ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/510/25 Справа № 183/5292/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 з доповненнями до неї, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0000309 стосовно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Магдебург Німеччина, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частини 2 статті 114-2 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 114-2 КК та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК - у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч. 2 ст. 114-2 КК - у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

Цимвироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим за придбання, носіння, зберігання бойового припасу, без передбаченого законом дозволу; поширення інформації про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікувати на місцевості, інформація про які не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, вчинене в умовах воєнного стану, при таких обставинах.

ОСОБА_8 , у невстановлений час та місці, у невстановленого джерела, придбав гранату із запалом. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , у невстановлений час та місці, незаконно придбав у невстановленого джерела споряджений корпус гранати, не маючи дозволу, переніс її до свого місця мешкання, а саме до кв. АДРЕСА_2 , де почав її незаконно зберігати до 08.06.2022.

У подальшому, 08 червня 2022 року, у період часу з 14:10 год. до 18:43 год., слідчим СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, в ході проведення обшуку помешкання ОСОБА_8 відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська виявлено та вилучено: корпус гранати Ф-1 з маркуванням 10794-77Т та запал типу УЗРГМ з маркуванням 146-78 УЗРГМ-2583, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-22/15603-ВТХ від 27.06.2022, у конструкційному поєднанні являються оборонною осколковою ручною гранатою типу Ф-1 які відноситься до категорії бойових припасів промислового виготовлення та придатна для здійснення вибуху.

Крім цього, ОСОБА_8 усвідомлюючи та достовірно знаючи із засобів масової інформації та інших джерел інформації про введення правового режиму воєнного стану на всій території України, а також введеної органами державної влади заборони щодо збору та передачі даних про розміщення сил та засобів ЗСУ, в період часу з 24.02.2022 до 07.04.2022 (більш точний час не встановлено), перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Xiaomi», модель: «MDT1 Redmi 5», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 із встановленою SIM-карткою оператора мобільного зв`язку «Kyivstar», за яким закріплено абонентський номер № НОМЕР_3 , створив текстове повідомлення наступного змісту «сегодня вечером, из Черкасского (93-я ОМБр) в направлении Харькова выехала колонна танков на тралах и тягачах КрАз. Танковая рота (10ед.) Встречайте.», який під ніком « ОСОБА_10 » у подальшому розмістив на « ОСОБА_11 » через веб-ресурс «disqus.com» доступ до якого мають невстановлені особи, які знаходяться на території рф.

Продовжуючи реалізацію свого вищевказаного злочинного умислу, ОСОБА_8 у період часу з 08.04.2022 по 14 годину 20 хвилин 08.06.2022 (більш точний час не встановлено), використовуючи вищевказаний технічний засіб із доступом до мережі Інтернет, на вищевказаних веб-ресурсах створив та розмістив відповідні текстові повідомлення, чим навмисно та незаконно здійснював поширення інформації, про місця розміщення та розташування сил та засобів Збройних сил України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор з доповненнями до неї просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК у виді позбавлення волі на строк 3 років, за ч. 2 ст. 114-2 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, а також застосувати спеціальну конфіскацію відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК, конфіскувавши у власність держави засоби вчинення кримінального правопорушення мобільний телефон Xiaomi.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, належним чином не врахував особу обвинуваченого та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, останній офіційно не працював та не мав постійного заробітку, своєї вини не визнав, у скоєному не розкаявся, призначене йому покарання є надто м`яким і не досягне своєї мети.

