ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/90/25 Справа № 695/771/20 Категорія: ч. 2 ст. 140 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 28.12.2023 р. у кримінальному провадженні № 0001094 від 20.09.2016 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_10 , який на-

родився 15.01.1985 р. у м. Кременчук

Полтавської обл., українець, громадянин

України, має вищу освіту, одружений, на

утриманні має 2 неповнолітніх дітей -

2014 та 2019 р. н., раніше не судимий,

працює ФОП, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права займатися лікарською діяльністю на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід ОСОБА_10 не обирався.

Цивільний позов задоволений частково.

Стягнуто з КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради на користь законного представника ОСОБА_11 ОСОБА_12 завдану матеріальну шкоду в сумі 1998 грн. 70 коп. та моральну шкоду в сумі 500 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази судом вирішені відповідно до вимог КПК України.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_10 , відповідно до наказу головного лікаря Золотоніської центральної районної лікарні № 82/о від 18.07.2013 р., призначений на посаду лікаря акушер-гінеколога жіночої консультації Золотоніської центральної районної лікарні, згідно наказу головного лікаря Золотоніської центральної районної лікарні № 107/о від 3.11.2014 р. переведений на 0,5 ставки на посаду лікаря акушер-гінеколога жіночої консультації Золотоніської центральної районної лікарні та на 0,5 ставки на посаду лікаря акушер-гінеколога пологового відділення Золотоніської центральної районної лікарні, перебуваючи, відповідно до наказу головного лікаря Золотоніської центральної районної лікарні № 49/о від 29.04.2015 р., на посаді лікаря акушер-гінеколога полового відділення Золотоніської центральної районної лікарні, маючи відповідно до диплома вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» № 38808138 від 30.06.2010 р. освіту за спеціальністю «лікувальна справа» та кваліфікацію спеціаліста «лікар», відповідно до наказу Черкаського обласного управління охорони здоров`я від 13.10.2016 р. № 107, маючи 2 кваліфікаційну категорію зі спеціальності «акушера-гінеколога», відповідно до ст. 74 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 р. є медичним працівником за спеціальною освітою, а також відповідно до 2 розділу посадової інструкції «лікаря-акушер-гінеколога полового відділення Золотоніської ЦРЛ» затвердженої головним лікарем Золотоніської центральної районної лікарні 4.01.2012 р., з якою ознайомлений 03.11.2014 р., будучи зобов`язаним здійснювати діагностику вагітності, спостереження за вагітними, сприяння ранньому виявленню ускладнень вагітності та пологів, надання кваліфікованої медичної допомоги під час пологів, здійснення лікування та нагляд за породіллям, організовувати та проводити диспансеризацію гінекологічних хворих, застосовувати сучасні методи профілактики, лікування та реабілітації в межах своєї спеціальності, володіти всіма методами амбулаторного та стаціонарного лікування, володіти повним обсягом хірургічних втручань, включаючи екстирпацію матки, перев`язку підчеревних артерій, мікрохірургічні та пластичні операції, надавати швидку і невідкладну медичну допомогу хворим акушерсько-гінекологічного профілю, здійснювати нагляд за побічними реакціями/діями лікарських засобів, проводити консультації за направленнями лікарів інших спеціальностей, у тому числі вдома, планувати роботу та проводити аналіз її результатів, дотримуватись принципів медичної деонтології, працювати у тісному контакті з лікарями інших спеціальностей, вести лікарську документацію, дотримуватись правил користування апаратурою та обладнанням, керувати роботою підпорядкованого середнього медичного персоналу та інше, згідно з п. а) ч. 1 ст. 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 р. будучи зобов`язаним надавати своєчасну та кваліфіковану медичну та лікарську допомогу, неналежно виконав свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для неповнолітнього за наступних обставин.

1.09.2015 р. о 16:00 год. ОСОБА_10 заступив на нічне чергування в стаціонарне пологове відділення Золотоніської центральної районної лікарні, мав достатній досвід та кваліфікацію, всі необхідні умови та засоби для проведення лікування та лабораторних досліджень, був відповідальний за надання медичної допомоги потерпілій ОСОБА_7 з моменту її сумісного огляду 1.09.2015 р. о 16:00 год. з лікарем акушером-гінекологом пологового відділення Золотоніської центральної районної лікарні ОСОБА_13 , стан жінки та плода відмічено як задовільний. О 17:30 год. зафіксовано відходження прозорих навколоплідних вод, а о 22:10 год. черговим лікарем ОСОБА_10 діагностовано ускладнення в пологах - дистрес плоду, передчасне відшарування нормально розташованої плаценти. Пологи були закінчені оперативним шляхом - кесарів розтин по 1-й категорії ургентності, як передбачено клінічним протоколом з акушерської допомоги «Кесарів розтин» затвердженим Наказом МОЗ України від 27.12.2011 р. № 977.

Однак, зважаючи на стан дитини при народженні (на 1-й хвилині 2 б) за шкалою Апгар, а на 5-й 3 б)), наявність ознак асфіксії тяжкого ступеня та клінічних проявів гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, згідно висновку експерта ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 361, 361-А/18 на даному етапі ОСОБА_10 допущено недооцінку стану плода та несвоєчасну діагностику ускладнень з його боку (дистрес плода в пологах), яка потребувала негайного перегляду акушерської тактики. Також, останнім не здійснено кардіотокографічного дослідження плода, яке б об`єктивізувало стан плоду, надало б можливість встановити коли саме виникли ускладнення. ОСОБА_10 не забезпечено ретельного спостереження за станом плода в період часу з 16:00 год. до 22:10 год. із застосуванням фетального моніторингу (проведення КТГ), що є недоліком. Окрім того, в зазначений період останнім не проведено внутрішнє акушерське дослідження (для визначення ефективності пологової діяльності), яке відповідно до вимог клінічного протоколу з акушерської допомоги «Нормальні пологи», затвердженого Наказом МОЗ України № 624 від 03.11.2008 р., повинно виконуватися кожні 4 години, що також є недоліком. Згідно висновку експерта № 361, 361-А/18 від 28.02.2019 р. в даному випадку мало місце недооцінка стану плода, несвоєчасна діагностика його дистресу, що призвело до тяжких наслідків у новонародженої дитини. Таким чином, між недоліками, які були припущені під час пологів, розвитком ускладнень з боку плода та в подальшому захворювань у дитини, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Внаслідок зазначених діянь ОСОБА_10 , спричинено тяжкі наслідки для новонародженого потерпілого ОСОБА_11 , а саме гіпоксично-ішемічного ураження центральної нервової системи у вигляді синдрому рухових порушень, спастичного тетрапарезу, затримки розвитку, збіжної паретичної косоокості.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок стосовно ОСОБА_10 та закрити кримінальне провадження з підстав невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що неповнота судового розгляду відобразилася у відмові в задоволенні клопотання захисника про повторне призначення судової медичної експертизи, оскільки на його думку, в попередніх експертизах питання про нанесення травми лівої частини голови дитини не було предметом дослідження експертів. Причина травми судом так і не встановлена. Вважає, що вирок необхідно скасувати повністю і закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, оскільки для обвинуваченого це має важливе значення, ділова репутація обвинуваченого також має для нього велике значення, тим більше він хоче довести свою невинуватість, що в даній події він не винен.

Просить задовольнити клопотання про повторне призначення судово-медичної експертизи, скасувати вирок суду і закрити кримінальне провадження.

Невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження полягає у тому, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Так, відповідно до с. 1 висновку Київської комісійної експертизи № 04-01/06 від 23.01.2018 р. ДУ «Головне бюро судової медичної експертизи МОЗ України»: після діагностування ускладнень тактика лікаря була обґрунтованою. Згідно с. 2 даного висновку експертизи: під час спостереження за жінкою черговим лікарем-гінекологом ОСОБА_10 до моменту діагностування ускладнень за даними фотограми, тактика була вірною, показань до її перегляду не було.

