УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області,

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою у кримінальному провадженні №0000118 від 13.05.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області знаходиться кримінальне провадження №0000118 від 13.05.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою.

У клопотанні вказав, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 обрано запобіжний захід тримання під вартою.

30.10.2024 до Рівненського міського суду скеровано обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке закрито на підставі ст. 45 КК України.

05.01.2023 до суду було скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 311 КК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини його вчиненні, а також наведені обставини в сукупності, свідчать існують ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому є необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, та визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.

Прокурор просив задовольнити клопотання, продовжити обраний запобіжний захід.

Захсиник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просила застосувати щодо обвинуваченого домашній арешт цілодобово.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В ході досудового розслідування, стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ч.1 ст. 178 КПК України.

Прокурор при розгляді клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, довів, що вищевказані ризики не перестали існувати та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи подане прокурором клопотання, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 та його тяжкість відповідно ст. 12 КК України, суспільну небезпеку, існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5, ч.1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вищевказаним ризикам, стосовно останнього слід продовжити строк запобіжного заходу тримання під вартою.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п.80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 України, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, та суспільну небезпечність, тяжкість кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Даних, про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого чи неможливість останнього утримувати під вартою, не встановлено.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає до задоволення, останньому слід продовжити строк тримання під вартою, та відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, однак з врахуванням тривалості перебування особи під вартою, майнового стану, суд вважає за необхідним визначити розмір застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, КПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000118 від 13.05.2024, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Рівне, українцю, громадянину України, непрацюючому, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.03.2025.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» (м.Рівне, вул.Дворецька, 116).

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , розмір застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 ( дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в даній ухвалі, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави 15.03.2025.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити для виконання уповноваженій особі ДУ «Рівненський слідчий ізолятор». Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1