Крім того суд в порушення ст.ст. 96-1, 96-2 КК безпідставно не застосував спеціальну конфіскацію у власність держави засобу вчинення кримінального правопорушення, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. На думку захисника, суд не в повному обсязі дослідив докази у справі і не надав їм належну оцінку. Суд не взяв до уваги покази обвинуваченого та свідка ОСОБА_12 . Зазначає, що працівники поліції під надуманим приводом, начебто причетність ОСОБА_8 до збуту наркотичних засобів, вдерлися до його помешкання, поклали обличчям до підлоги та вклали в його руки як виявилося гранату та провели обшук. Як зазначав обвинувачений відеофіксація обшуку почалася вже після цих подій, коли всіх вивели з квартири та прийшов слідчий з понятими. Ці покази підтвердила свідок ОСОБА_8 . Граната, яка вилучена в ході обшуку, не містила на собі будь-яких відбитків пальців та слідів ДНК, що підтверджує факт, що обвинувачений її ніколи не брав до рук та не має до неї відношення. Під час проведення обшуку та після його призупинення, працівники поліції мали доступ до його комп`ютера та телефонів, оскільки він сам надав їм паролі від цих пристроїв і вони близько півтори години користувалися пристроями, редагували, вносили до них інформацію, що підтверджується відеозаписом проведення обшуку.

Щодо вилученого мобільного телефону Ксяомі Редмі 5, то обвинувачений пояснював, що це робочий телефон, яким користувався також його друг і багато людей мало до нього доступу. Жодних доказів того, що саме обвинувачений розміщував інформацію про переміщення, розташування ЗСУ та його відношення до ніку redplowman стороною обвинувачення не надано.

На думку захисника, матеріали провадження не містять жодних доказів в підтвердження причетності обвинуваченого до скоєння даних злочинів.

За змістом апеляційної скарги обвинуваченого, останній не погоджується з вироком суду першої інстанції. Вказує на свою непричетність до інкримінованих йому злочинів, допущенні порушення зі сторони органу досудового розслідування. Зазначає, що досудове розслідування було розпочате на підставі інформації, яку надав свідок ОСОБА_13 , начебто обвинувачений запропонував йому спільно зайнятися незаконною діяльністю, пов`язаною з виготовленням та розповсюдженням наркотичних засобів в м. Дніпро. Проте з цим свідком обвинувачений не знайомий і раніше його не зустрічав, незаконною діяльністю у сфері наркотичних засобів ніколи не займався і у лікаря-нарколога не перебував. Вказує, що з 24.02.2022 весь час знаходився вдома за місцем реєстрації у смт. Гвардійському та в місто Дніпро виїжджав лише декілька разів з 28-29.03.2022 і 02.04.2022 у зв`язку зі смертю та похоронами друга, відповідно займатися незаконною діяльністю в місті Дніпро, як зазначив свідок, не міг. Надалі ця інкримінована йому незаконна діяльність не підтвердилася, проте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська був санкціоновано проведення обшуку за місцем його проживання і його затримання. Вказує на допущені ряд порушень при проведенні обшуку органом досудового розслідування. В його кімнаті в постілі під одіялом був виявлений предмет, визначений експертизою як бойова ручна граната Ф-1 та надалі експертизою встановлено, що на ній відбитків пальців обвинуваченого не виявлено, що виключає його причетність до цієї гранати. Також були вилучені його комп`ютер і мобільні телефони, які не мають жодного відношення до наркотичних засобів і до зброї. Ця техніка знаходилася в руках співробітників поліції у вільному доступі тривалий час. В порушення закону вона не була опечатана та поміщена в пакет для речових доказів, це було зроблено лише в кінці обшуку через 3-4 години. Співробітники поліції із застосуванням погроз в його сторону вимагали надати доступ до особистої електронної пошти, соціальних мереж, банківських рахунків і додатків, що є порушенням і не зафіксовано на відеозаписі проведення обшуку. В подальшому через два місяці його арешту обвинуваченому було висунуто звинувачення, що з його телефону (комп`ютера) здійснювалося публічне розповсюдження інформації військового призначення на невідомий йому раніше інтернет-ресурс. Відношення до цього він не має жодного. Вважає, що причиною кримінального провадження стосовно нього є його професійна діяльність до початку повномасштабних бойових дій він працював картографом в компанії 2GIS, займався збором та обробкою картографічної інформації. Один з вилучених телефонів є робочою сторінкою картографії і використовується для роботи, при цьому з 22.02.2022 компанія призупинила свою діяльність на території України і відповідно цією діяльністю він не займається з цього часу. Таким чином винним себе не визнає у вчиненні інкримінованих злочинів.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора з доповненнями та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, а також заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали подані ними апеляційні скарги та з підстав, викладених в них, просили їх задовольнити, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