Виходячи з цих висновків експертизи ОСОБА_10 потрібно було виправдати.

До діагностування ускладнень, так і після їх діагностування, ОСОБА_10 потерпілу лікував правильно. Тому, до іншої тези цієї експертизи, що при відповідному та належному наданні медичної допомоги в пологах, своєчасному діагностуванню ускладнень та розродженню жінки, тяжких наслідків у дитини, а саме гіпоксично-ішемічного ураження центральної нервової системи у вигляді синдрому рухових порушень, спастичного тетрапарезу, затримки розвитку, збіжної паретичної косоокості можна було уникнути - потрібно віднестися критично (с. 2 даного висновку). Вона суперечить попереднім тезам експертизи.

Суд, не звернувши увагу на суперечливість даної експертизи, припустився судової помилки.

Згідно висновків експертизи, яка проведена УОЗ Черкаської ОДА № 04-01/51 від 13.12.2017 р., причиною тяжкого стану плоду було те, що кесарів розтин був проведений із запізненням.

Даний висновок не підтверджуються висновком Київської комісійної експертизи, в якій дана обставина встановлена не була і з якого випливає, що призначене ОСОБА_10 лікування було проведено правильно. Тому, до висновків експертизи УОЗ Черкаської ОДА потрібно було віднестися критично, що судом зроблено не було.

Експерти відзначили і інші недоліки допущені в лікування потерпілої, але причинного зв`язку між ними та настанням тяжких наслідків для плоду, з медичної точки зору, знайдено не було.

Таким чином, УОЗ Черкаської ОДА встановила, що причиною тяжкого стану плоду була одна обставина, що кесарів розтин (операція) був проведений із запізненням. Якщо навіть з цим погодитися, то ОСОБА_10 в цьому також не винний.

Він зробив все можливе для своєчасного проведення кесаревого розтину (операції).

Про надання ним потерпілій медичної допомоги некваліфіковано, що і стало причиною тяжких наслідків для плоду, немає жодної речі ні в жодній експертизі - ні в Черкаській, ні в Київській.

Кесарів розтин після встановлення ускладнень для плоду, згідно протоколу, повинний був бути розпочатий не пізніше 15 хвилин, що вказано в наказі Міністерства охорони здоров`я України № 205 від 24.03.2014 р. «Про внесення змін до наказів Міністерства охорони здоров`я України від 29 грудня 2005 року № 782 та від 31 грудня 2004 року № 676» «Невідкладна медична допомога, - вказано в наказі,- надається негайно особою, яка виявила кровотечу. Час збору бригади та визначення тактики надання допомоги не повинен перевищувати 15 хвилин».

Вина ОСОБА_10 в запізненні кесаревого розтину спростовується наступними доказами у справі, оскільки насамперед, винна сама потерпіла ОСОБА_7 , яка письмового дозволу на кесарів розтин на надала. Потерпіла ОСОБА_7 , будучи додатково допитаною в якості потерпілої, в протоколі допиту від 10.10.2017 р. також вказує, що «... не давала згоди на проведення кесаревого розтину». Ті ж самі покази вона надала в судовому засіданні. Тобто, потерпіла ОСОБА_7 визнала той факт, що дозволу на проведення кесаревого розтину не надала і під відповідним дозволом свого підпису не ставила. Було використано багато часу, щоб потерпіла дала згоду па проведення кесаревого розтину, яку вона так і не надала. За неї розписалася свідок ОСОБА_14 . Тим самим вона врятувала потерпілу.

Без дозволу потерпілої провести кесарів розтин, неможливо. На її умовляння пішло багато часу. ОСОБА_10 зробив все можливе, щоб потерпіла як можна скоріше надала згоду на проведення кесаревого розтину. Але надати дозвіл на його уговори, потерпіла не погодилася. Тому ОСОБА_10 залишив її сам на сам зі свідком ОСОБА_14 , яка також витратила немалий час на її уговори. Але навіть їй це також не вдалося. Тому на свій страх та ризик, свідок ОСОБА_14 вимушена була за неї розписатися під згодою потерпілої на проведення кесаревого розтину. Тим самим, вона потерпілу врятувала. Після цього пройшов необхідний час, поки змогли зібратися всі потрібні лікарі, окрім лікаря неонатолога, для проведення кесаревого розтину.

На умовляння потерпілої, згідно показань ОСОБА_10 , пройшло 20 хвилин. Тобто, запізнення операції на ці 20 хвилин було з вини потерпілої.

Окрім того, ОСОБА_10 власноручно без допомоги інших лікарів, не мав права провести кесарів розтин.

Частина 3 ст. 34 «Основи законодавства України про охорону здоров`я» наголошує, що «Лікар не несе відповідальності за здоров`я особи в разі відмови останньої від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму».

Затримка операції сталася також з причини запізнення на роди лікаря неонатолога ОСОБА_15 , що судом також враховано не було. Згідно вищевказаного наказу Міністерства охорони здоров`я України № 205 від 24.03.2014 р., кесарів розтин повинний був початий в її присутності. «При наявності ЧСС плоду, неонатальний реаніматолог має бути присутнім під час операції» - вказано в наказі. (ЧСС - це частота серцевих скорочень, вона свідчить, що дитина жива).

Проте, на її очікування пройшов також деякий час. ОСОБА_10 її так і не дочекався. Якби ОСОБА_10 її б дочекався, то операція почалася б ще пізніше, що для плоду було б ще гірше. Вона почалася, взагалі, без лікаря неонатолога. Лікар неонатолог ОСОБА_15 з`явилася через 35 хвилин вже після народження дитини. Хоча вона повинна була приймати участь з початку народження дитини.

Вина лікаря неонатолога ОСОБА_15 в запізненні кесаревого розтину підтверджується також встановленим вироком суду показаннями експерта ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив суду, що якби лікар неонатолог прибула раніше і провела необхідні процедури, то не виключено, що стан дитини був би кращий.

Суд, не врахувавши все це, припустився судової помилки.

Що стосується тези суду, що «... суд приходить до переконання, що ОСОБА_10 як практикуючий лікар, мав бути обізнаним із вимогами чинного медичного законодавства та їх виконувати, проте, з невідомих причин їх не виконав у повному обсязі і не вжив заходів до їх виконання в обстановці, яка склалася під час вагітності та пологів ОСОБА_7 . Незнання чи ігнорування медичних норм при здійсненні професійної діяльності вказує на недбале ставлення до своїх професійних обов`язків. При цьому суд зауважує, що навіть при некоректній роботі медичного обладнання, про що ОСОБА_10 знав, обвинувачений не вжив жодних заходів з метою виконання вимог законодавства, зокрема, завчасно офіційно не звернувся до керівництва лікарні з приводу відсутності засобів чи неналежної роботи медичного обладнання, відсутності локальних протоколів на випадок екстрених ситуацій або ж завчасно не скерував потерпілу до іншого медичного закладу задля отримання належної медичної допомоги при пологах», то вона суперечить матеріалам справи.

Навпаки, ОСОБА_10 по справі діяв добросовісно. Так, судом встановлено, що ОСОБА_10 був активний та весь час піднімав питання належного забезпечення новими апаратами для кардіомоніторингу, однак на той момент належного апарату лікарня не мала.

Він, як тільки в той день заступив на чергування, потерпілій став уділяти багато часу. Проводив з нею різні необхідні медичні дослідження.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що вона весь час була в лікарні з потерпілою, її постійно відвідував ОСОБА_10 . Потерпіла повідомляла свідку ОСОБА_14 , що ніколи до ОСОБА_10 претензій мати не буде. Він, зі слів потерпілої, є єдиним з лікарів, хто дійсно надавав їй допомогу та приділяв багато часу. Після виписки з лікарні, через досить великий час, вона свою точку зору змінила і повідомила ОСОБА_14 , як показала остання в судовому засіданні, вимушена була наполягати на притягненні ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності. Їй байдуже, як показала цей свідок, хто сплатить їй кошти за дитину. Для неї головне їх отримати.

