українпередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В обґрунтування суми майнової шкоди, потерпілим зазначено, що йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 9 950 грн, яка складає вартість витрат на лікування. Суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки підтверджені чеками на придбання ліків та записами у медичній книжці потерпілого ОСОБА_6 щодо проведених медичних досліджень та медичних призначень (а.с.21-41).

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Окрім того, у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди були сформульовані Верховним Судом у Постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49). Моральна шкода полягає в стражданні або приниженні, які людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

У відповідності зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року, в якому зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправдана лише шляхом констатації Судом факту порушення. Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд вважає, що з вини обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнаний судом винним у спричиненні потерпілому ОСОБА_6 умисних тяжких тілесних ушкоджень, потерпілому була завдана моральна шкода, яка полягає у суттєвому погіршенні стану здоров`я та у фізичних і душевних стражданнях, заподіяних незаконними діями обвинуваченого.

При визначенні розміру відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості, і, враховуючи матеріали справи, з яких не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який зазначений у позові, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги позивача у заявлених ним розмірах грошового стягнення, суд оцінює моральну шкоду, спричинену потерпілому ОСОБА_6 ,, в сумі 10 000 грн.

Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Зважаючи на викладені обставини на норми законодавства, відповідний цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню на суму 9 950 грн матеріальної шкоди та 10 000 грн моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 9 950 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень) та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн (десять тисяч гривень).

У задоволенні іншої частини позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави, а засудженим - у той же строк з моменту його отримання.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1