За змістом ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням елементів складу кримінального правопорушення, зокрема місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

У мотивувальній частині суд повинен описати результати оцінки доказів, навести докази для підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг прокурора і сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку, що вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції не виконав в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та надані в судовому засіданні є частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

За змістом п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 410 КПК неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: (1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; (2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Сторона захисту наводить доводи, крім іншого, що обвинувачений своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та неодноразово заявляв, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, про незаконні дії з боку працівників правоохоронних органів до та під час проведення обшуку в квартирі за місцем його проживання, відеофіксація якого почалася лише після того, як його з матір`ю вивели з квартири та прийшов слідчий з понятими.

Перевіркою технічного запису судового засідання в суді першої інстанції під час допиту обвинувачений зазначав, що коли мати відкрила вхідні двері квартири, до неї ввірвалися працівники поліції та поклали його на підлогу, потім провели до кімнати, де також поклали його на підлогу обличчям та одягли кайданки, щось поклали в руку по відчуттю холодне, після чого вивели на сходинковий майданчик, куди прийшов слідчий та поняті, де розпочалася відеофіксація і йому зачитали ухвалу про обшук. Після проведення обшуку співробітники поліції увімкнули ноутбук і запропонували увійти в поштові адреси, систему переписки.

Такі ж пояснення надала свідок ОСОБА_14 , допитана в судовому засіданні за клопотанням захисту, покази якої повністю не відображені у вироку, при цьому суд лише вказав, що до її показань відноситься критично, оскільки вона з обвинуваченим є близькими родичами, та по суті ці покази не спростовують висунуте обвинувачення і не підтверджуються іншими, дослідженими під час судового розгляду доказами.

Крім того, в ході судового розгляду під час дослідження відеозапису обшуку в судовому засіданні від 01.08.2023 в суді першої інстанції захисник також звертав увагу суду, що відеофіксація починається коли вже двері в квартиру відкриті, особи стоять на майданчику, а після того, як знайшли гранату ОСОБА_8 зазначив, що «це смішно, навіщо це робити, ви до мене теж заходили до цього...», на що співробітники поліції намагаються перевести тему на комп`ютер, однак ОСОБА_8 знову зауважив, що «тут багато людей, ви могли підкинути, до цього заходили». При цьому обвинувачений в судовому засіданні наголошував, що до початку обшуку в квартиру зайшли співробітники поліції, а відеозапис обшуку почався, після того як всі вийшли з квартири.

Аналогічні доводи обвинувачений також наводив в суді апеляційної інстанції, стверджуючи про порушення порядку проведення обшуку квартири, незаконні дії співробітників поліції до та під час обшуку, наголошував, що гранату йому підкинули, він не має до неї жодного відношення, при цьому співробітники поліції мали вільний доступ до комп`ютерної техніки та телефонів, вимагали дані щодо доступу, паролів.

Окрім цього, з відеозапису, долученого до протоколу обшуку квартири за місцем проживання обвинуваченого від 08.06.2022 слідує, що на ньому не зафіксовані повністю дії співробітника поліції та обставини відшукування гранати під час проведення ним обшуку кімнати обвинуваченого саме в той момент, коли ця граната була помічена. Натомість відеозаписом зафіксовано заперечення обвинуваченого щодо знайденої гранати.

Разом з тим, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи обвинуваченого та захисника про можливі незаконні методи ведення досудового розслідування, що могло вплинути на оцінку допустимості доказів, не перевірив версію сторони захисту взагалі та не спростовував її у вироку.