Про те, що потерпіла до ОСОБА_10 ніяких претензій не мала, свідчить той факт, що вона в заяві до ЄРДР та в первинних показах своїх рахувала, що в її трагедії винний інший лікар - ОСОБА_17 і тому вона просила тільки його одного притягнути до кримінальної відповідальності.

У протоколі допиту потерпілої ОСОБА_7 від 12.10.2016 р. вона також наголошувала, що «внаслідок непрофесійних дій завідуючого пологового відділення в м. Золотоноша ОСОБА_17 у її дитини відсутні природні рефлекси, а саме дитина не рухається».

У висновках експертиз не має жодного слова про нібито надання потерпілій неналежної, непрофесійної допомоги саме зі сторони обвинуваченого ОСОБА_10 ..

Для участі цивільного відповідача КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради 10.06.2024 р. апеляційний суд направив керівнику головному лікарю ОСОБА_18 окремий лист, в якому пропонував вирішити питання про участь представника в судовому розгляді апеляції захисника, тому що питання в частині вирішення цивільного позову у справі стосується інтересів вказаної юридичної особи.

Лист апеляційного суду КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради отримала 17.06.2024 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ( т. 4, а. пр. 49).

Проте, апеляційний суд не отримав відповіді на цей лист, також представник цивільного відповідача КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради не з`явився в судове засідання, а тому справу було розглянуто без участі цивільного відповідача.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити із вказаних у ній підстав, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, потерпілу ОСОБА_7 та представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог закону при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у необережних діях, що виразилися в неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого і несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 140 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні в їх сукупності та взаємозв`язку, яким у вироку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах, які досліджені і належним чином оцінені судом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого саме за ч. 2 ст. 140 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, зі змісту досліджених судом доказів вбачається, що у судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_10 свою вину не визнав у повному обсязі та надав показання про те, що все було зроблено ним згідно діючих протоколів, наказів. Так, він 1.09.2015 р. о 16:00 год. приступив до виконання своїх професійних обов`язків. Під час прийому зміни йому було повідомлено про перебування породіллі ОСОБА_7 , якій він в присутності акушерки ОСОБА_19 , що чергувала сумісно з ОСОБА_13 , провів внутрішнє та зовнішнє акушерське обстеження, здійснив оцінку соматичного статусу породіллі, провів заміри серцебиття плоду, здійснив інші заміри регламентовані наказом МОЗ України № 624. Після огляду та оцінки акушерської ситуації він погодився з обраною лікуючим лікарем ОСОБА_13 тактикою ведення пологів, як фізіологічні. Які саме маніпуляції, аналізи і процедури проводили при поступленні у відділення ОСОБА_7 , і як саме черговий лікар ОСОБА_13 керував цим процесом без записів в медичній документації йому невідомо. В подальшому вислуховував серцебиття плоду кожні 10-15 хв. Крім того, чергова акушерка паралельно вислуховувала серцебиття та регулярно повідомляла йому. О 21:50 год. на фоні нормального перебігу пологів та задовільного стану плоду чергова акушерка ОСОБА_19 доповіла про появу та прогресуюче посилення кров`яних виділень з пологових шляхів ОСОБА_7 . Він мав чіткі інструкції від завідуючого відділенням, що оперативні втручання не проводити самостійно, адже техніка вилучення плода потребує чотири руки в рані та має бути швидкою для запобігання отруєння дитини наркозними засобами та вимагає участі двох навчених акушерів. Таким чином, при виявленні кровотечі у ОСОБА_7 ним було негайно поставлено до відома та викликано чергового анестезіолога ОСОБА_20 та завідуючого відділенням ОСОБА_17 . Він відразу почав отримувати згоду ОСОБА_7 на проведення операції, яка тривалий час не погоджувалася та відмовлялася ставити підпис під письмовою згодою. Разом із ОСОБА_7 весь час була ОСОБА_14 , яку він попросив отримати письмову згоду для оперативного втручання, а сам продовжував займатися організацією кесарського розтину. Через деякий час йому віддали лист згоди з підписом та лише в суді він дізнався, що за ОСОБА_7 розписалась ОСОБА_14 . На вимогу завідуючого збирав бригаду, а саме анестезіолога та асистента хірурга для безпечного вилучення плоду. Наполягав, що у лікарні відсутній локальний протокол дій при акушерських кровотечах, що суперечить вимогам наказу МОЗ № 205, а тому виклик лікарів та акушерів здійснювався по телефону. Хоча час збору бригади не повинен перевищувати 15 хв. по наказу МОЗ № 205, однак завідуючий відділення з`явився о 22:20 год., ОСОБА_7 в наркоз введена о 22:25 год., тобто від кровотечі та виклику анестезіолога до введення в наркоз пройшло 35 хв., а до вилучення дитини 45 хв. Оскільки серцебиття змінилось від свого попереднього значення та почало страждати пізніше за початок кровотечі, а саме з 22:00 год., то від розвитку дистресу плода на фоні відшарування плаценти о 21:50 год. до вилучення дитини пройшло 35 хв. Після прибуття завідуючого відділенням він повідомив, що оперувати буде сам він. Пояснення про необхідність кесарського розтину після нього доводив завідуючий відділенням ОСОБА_17 , який оперував, писав протокол операції, описував плаценту і проводив призначення в післяопераційному періоді. Саму операцію вже не пам`ятає, оскільки їх у нього було багато і пройшов значний проміжок часу. При передачі плоду лікар, що прийняв дитину має завжди і без виключень передавати її так щоб голівка плоду попала в руки дитячому лікарю при цьому не розстерилізувавши стерильний одяг і рукавички. Оскільки він асистував при проведенні операції, то не стежив як передавали дитину. Допомога новонародженому надавалась педіатром, що не має кваліфікації неонатолога або неонатолога-реанімолога, тому катетер для введення ліків встановлювався та кисень через апарат ШВЛ проводились після приїзду неонатолога ОСОБА_15 . Попри пряме розпорядження наказу № 205 від моменту народження плоду о 22:35 год. до прибуття неонатолога о 23:10 год. пройшло 35 хв. Крім того, вказував, що неонатолог ОСОБА_15 в ході судового засідання підтвердила відсутність обладнання для лікувальної гіпотермії та неонатальних датчиків для пульсоксиметру і те, що ні лікувальна гіпотермія, ні визначення кисню крові при проведенні ШВЛ не проводились, що відображено в медичній документації. Стверджував, що причиною тяжкого стану дитини є значна запізнілість кесаревого розтину, що пов`язано з уговорами потерпілої надати свою письмову згоду на огляд анестезіолога, знеболення та кесарів розтин, а також відсутність локального протоколу дій чергового персоналу при акушерських кровотечах. Анестезіолог тривалий час витратив на підготовку та проведення анестезії, а при проведенні операції була відсутня неонатолог, як наслідок не повний та несвоєчасний об`єм проведеної допомоги новонародженому після пологів. Крім того, лікар ОСОБА_17 дитину сильно поклав на перинатальний стіл, а тому такі наслідки могли наступити від удару головою новонародженого. Крім того, у лікарні відсутнє необхідне обладнання, а наявне несправне. Жаліє з приводу тяжкого стану новонародженого та щиро співчуває його рідним, однак свою вину не визнає та стверджує, що діяв відповідно до вимог наказів МОЗ України. Проти задоволення цивільного позову заперечував у повному обсязі.

