17 грудня 2024 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України,
У судовому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.
Так, в обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.07.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено, та який спливає 22.12.2024.
У клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, які обумовлюють необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, санкція якої передбачає виключно покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна. У зв`язку з цим, обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, у разі зміни запобіжного заходу, чи відмови у його продовженні, буде переховуватись та ухилятись від суду, що унеможливить судовий розгляд та є ризиком передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Також, прокурор зазначає про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства відносно жінки, яка, завідомо слабкіша за обвинуваченого, що свідчить про соціальну небезпеку ОСОБА_4 для громадян, про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду та перешкодити виконанню процесуальних рішень. І це є вагомою підставою вважати про те, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_4 буде саме тримання під вартою.
Крім того, ОСОБА_4 , відповідно до ст.290 КПК України, у повному обсязі відкриті матеріали досудового розслідування, він обізнаний про місця проживання свідків, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення. Він є знайомим свідка ОСОБА_8 , який доводить його участь у вчиненні злочину. Знає де проживає та працює потерпіла ОСОБА_9 , оскільки місцем вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є під`їзд за місцем проживання останньої. Враховуючи, що судовий розгляд ще не розпочато, та жодна з вказаних осіб, з урахуванням принципу безпосередності дослідження доказів, не допитана у судовому засіданні, а тому є підстави вважати, що знаходячись па волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на вказаних осіб, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_4 не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності з корисливих мотивів, спрямований на заволодіння майном потерпілої, що свідчить про наявність ризику вчинення інших злочинів корисливої спрямованості з метою отримання грошових коштів злочинним шляхом, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе унеможливити реалізацію вищенаведених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, прокурор просить суд його клопотання задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без можливості внесення застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики на які посилається прокурор є недоведеними. Крім того у судовому засіданні була допитана потерпіла, яка повідомила суду про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не вчиняв відносно неї насильницьких дій. Також, потерпіла повідомила про те, що свідки нападу на неї відсутні. Крім того, посилаючись на те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, зокрема дружину та дитину.
З урахуванням вищезазначеного, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просить суд відмовити прокурору у продовженні строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та обрати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, або визначити розмір застави.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив суд його задовольнити, а у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Розглянувши заявлене клопотання суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 липня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/3133/2024 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2024 року.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 вересня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/3809/2024 ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.10.2024.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 вересня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/4239/2024 ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 жовтня 2024 року включно.
Відповідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Так, судом встановлено, що на даний час триває судовий розгляд кримінального провадження, допитано потерпілу ОСОБА_9 , триває стадія дослідження письмових доказів.
ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання та продовження на досудовому розслідуванні та у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, вплив на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, не змінилися та продовжують існувати і на цей час.
Разом з тим, оскільки потерпіла вже була допитана безпосередньо у судовому засіданні та надала свої покази, суд вважає, що ризик на який посилається прокурор, а саме вплив на потерпілу вже відпав.
Крім того, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою працездатного віку, разом з цим до затримання офіційно не працював, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.
Надана суду у підготовчому судовому засіданні медична документації щодо стану здоров`я ОСОБА_4 свідчать лише проте, що йому рекомендовано вживання ліків. Доказів того, що він не може їх приймати в умовах слідчого ізолятору суд не надано.
Разом з цим, у суду відсутні відомості про те, що обвинувачений за станом свого здоров`я не може перебувати у місці тримання під вартою, а міцність його соціальних зв`язків та наявність постійного місця проживання не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та неодноразового продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Надана суду у підготовчому судовому засіданні медична документація щодо стану здоров`я сина обвинуваченого свідчить про те, що останній має проблеми зі здоров`ям та потребує вживання ліків, проте дана обставина не зменшує встановлених ризиків та не свідчить про неможливість знаходження обвинуваченого в умовах СІЗО.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, наявне обґрунтоване обвинувачення відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, існуюча практика Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а також мета забезпечення належної поведінки обвинуваченого, свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При визначенні виду можливого запобіжного заходу, суд враховує існування встановлених у судовому засіданні ризиків та вважає необхідним продовжити ОСОБА_4 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, на даний час, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод. Суд також бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування під вартою. Надані суду медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_4 свідчать лише проте, що йому рекомендовано вживання ліків. Доказів того, що він не може їх приймати в умовах слідчого ізолятору суд не надано.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що на даний час, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Разом з тим, враховуючи покази потерпілої надані у судовому засіданні з приводу того, що ОСОБА_4 не вчиняв жодних дій відносно неї, у тому числі насильства або погрозою його застосування, конкретні обставини інкримінованого діяння, тяжкість кримінального правопорушення, вік та майновий стан обвинуваченого, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На переконання суду внесення застави в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Прокурором також у судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без можливості внесення застави.
Так, в обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.07.2024 до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено, та який спливає 22.12.2024.
У клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, які обумовлюють необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, санкція якої передбачає виключно покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна. У зв`язку з цим, обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, у разі зміни запобіжного заходу, чи відмови у його продовженні, буде переховуватись та ухилятись від суду, що унеможливить судовий розгляд, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Також, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства відносно жінки, яка, завідомо слабкіша за обвинуваченого, що свідчить про соціальну небезпеку ОСОБА_6 для громадян, про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень. Це є вагомою підставою вважати про те, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_11 буде саме тримання під вартою.
Крім того, ОСОБА_6 , відповідно до ст. 290 КПК України, у повному обсязі відкриті матеріали досудового розслідування, він обізнаний про місця проживання свідків, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення. Він є знайомим свідка ОСОБА_8 , який доводить його участь у вчиненні злочину. Знає де проживає та працює потерпіла ОСОБА_9 , оскільки місцем вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є під`їзд за місцем проживання останньої. Враховуючи, що судовий розгляд ще не розпочато, та жодна з вказаних осіб, з урахуванням принципу безпосередності дослідження доказів, не допитана у судовому засіданні, а тому є підстави вважати, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 матиме змогу незаконно впливати на вказаних осіб, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_6 не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності з корисливих мотивів спрямований на заволодіння майном потерпілої, що свідчить про наявність ризику вчинення інших злочинів корисливої спрямованості з метою отримання грошових коштів злочинним шляхом, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе унеможливити реалізацію вищенаведених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, прокурор просить суд його клопотання задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без можливості внесення застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу в обґрунтування якого зазначив про те, що ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними. Зазначає про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем мешкання. У ОСОБА_6 наявне постійне місце проживання, місце роботи за усним трудовим договором, тобто наявне джерело доходу. Також у ОСОБА_6 є мати, якій 63 роки та вона потребує допомоги з боку сина на підтвердження чого надав медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_12 .
З урахуванням вищезазначеного, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить суд відмовити прокурору у продовженні строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та обрати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема домашній арешт, або визначити розмір застави.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника та просив суд його задовольнити, а у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Також ОСОБА_6 зазначив про те, що його мати хворіє та потребує його допомоги. До затримання він їй постійно допомагав.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та просила суд відмовити у його задоволенні.
Розглянувши заявлені клопотання суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 липня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/3134/2024 до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2024 року.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/3798/2024 ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 жовтня 2024 року.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 вересня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/4238/2024 ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 жовтня 2024 року.
Відповідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Так, судом встановлено, що на даний час триває судовий розгляд кримінального провадження, допитано потерпілу ОСОБА_9 , триває стадія дослідження письмових доказів.
ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Також, ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, та за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання та продовження на досудовому розслідуванні та у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, вплив на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, не змінилися та продовжують існувати і на цей час.
Разом з тим, оскільки потерпіла вже була допитана безпосередньо у судовому засіданні та надала свої покази, суд вважає, що ризик на який посилається прокурор, а саме вплив на потерпілу вже відпав.
Крім того, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має постійне місце мешкання, є особою працездатного віку, разом з цим до затримання офіційно не працював, не одружений, дітей не має, раніше не судимий.
Разом з цим, зазначені обставини не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та неодноразового продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Щодо стану здоров`я матері обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_12 суд зазначає про те, що з наданої медичної документації не вбачається, що ОСОБА_12 , за станом свого здоров`я, потребує стороннього догляду. Крім того у судовому засіданні ОСОБА_6 зазначив про те, що у нього є рідний брат, який також допомагає його матері.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, наявне обґрунтоване обвинувачення відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, існуюча практика Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а також мета забезпечення належної поведінки обвинуваченого, свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При визначенні виду можливого запобіжного заходу, суд враховує існування встановлених у судовому засіданні ризиків та вважає необхідним продовжити ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, на даний час, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод. Суд також бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого в розпорядженні суду відсутні медичні документи щодо неможливості перебування під вартою.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що на даний час, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» підлягає задоволенню, а у клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Разом з тим, враховуючи покази потерпілої надані у судовому засіданні з приводу того, що ОСОБА_6 не вчиняв відносно неї насильницьких дій у тому числі не погрожував їх застосувати, а травми які вона отримала, утворилися від того що вона падала втрачаючи рівновагу, а також враховуючи конкретні обставини інкримінованого діяння, тяжкість кримінального правопорушення, вік та майновий стан обвинуваченого, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На переконання суду внесення застави в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Керуючись ст.ст. 182, 183, 197, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14 лютого 2025 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати до суду за першим викликом;
- не відлучатись із м.Запоріжжя без дозволу суду;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14 лютого 2025 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати до суду за першим викликом;
- не відлучатись із м.Запоріжжя без дозволу суду;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 чи іншому заставодавцю відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 грудня 2024 року.

Повний текст ухвали виготовлено 18 грудня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1