При цьому суд обмежився лише тим, що до показань обвинуваченого про невизнання ним вини відноситься критично, оскільки його покази фактично зводяться до заперечень належності йому речових доказів і застосування до нього фізичного насильства, що в свою чергу суперечить дослідженим під час судового розгляду доказам.

Проте з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повній мірі.

Перевірка доводів щодо незаконних методів ведення слідства має суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, і формальний підхід до перевірки таких тверджень є неприпустимим, адже, установивши та визнавши порушення прав особи, надалі суд має встановити, чи вплинули вони на загальну справедливість судового розгляду, чи мали своїм наслідком обмеження її прав, пов`язаних із процесом доказування (представленням та доведенням своєї правової позиції перед судом), і чи є достатньою сукупність доказів, що залишилася після виключення з обсягу доказової бази доказів, отриманих унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, для підтвердження або спростування доведеності вини особи в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Такий підхід цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року (справа № 1-4/06).

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів ведення досудового розслідування, шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування із внесенням відомостей до ЄРДР щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим, чого не було дотримано судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , що свідчить про неповноту судового розгляду.

У зв`язку із цим суду першої інстанції необхідно було належним чином перевірити доводи захисту, проаналізувати та дати оцінку всім фактичним даним, які стосуються тверджень обвинуваченого про незаконні методи досудового розслідування, встановити чи мали місце такі порушення, чи вплинули порушення прав особи на загальну справедливість судового розгляду, чи мали своїм наслідком обмеження її прав, пов`язаних із процесом доказування (представленням та доведенням своєї правової позиції перед судом).

Крім того, обвинувачений звертав увагу суду, що досудове розслідування було розпочате на підставі інформації, яку надав свідок ОСОБА_15 , про начебто його причетність до збуту наркотичних засобів, у зв`язку з чим був проведений обшук в його помешканні. З даним свідком він не знайомий, жодного відношення до такої незаконної діяльності не має та під час обшуку відповідних доказів цьому не виявлено. Водночас перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що в ході судового розгляду за клопотанням захисту був допитаний свідок ОСОБА_15 , проте його покази взагалі не відображені у вироку.

У зв`язку з допущеними порушеннями та неповнотою судового розгляду апеляційний суд позбавлений можливості прийняти судове рішення по суті, а тому питання щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, правильності кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання не можуть бути вирішені судом апеляційної інстанції наперед згідно з ч. 2 ст. 415 КПК, а мають бути перевірені під час нового судового розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Ураховуючи, що чинним КПК з одного боку, чітко визначені повноваження апеляційного суду, до яких не входить дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, що покладено кримінальним процесуальним законом на суд першої інстанції, з другого боку, в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК не входять зазначені порушення вимог чинного законодавства, однак, виходячи з вимог ст. 7 КПК, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести остаточне рішення у кримінальному провадженні, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати викладене вище, усунути неповноту судового розгляду,дослідити обставини, які мають правове значення, ретельно перевірити доводи захисника та обвинуваченого в частині незаконних методів ведення досудового розслідування, та оцінити докази з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Крім того, до ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, у тому числі проти основ національної безпеки в умовах воєнного стану, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, зокрема за ч. 2 ст. 114-2 КК від 5 до 8 років, та яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Враховуючи відомості про особу, який раніше не судимий, не одружений, не працевлаштований, а також з огляду на введений воєнний стан в Україні, ризик можливого переховування від суду продовжує існувати. Тому для запобігання вказаному ризику апеляційний суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з раніше визначеним розміром застави строком на 60 днів, але не пізніше вирішення питання доцільності застосування такого запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції.

Таким чином, вимоги апеляційних скарг захисника, обвинуваченого та прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 412 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 з доповненнями, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частини 2 статті 114-2 Кримінального кодексу України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 08 червня 2025 року, з раніше визначеним розміром застави, але не пізніше вирішення питання доцільності застосування такого запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4