Проте, винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 , не зважаючи на те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав у повному обсязі, повністю доведена зібраними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку і навів у вироку, зокрема:

- даними показань потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні місцевого суду надала показання, що, вона перебувала на 37 тижні вагітності та 1.09.2015 р. у неї почав боліти живіт, а тому вона звернулася до лікаря, яка оглянувши її повідомила, що народжувати ще зарано, однак направила в пологове відділення, де її оглянули лікарі ОСОБА_13 та ОСОБА_17 та направили до палати відпочивати. Весь час відчувала біль внизу живота. Пізніше лікар ОСОБА_13 передав її лікарю ОСОБА_10 , який сказав лежати та рахувати інтервал переймів. До себе в палату вона запросила свою подругу ОСОБА_14 , яка вже народжувала та могла їй надати якусь допомогу. Через деякий час їй поставили крапельницю, однак стало ще гірше, наказали ходити, а потім сказали сидіти на спеціальному м`ячі. Весь цей час серцебиття у неї та дитини ніхто не слухав. Близько 22:00 год. у неї почалася кровотеча після чого медсестри та ОСОБА_10 повідомили, що потрібно робити кесарів розтин, проти проведення якого вона не заперечувала, але і згоду не підписувала через хвилювання. Чекали поки чоловік привезе спеціальний пакет для кесаревого розтину і тільки після цього повезли в операційну. Після народження дитина два місці перебувала в реанімації, у рік дитині оформили інвалідність першої групи. На лікування дитини доводиться витрачати значні кошти, постійні реабілітації та програми по догляду. Не дивлячись на те, що дитині шість років дитина самостійно не їсть, не ходить, не говорить, а вони із сім`єю вимушені постійно витрачати кошти на лікування та догляд за дитиною, яка перебуває в тяжкому стані. Цивільні позови підтримала та просила їх задовольнити;

- даними показань свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні місцевого суду надав показання, що він є лікарем пологового відділення, перебував на чергуванні коли поступила породілля ОСОБА_7 , яку він оглянув на гінекологічному кріслі, згідно протоколу та призначив відповідні аналізи. ОСОБА_7 перебувала у нього під наглядом з 09:00 до 16:00 год., вона повідомляла, що в неї були болі в поясниці та в животі, це свідчило про перший період пологів. Вже не пам`ятає чи бачив результати призначених аналізів, однак в період з 09:00 до 16:00 год. у ОСОБА_7 показань до кесаревого розтину не було. Жодних патологій ним не виявлено. Згідно протоколу, подальший нагляд за породіллям здійснює акушерка, а лікар навідується в залежності від стану останньої. Серцебиття плоду замірювали спеціальним апаратом, однак останній працював некоректно, а тому перевіривши показники за допомогою стетоскопу він здійснював записи в історії пологів від руки. При передачі породіллі ОСОБА_10 жодних зауважень не вказував. Подальші події йому невідомі;

- даними показань свідка ОСОБА_21 , яка надала покази, що вона є лікарем педіатром та була запрошена черговим лікарем на операцію з кесаревого розтину. На породіллю вона уваги не звертала, оскільки це не входить до її повноважень. Це була звичайна операція, все відбувалося як зазвичай. Вона очікувала біля пеленального столика на дитину, не бачила навіть бригаду лікарів. Відразу, коли вийняли дитину, відрізали пуповину та акушерка віддала їй дитину в спеціальній пелюшці. У дитини спостерігалась асфіксія, дитина народилась без дихання, були мінімальні ознаки життя, а тому вона відразу почала діяти по спеціально встановленому протоколу надання першої медичної допомоги, поки дитина не почала плакати. Після цього дитину перенесли в палату інтенсивної терапії і викликали неонатолога, яка в подальшому надавала допомогу;

- даними показань свідка ОСОБА_19 , яка надала покази, що вона працює акушеркою в пологовому відділені. 1.09.2015 р. до них поступила ОСОБА_7 , яку оглянув лікар ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_7 поступила та в подальшому при чергуванні ОСОБА_13 у неї скарг не було. В подальшому на чергування заступив ОСОБА_10 . Якщо породілля перебуває в передродовому стані, то серцебиття плоду вимірюється кожні 30 хв. Ближче до ночі ОСОБА_7 повідомила її про наявність у неї крововиділень, а тому вона покликала лікаря ОСОБА_10 , який оглянувши ОСОБА_7 повідомив про необхідність проведення кесаревого розтину. Бригаду лікарів збирав ОСОБА_10 , вона готувала жінку до операції. Ургентний пакет був в наявності. Бригада лікарів зібралася за 15-20 хв., сама операція тривала близько 40 хв. Вона перебувала в операційній, коли дитину вийняли, то з нею проводилися реанімаційні заходи. Дані про серцебиття хід та результати проведеної операції записуються в історії хвороби самим лікарем, вона не записує показники серцебиття, які фіксують в породіллі чи плоду. На її думку ОСОБА_10 діяв вірно, своєчасно, відповідно до затверджених інструкцій.

- даними показань свідка ОСОБА_17 , який показав, що він був завідувачем полового відділення з лютого 2012 р. ОСОБА_7 поступила в пологове відділення Золотоніської ЦРЛ. Черговим лікарем в цей час був ОСОБА_13 , який відповідно її оглянув та коли б при огляді виявив відхилення, то повідомив би його. Коли він був у відділенні, то стан породіллі та плоду був задовільний. Після того, як закінчилася зміна ОСОБА_13 на зміну заступив ОСОБА_10 . Пацієнти, що знаходяться у відділенні передаються письмово. Він перебував у відділенні до 18:00 год. та ніхто не повідомляв його про наявність ускладнень у ОСОБА_7 . Пізно ввечері йому зателефонував ОСОБА_10 та повідомив про необхідність термінового кесаревого розтину. Часу коли він подзвонив та коли прийшов на роботу вже не пам`ятає, однак прибув у відділення на власному транспорті не пізніше 10 хв. після дзвінка. Коли прибув на місце, то йому повідомили, що у ОСОБА_7 відбулось відшарування плаценти, рясне виділення крові, відбувається кисневе голодування плоду. Операційна була повністю укомплектована та підготовлена. Операція проводилась у звичному режимі, коли дістали дитину він її не оцінював та відразу передав педіатру. Вказував, що апарат КТТ працював неналежно, не писав дату та час, давав неправильні показники, а тому потрібно користуватись стетоскопом. В історії хвороби спосіб прослуховування серцебиття не зазначається, однак таке прослуховування завжди робиться вчасно із відповідними записами. Вважає, що коротка пуповина могла спровокувати відшарування плаценти, яка в свою чергу спровокувала кровотечу. Такі обставини могли спричини тяжкі наслідки у дитини. Чому подальші експертизи не побачили відшарування плаценти йому невідомо, чи була у ОСОБА_7 коротка пуповина вже не пам`ятає;

- даними показань свідка ОСОБА_15 , яка суду пояснила, що вона працювала лікарем-неонатологом та її викликали вночі лише до тяжких новонароджених. 1.09.2015 р. приблизно о 22:45 год. їй зателефонувала лікар ОСОБА_21 та повідомила про тяжкий стан новонародженого. Коли приїхала в лікарню, то оглянула дитину встановила, що стан її був тяжкий, але стабільний. Час огляду та його результати вказані в історії розвитку дитини. В той день була з новонародженою дитиною близько двох годин, в подальшому догляд за дитиною здійснювався акушеркою. Зранку по «сан-авіації» була викликана бригада неонатологів. ОСОБА_10 був активний та весь час піднімав питання належного забезпечення новими апаратами для кардіомоніторингу, однак на той момент належного апарату лікарня не мала;

- даними показань свідка ОСОБА_14 , яка пояснила суду, що зранку 1.09.2015 р. до неї зателефонувала її подруга ОСОБА_7 та повідомила, що в неї болить поясниця та живіт. Вона порадила негайно звернутись до лікаря, оскільки знала про вагітність ОСОБА_7 . Пізніше ОСОБА_7 зателефонувала їй знову та повідомила, що вона знаходиться в пологовому відділенні, а оскільки чоловік та свекруха знаходяться на роботі попросила приїхати до неї. ЇЇ мати проживає в іншому селі, а тому не могла швидко приїхати до дочки. Коли вона приїхала, то черговим лікарем був ОСОБА_13 . ОСОБА_7 почувалася нормально, скаржилася, що її належно ніхто не оглянув. Після обіду прийшов новий черговий лікар ОСОБА_10 , який оглянув її та повідомив, що все нормально, сказав спостерігати за переймами. У передродову палату лікар приходив досить часто, вимірював серцебиття спеціальним апаратом, який знаходився в палаті, та стетоскопом. Ближче до вечора ОСОБА_7 ставало все гірше, відійшли води, а пізніше з`явилися кров`яні виділення. Через деякий час лікар виявив погане серцебиття плоду та почав готуватися до кесаревого розтину. ОСОБА_7 від кесаревого розтину при ній не відмовлялась, однак була збентежена, не знала що робити. Коли зібрались лікарі, то забрали ОСОБА_7 до операційної, дитину після народження забрали до дитячої кімнати. Вказувала, що ОСОБА_7 їй говорила, що вдячна ОСОБА_10 , що він один заходив до неї та робив усе, що було потрібно.

Під час проведення додаткового допиту свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що коли під вечір ОСОБА_7 стало гірше, лікар ОСОБА_10 заходив до них часто та повідомив, що потрібно проводити кесарів розтин. ОСОБА_7 не заперечувала проти кесаревого розтину, була розгублена. В цей час медичні працівники повідомили їм, що потрібно придбати ліки, а тому ОСОБА_7 почала телефонувати чоловіку. Дозвіл на проведення кесаревого розтину підписала вона замість ОСОБА_7 , чому остання його не підписала пояснити не може. Лікарі зібрались дуже швидко, відразу приїхав і чоловік ОСОБА_7 . Коли була операція, то в щілинку дверей чи то у віконце, що знаходиться на дверях операційної палати, вона бачила, як ОСОБА_17 , переносячи дитину від ОСОБА_7 , поклав її необережно на стіл ніби випустивши з рук. Передачі дитини з рук в руки не було. Після реабілітації в м. Харкові ОСОБА_7 розповідала, що їй казали, що травмована ліва частина голови. Зараз вони із ОСОБА_7 не спілкуються, оскільки ОСОБА_7 та її свекруха хотіли, щоб вона казала, що ОСОБА_10 до неї не заходив, змінила свої покази відносно нього. ОСОБА_7 під час пологів була налякана, особливо коли їй повідомили про необхідність проведення кесаревого розтину. Усіх деталей вона вже не пам`ятає, на досудовому слідстві казала точніше, оскільки пам`ятала обставини краще.

- даними показань свідка ОСОБА_22 , яка надала суду показання про те, що вона медична сестра та займається підготовкою операційної до операції, готує інструменти веде записи в протоколі операції. Оскільки подія відбулась п`ять років тому, то самої операції не пам`ятає, жодних пояснень надати не може;

- даними показань свідка ОСОБА_23 , яка надала суду показання про те, що вона медична сестра та займається підготовкою реанімаційної зали. 01.09.2015 р. була в операційній, пам`ятає як у ОСОБА_7 вийняли дитину при проведенні кесаревого розтину та поклали на спеціально встановлений стіл. Хто саме проводив операцію, чи була затримка когось із лікарів на операцію вже не пам`ятає, оскільки минув великий проміжок часу;

- даними показань свідка ОСОБА_24 , який надав суду показання про те, що він був директором лікарні, а ОСОБА_10 лікарем-гінекологом. ОСОБА_10 має високий ступінь кваліфікації. Йому доповідали кожного дня про народження дітей та важкі роди, тож йому відомо про події 1.09.2015 р. Йому повідомляли, що у ОСОБА_7 відбулося відшарування плаценти, що є важким ускладненням пологів. Також до нього зверталися родичі ОСОБА_7 , які скаржилися, що ОСОБА_17 вдарив новонародженого головою об стіл, однак такі повідомлення не підтвердилися. Для вимірювання серцебиття плоду у лікарні наявний кардіомонітор, який є портативний та є справним, жодних претензій до його роботи ніхто не пред`являв. Крім того, серцебиття плоду можна легко прослухати стетоскопом. Згідно протоколу лікуючий лікар дає заявку на операційну бригаду, яка проводить операцію, та є відповідальним за збір такої бригади;

- даними показань свідка ОСОБА_25 , яка надала суду показання про те, що вона є лікарем-анестезіологом, однак обставин операції 1.09.2015 р. вже не пам`ятає, ніяких пояснень щодо ходу її проведення надати не може;

- даними показань свідка ОСОБА_26 , яка надала суду показання про те, що вона є лікарем та потерпіла ОСОБА_7 їй добре відома, під час вагітності скарг не мала, усі рекомендації виконувала. Про пологи знає зі слів родичів, які казали, що сталася трагедія, внаслідок якої дитини перебуває в тяжкому стані;

- даними показань свідка ОСОБА_27 , який надав суду показання про те, що ОСОБА_7 є його невісткою, ввечері, приблизно о 22:00 год. вона зателефонувала та повідомила, що потрібен кесарів пакет, вони його придбали та привезли їй. Після операції у ОСОБА_7 були проблеми з ногою, а у дитини ДЦП, про що йому повідомили тільки через тиждень. У зв`язку з тяжким станом дитини, остання потребує постійного лікування та великих коштів на оздоровлення;

Також, винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 , не зважаючи на те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав у повному обсязі, повністю доведена зібраними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку і навів у вироку, зокрема:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 12.09.2016 р., згідно з яким ОСОБА_7 заявила, що 1.09.2015р. близько 22 год. 30 хв. вона отримала непрофесійну допомогу при родах від лікаря ОСОБА_17 в пологовому відділенні Золотоніської ЦРЛ, внаслідок чого дитина отримала родову травму голови (т. 2, а. пр. 121);

- даними заяв ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК України, від 31.08.2016 р., відповідно до якої близько 22 год. 30 хв. їй було зроблено кесарів розтин по завершенні якого дитина мала показники життя близькі до смерті. Як виявилося, після консультацій лікарів в Черкаському неонатальному центрі та інституті неврології м. Харків операцію кесарів розтин треба було робити набагато раніше (т. 2, а. пр. 122 -125);

- даними наказу № 82/о від 18.07.2013 р. про прийняття ОСОБА_10 з 18.07.2013 р. на посаду лікаря акушер-гінеколога жіночої консультації (т. 3, а. пр. 37);

- даними наказу № 49/о від 29.04.2015 р. про переведення ОСОБА_10 з 1.05.2015 р. на посаду лікаря акушер-гінеколога пологового відділення з оплатою згідно штатного розпису (т. 3, а. пр. 48);

- даними посадової інструкції лікаря акушер-гінеколога пологового відділення Золотоніської ЦРЛ, відповідно до якої лікар акушер-гінеколог зобов`язаний здійснювати діагностику вагітності, здійснювати спостереження за вагітними, сприяти ранньому виявленню ускладнень вагітності та пологів, з якою ОСОБА_10 ознайомлений 3.11.2014 р. (т. 2, а. пр. 128-130);

- даними графіку чергувань пологового відділення в період 1.09.2015 по 2.09.2015 р. (т. 2, а. пр. 172);

- даними копії свідоцтва про державну метрологічну атестацію № 0232-08-Р від 19.12.2011 р., відповідно до якого фетальний монітор ВТ-300 № ADABA0009 придатний до застосування (т. 3, а. пр. 51);

- даними копії свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки № 154/504 монітор фетальний, ВТ-300 №ADABA0009, що знаходиться в пологовому відділенні Золотоніської ЦРЛ. Свідоцтво чинне до 29.04.2015 р. (т. 3, а. пр. 52);

- даними копії свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки № 195/504 монітор фетальний, ВТ-300 № ADABA0009, що знаходиться в пологовому відділенні Золотоніської ЦРЛ. Свідоцтво чинне до 29.04.2016 р., (т. 2, а. пр. 121);

- даними висновку експертизи № 04-01/51 від 13.12.2017 р., відповідно до якого комісія експертів приходить до наступного: медичну допомогу при пологах ОСОБА_7 надавали лікарі акушери-гінекологи ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 . Лікарями акушер-гінекологами, згідно даних фабули постанови допущено ряд дій, які не відповідають чинним нормативним документам МОЗ України, а саме: проведення очисної клізми; ін`єкція лікарського засобу, яким швидше за все був розчин хлориду кальцію; проведення амніотомії; постановка внутрішньовенної системи з не уточненим розчином; нерегулярне проведення вислуховування серцебиття плоду; не проведення запису КТГ навіть при наявності вираженого сповільнення частоти серцевих скорочень плоду, які на думку комісії не мали вирішального впливу на хід пологів. Лікарями ОСОБА_10 та ОСОБА_17 операція кесарський розтин, згідно даних фабули постанови та медичної карти проведена із запізненням, що на думку комісії експертів мало вирішальний вплив на настання наслідків у вигляді теперішнього стану здоров`я ОСОБА_11 . Теперішній стан здоров`я ОСОБА_11 , а саме гіпоксичне ішемічне ураження центральної нервової системи у вигляді: синдрому рухових порушень, спастичного тетрапарезу, затримки розвитку, збіжної паретичної косоокості перебуває в прямому причинному зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги ОСОБА_7 при пологах лікарями Золотоніської ЦРЛ (т. 2, а. пр. 145-154);

- даними висновку експертизи № 04-01/06 від 23.01.2018 р., відповідно до якого комісія експертів приходить до наступного: лікарем акушер-гінекологом ОСОБА_10 при прийманні пологів у ОСОБА_7 у невідповідності до наказу № 900 та наказу № 624 була проведена амніотомія (розтин плідного міхура), поставлена внутрішньовенна система з неуточненим розчином, нерегулярно проводилося прослуховування серцебиття плоду та не проводився запис КТГ при наявності вираженого сповільнення частоти серцевих скорочень плоду (п. 1 п. 2 розділу «Дистрес плоду під час пологів» наказу № 900). Комісія експертів вважає, що при правильній і своєчасній діагностиці стану вагітної та плоду ОСОБА_7 та при наданні медичної допомоги у відповідності до наказу № 624, наказу № 977, наказу № 900, наслідків у вигляді теперішнього стану здоров`я ОСОБА_11 , а саме гіпоксичне ішемічне ураження центральної нервової системи у вигляді: синдрому рухових порушень, спастичного тетрапарезу, затримки розвитку, збіжної паретичної косоокості, можна було уникнути (т. 2, а. пр. 161-170);

- даними висновку експерта № 361, 361-А/18 від 12.06.2019 р., відповідно до якого експертна комісія прийшла до наступних підсумків: о 16:00 год. 1.09.15 р. породілля була сумісно оглянута черговими лікарями ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , якими проведено внутрішнє акушерське обстеження. Відповідно до зробленого щоденникового запису, тактика ведення пологів на даному етапі була обґрунтованою, показань для її перегляду (зміни) в даному випадку не було. Стан жінки та плода відмічено як задовільний. О 17:00 год. зафіксовано відходження прозорих навколоплідних вод. Дані щодо проведення амніотомїї в меддокументацїї (в щоденниковому записі зробленому о 16:00 год. та партограмі) відсутні. Окрім того, згідно із записами партограми, в пологах в період з 10:30 год. до 22:00 год. окситоцин та будь - які інші медичні препарати не застосовувалися, стан жінки та плода був задовільний, серцебиття плода в межах норми. О 22:10 год. черговим лікарем було діагностовано ускладнення в пологах - дистрес плода, передчасне відшарування нормально розташованої плаценти. Після діагностування ускладнень тактика лікаря була вірною та обґрунтованою. Пологи були закінчені оперативним шляхом - кесарів розтин по 1-й категорії ургентності, як і передбачено клінічним протоколом з акушерської допомоги «Кесарів розтин» затвердженим Наказом МОЗ України від 27.12.2011 р. № 977. Під час оперативного втручання було виявлено ділянку відшарування плаценти розміром 5x6 см (згідно з протоколом операції № 56 від 1.09.2015 р.), яке в подальшому не було підтверджено результатами патологогістологічного дослідження посліду (№ 7252 від 4.09.2015 р.). Враховуючи, що при проведенні даної експертизи гістологічне дослідження посліду не проводилося, а дані які містяться в медичній документації мають протиріччя (вказані вище), комісія не може ані підтвердити, ані спростувати можливе відшарування плаценти у породіллі під час пологів. Отже, з даних медичної документації (Історія пологів № 0507) слідує, що дії лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_13 , який оглядав жінку при госпіталізації та спостерігав за нею в період до 16:00 год. в цілому відповідали вимогам клінічного протоколу «Нормальні пологи» затвердженого Наказом МОЗ України № 624. Роділля була передана в задовільному стані з прогресуванням пологів черговому лікарю, про що свідчить щоденниковий запис від 1.09.2015 р. о 16:00 год. В подальшому, під час спостереження за жінкою черговим лікарем акушер - гінекологом ОСОБА_10 до моменту діагностування ускладнень, за даними партограми, тактика була вірною, показань для її перегляду не було.

Однак, зважаючи на стан дитини при народженні (на 1-й хвилині 2 б) за шкалою Апгар, а на 5-й 3 б)), наявність ознак асфіксії тяжкого ступеня та клінічних проявів гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС комісія вважає, що на даному етапі, мала місце недооцінка стану плода та несвоєчасна діагностика ускладнень з його боку (дистрес плода в пологах), яка потребувала негайного перегляду акушерської тактики. Коли саме виникли ускладнення комісія встановити не має можливості за відсутності судово-медичних даних (відсутність кардіотокографічного дослідження плода, яке б об`єктивізувало його стан). У даному випадку, слід було б ретельніше спостерігати за станом плода в період з і 16:00 до 22:10 год. із застосуванням фетального мониторингу (проведення КТГ) чого не було зроблено та є недоліком. Окрім того в зазначений період не було проведено внутрішнє акушерське дослідження (для визначення ефективності пологової діяльності), яке відповідно до вимог вищевказаного клінічного протоколу «Нормальні пологи», повинно виконуватися кожні 4 години та є недоліком.

Виходячи з викладеного комісія вважає, що в даному випадку мала місце недооцінка стану плода, несвоєчасна діагностика його дистресу, що призвело до тяжких наслідків у новонародженої дитини. Таким чином, між недоліками, які були припущені під час пологів, розвитком ускладнень з боку плода та в подальшому захворювань у дитини вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Разом з тим, слід відмітити, що дані, які містяться в історії пологів, не відповідають даним, викладеним в фабулі постанови про призначення даної експертизи, а саме: за даними історії пологів породіллі проводилося внутрішнє акушерське дослідження 4 рази (при госпіталізації о 10:30 год., о 16:00 год. - сумісний огляд чергових лікарів ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , о 22:10 год. - черговим лікарем, о 22:20 консиліумом лікарів у складі зав. відділення ОСОБА_17 , акушер-гінекологом ОСОБА_10 , анестезіологом ОСОБА_28 ); дані щодо застосування медичних препаратів під час пологів та проведення амніотомії відсутні.

Відповідно ж показів жінки та свідків (містяться в фабулі постанови) внутрішнє акушерське обстеження їй проводилося лише один раз о 16:00 год., окрім того їй було проведено амніотомію та в пологах застосовувалися медичні препарати (було введено один препарат внутрішньовенно та в/в інфузія невстановленим препаратом). Отже, дані історії пологів не відповідають даним вказаним у фабулі постанови.

У даному випадку, зважаючи на стан дитини при народженні і в подальшому, беручи до уваги вищевказані протиріччя у комісії виникає сумнів щодо достовірності даних, які містяться в історії пологів (т. 2, а. пр. 179 - т. 3, а. пр. 31).

Крім того, будучи допитаним у судовому засіданні місцевого суду експерт ОСОБА_16 надав пояснення суду про те, що він виконував дві експертизи по вказаному кримінальному провадженні, а саме висновки за № 04-01/51 та № 04-01/06. Вказав, що у різні періоди пологів серцебиття плоду слід прослуховувати по різному, чим ближче до самих пологів тим частіше. Внаслідок кисневого голодування плоду відбувся дистрес, відбувається зміна серцебиття. Експертами було встановлено, що на момент проведення консиліуму лікарів плід уже страждав, який термін такого страждання встановити неможливо, однак кесарів розтин проведений запізно. В історії пологів щоденникові записи серцебиття в період з 16:00 по 22:00 год. 1.09.2015 р. відсутні. Падіння серцебиття раптово о 22:00 год. бути не може. Отже, якби лікар з 16:00 год. по 22:00 год. здійснював записи серцебиття, то можна б було раніше встановити патологію і відповідно відреагувати. Серцебиття краще вимірювати спеціальним приладом, однак його можна прослуховувати і за допомогою стетоскопу. Завданням лікаря-гінеколога перед пологами виявити гіпоксію і як тільки з`явились ознаки останньої, протягом 15 хв. необхідно робити кесарів розтин. Крім того, якби лікар-неонатолог прибула раніше і провела необхідні процедури, то не виключено, що стан дитини був би кращий. У будь-якому випадку, будь-яка маніпуляція перед пологами повинна належно документуватись листом призначень, що зроблено неналежно. Відсутність листа призначень свідчить, що допомога надавалась не належно. Партограму зобов`язаний вести лікуючий лікар, який не може передоручити її ведення акушеру.

Також у судовому, засіданні судом були дослідженні докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення доведене та що він обґрунтовано засуджений за ч. 2 ст. 140 КК України.

На думку апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими і належними та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої, свідків, частково самого обвинуваченого та письмовим доказам у даному кримінальному провадженні.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим підстав визнати їх неправильними як і доказів недопустимими не встановлено.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні, разом з показаннями свідків та потерпілої свідчать про неможливість формування штучних доказів чи однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у вироку суду наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, а тому доводи апеляційної скарги захисника про необхідність скасувати вирок та закрити кримінальне провадження з підстав невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_10 в інкримінованому йому діянні саме за ч. 2 ст. 140 КК України повністю доведена сукупністю зібраних належних та допустимих доказів у своєму взаємозв`язку, а при апеляційному розгляді твердження про порушення вимог КПК України не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

На переконання апеляційного суду, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України доведена поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду з приводу достовірності та об`єктивності наведених доказів, оскільки вони отримані без порушення закону, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування обвинуваченому та його захиснику були відкриті відповідно до ст. 290 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що висновки експертів за проведеними у справі судовими експертизами є об`єктивними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, належним чином мотивовані, аргументовані та науково обґрунтовані, тому сумнівів у суду вони не викликають, як не викликають сумніву вони і у апеляційного суду.

Будь-яких протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Місцевий суд належним чином врахував, що вказані висновки складені експертами з відповідними кваліфікаційними класами та стажем роботи, останні володіють спеціальними знаннями є компетентними в питаннях, які поставлені на їх вирішення, повідомлені про кримінальну відповідальність.

В свою чергу, сторона захисту, заперечуючи вину ОСОБА_10 не навела будь-яких обставин, щодо спростувань висновків експерта чи обставин, які могли б викликати сумніви чи протиріччя.

Апеляційний суд повністю погоджується з такою оцінкою доказів місцевим судом, вважає її обґрунтованою та вірною, оскільки вона підтверджується матеріалами провадження, в тому числі письмовими, та які (докази) органічно поєднуються між собою і не суперечать один одному.

Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про неспроможність доводів сторони захисту щодо призначення денною зміною невідомих препаратів, відсутність чи несправність необхідного обладнання, відсутність локального протоколу дій чергового персоналу при акушерських кровотечах, оскільки згідно посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога пологового відділення Золотоніської ЦРЛ, саме відповідний лікар зобов`язаний надавати кваліфіковану медичну допомогу під час пологів та зобов`язаний сприяти ранньому виявленню ускладнень вагітності та пологів, що, на думку апеляційного суду, є першочерговим і головним у діяльності лікаря акушера-гінеколога пологового відділення, а все інше у його діяльності повинно сприяти досягненню мети надання саме вчасної та кваліфікованої допомоги.

Проведення будь-яких маніпуляцій із пацієнтом при умові коли лікарю невідомо, які препарати вводились пацієнту денною зміною є неприпустимим. Крім того, із пояснень експерта ОСОБА_16 встановлено, що очищення клізмою чи введення ін`єкції хлориду, які були призначені лікарем денної зміни ОСОБА_13 , не мало суттєвого впливу на кінцеві наслідки. Даних про введення будь-яких інших препаратів матеріали справи не містять.

Що стосується несправності апарату який виміряє серцебиття плоду, то місцевий суд дійшов висновку, що це твердження спростовується свідоцтвом про його повірку, крім того інформації від лікарів щодо несправної чи некоректної роботи апарату до початку проведення операції належними доказами не зафіксовано.

Апеляційний суд погоджується з цим, оскільки беззаперечних доказів того, що вказаний апарат не працював об`єктивно не встановлено.

Крім того, з матеріалів провадження встановлено, що серцебиття плоду дійсно краще вимірювати спеціальним приладом, однак його можна прослуховувати і за допомогою стетоскопу, а обвинуваченому ОСОБА_10 у вину пред`явлено не те, що він виміряв серцебиття плоду неналежним інструментом, а те, що тривалий період часу він взагалі не проводив виміри серцебиття плоду. Так, в історії пологів ОСОБА_7 щоденникові записи серцебиття плоду в період з 16:00 год. по 22:00 год. 1.09.2015 р. взагалі відсутні, хоча вони повинні проводитись, згідно протоколу лікування, не рідше ніж один раз на 4 години. Падіння серцебиття раптово о 22:00 год. бути не може (дані показань експерта ОСОБА_16 ).

Апеляційний суд ставиться критично до твердження сторони захисту про те, що дитина вдарилася голівкою об стіл і погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що жодних медичних висновків про наявність ознак того, що тяжкий стан новонародженого міг бути спричинений внаслідок удару головою матеріали справи не містять. Також такі доводи спростовується даними висновку експерта № 361, 361-А/18 в якому зазначено, що мала місце недооцінка стану плода, несвоєчасна діагностика його дистресу, що призвело до тяжких наслідків у новонародженої дитини. Таким чином, між недоліками, які були припущені під час пологів, розвитком ускладнень з боку плоду та в подальшому захворювань у дитини вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Аналогічні висновки вказані і у висновках № 04-01/51 та № 04-01/06.

При цьому до аналогічних підсумків прийшли різні експерти з різних експертних установ, що виключає між ними протиріччя.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_14 про те, що лікар ОСОБА_17 необережно поклав новонароджену дитину, місцевий суд обґрунтовано не взяв їх до уваги, оскільки достовірність таких подій викликає у судів обох інстанцій обґрунтовані сумніви.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд дав правильну оцінку такому доказу і погоджується з такою критичною оцінкою цього доказу, оскільки свідок ОСОБА_14 знаходилася не в самій операційній, а згідно її ж пояснень за дверима та спостерігала за ходом операції чи то через шпарину, чи то у віконце, що знаходиться на дверях операційної, тобто знаходилася на значні відстані від операційної бригади та видимість була сильно обмежена, для того щоб об`єктивно сприймати події.

Свідок ОСОБА_21 , яка безпосередньо перебувала в операційній та знаходилась біля перинатального столу, пояснювала, що після того, як вийняли дитину, відрізали їй пуповину, то віддали їй у стерильній пелюшці, при цьому в цей час ознаки життя в дитини були мінімальні, а тому вона відразу проводила реанімаційні заходи.

Ознак заподіяння дитині фізичних травм при народженні не встановлено жодними доказами, а вказаними висновками експертиз визначено причинний зв`язок з неналежним наданням медичної допомоги при пологах та тяжким станом новонародженого.

Крім цього, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що дані показань свідка ОСОБА_14 про те, що лікар ОСОБА_17 необережно поклав новонароджену дитину, жодним іншим доказом об`єктивно не підтверджено та дані показань цього свідка йдуть у розріз з іншими доказами у справі, а тому ці доводи апеляції до задоволення не підлягають.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що стороною захисту не було надано жодних достатніх доказів про те, що тяжкі наслідки для дитини могли наступити при будь-яких інших обставинах.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_10 , як практикуючий лікар, був обізнаний з вимогами чинного медичного законодавства та повинен їх виконувати, але з невідомих причин їх не виконав у повному обсязі і не вжив заходів до їх виконання в обстановці, яка склалася під час вагітності та пологів ОСОБА_7 . Незнання чи ігнорування медичних норм при здійсненні професійної діяльності вказує на недбале ставлення до своїх професійних обов`язків. При цьому обвинувачений не вжив жодних заходів з метою виконання вимог законодавства, зокрема, завчасно офіційно не звернувся до керівництва лікарні з приводу відсутності засобів чи неналежної роботи медичного обладнання, відсутності локальних протоколів на випадок екстрених ситуацій або ж завчасно не скерував потерпілу до іншого медичного закладу для надання їй належної медичної допомоги при пологах.

Отже, із фактичних обставин цього кримінального провадження встановлено, що тяжкі наслідки для ОСОБА_11 безпосередньо пов`язані з конкретними діями обвинуваченого, який, будучи лікарем відповідної спеціалізації неналежно виконав свій обов`язок щодо надання медичної допомоги потерпілій при пологах, а не поведінкою потерпілої, третіх осіб чи будь-яких інших зовнішніх сил.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками місцевого суду та вважає їх обґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що про неповноту судового розгляду свідчить відмова суду в задоволенні клопотання захисника про повторне призначення судової медичної експертизи, оскільки в попередніх експертизах питання про нанесення травми лівої частини голови дитини не було предметом дослідження експертів. Причина травми судом так і не встановлена, що невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження полягає у тому, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів даного кримінального провадження беззаперечно встановлено доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, саме сукупністю зібраних належним чином доказів, які у своєму взаємозв`язку доводять його винуватість у інкримінованому йому діянні, поза розумним сумнівом.

Крім того, причина травми новонародженого судом була встановлена, як був встановлений причинно-наслідковий зв`язок між неналежним виконанням діючих наказів МОЗ України з боку обвинуваченого, які були припущені під час пологів, розвитком ускладнень з боку плода та в подальшому захворювань у дитини, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Окрім того, об`єктивними даними, окрім показань одного свідка, яким суд дав критичну оцінку, можливе нанесення травми лівої частини голови дитини не встановлене.

Під час апеляційного перегляду вироку суду захисником було заявлено клопотання про проведення судової медичної експертизи, оскільки в попередніх експертизах питання про нанесення травми лівої частини голови дитини не було предметом дослідження експертів, це клопотання було розглянуте та апеляційним судом було прийнято відповідне процесуальне рішення про відмову в задоволенні клопотання за необґрунтованістю.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що відповідно до висновків Київської комісійної експертизи від 23.01.2018 р. ДУ «Головне бюро судової медичної експертизи МОЗ України», після діагностування ускладнень тактика лікаря була обґрунтованою, під час спостереження за жінкою черговим лікарем-гінекологом ОСОБА_10 до моменту діагностування ускладнень за даними фотограми, тактика була вірною, показань до її перегляду не було, до іншої тези цієї експертизи, що при відповідному та належному наданні медичної допомоги в пологах, своєчасному діагностуванню ускладнень та розродженню жінки, тяжких наслідків у дитини, а саме гіпоксично-ішемічного ураження центральної нервової системи у вигляді синдрому рухових порушень, спастичного тетрапарезу, затримки розвитку, збіжної паретичної косоокості можна було уникнути, потрібно віднестися критично, це суперечить попереднім тезам експертизи, виходячи з цих висновків експертизи ОСОБА_10 потрібно було б виправдати, то апеляційний суд, вважає дані доводи безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, тому що ОСОБА_10 у провину поставлені недооцінка стану плода, несвоєчасна діагностика його дистресу, що призвело до тяжких наслідків у новонародженої дитини, зокрема причиною тяжкого стану плоду було те, що кесарів розтин був проведений із запізненням.

Крім того, згідно з даними висновку експерта № 361, 361-А/18 від 12.06.2019 р., експертна комісія дійшла висновку, що в зазначений період не було проведено внутрішнє акушерське дослідження (для визначення ефективності пологової діяльності), яке відповідно до вимог клінічного протоколу «Нормальні пологи», повинно виконуватися кожні 4 години та є недоліком.

Що стосується доводів апеляції захисника про те, що даний висновок не підтверджуються висновком Київської комісійної експертизи, в якій дана обставина встановлена не була і з якого випливає, що призначене ОСОБА_10 лікування було проведено правильно. Тому, до висновків експертизи УОЗ Черкаської ОДА потрібно було віднестися критично, що судом зроблено не було, то на переконання апеляційного суду, в даному провадженні, згідно всіх експертиз вбачаються невідповідності щодо вчасного проведення операції кесарів розтин, що призвело до тяжких наслідків стану здоров`я новонародженої дитини, а тому доводи апеляційної скарги до задоволення не підлягають.

Апеляційний суд не погоджується з твердженням, викладеним в апеляційній скарзі захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_10 зробив все можливе для своєчасного проведення операції кесаревого розтину, оскільки матеріалами провадження у своїй сукупності та взаємозв`язку доведено, що причиною тяжкого стану здоров`я новонародженої дитини було саме те, що операція кесарів розтин була проведена із запізненням.

А, оскільки ОСОБА_10 був черговим лікуючим лікарем потерпілої ОСОБА_7 , мав достатні знання і достатню кваліфікацію та навички для надання належної медичної допомоги, то він повинен був організувати, з моменту виникнення ускладнень у потерпілої ОСОБА_7 , таку тактику лікування і провести її вчасно, щоб не допустити ускладнень, які настали внаслідок його дій.

Інші доводи апеляції, про те що потерпіла ОСОБА_7 не підписала згоду на кесарів розтин, що ОСОБА_10 особисто без участі інших лікарів не мав права проводити кесарів розтин, запізнення на роди лікаря-неонатолога ОСОБА_15 , які перешкодили йому виконати свої професійні обов`язки, не доводять перед апеляційним судом того, що у нього були непереборні для цього перешкоди, адже згідно посадових обов`язків, які покладені на обвинуваченого посадовою інструкцією лікаря акушер-гінеколога пологового відділення Золотоніської ЦРЛ, виключно він зобов`язаний здійснювати діагностику вагітності, здійснювати спостереження за вагітними, сприяти ранньому виявленню ускладнень вагітності та пологів та несе повну відповідальність за негативні наслідки своїх дії і бездіяльності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника не спростовують сукупності зібраних доказів з приводу доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненому.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінального процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 28.12.2023 р. стосовно ОСОБА_10 залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді