КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюпершого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001155, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженорго, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладенообов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - скасовано.

Судом визнано доведеним, що 02.05.2023 Святошинським районним судом міста Києва ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн., в дохід держави, та направленням, відповідно до ст. 391 КУпАП та ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до Центру у справах сім`ї та жінок «Родинний дім» Святошинського району м. Києва для проходження програми для кривдників строком на 2 місяці. 22.05.2023 працівниками Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 під підпис вручено копію вищевказаного рішення Святошинського районного суду м. Києва та попереджено про кримінальну відповідальність в разі неявки або ухилення від проходження програми для кривдників. 24.05.2023 ОСОБА_6 прибув до Центру у справах сім`ї та жінок «Родинний дім» Святошинського району м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 5-Б, де, поспілкувавшись з психологом Центру ОСОБА_8 щодо індивідуального плану проходження корекційної програми та графіку відвідування, у категоричній грубій формі відмовився від проходження програми для кривдників, після чого пішов з указаного закладу. У подальшому, починаючи з 25.05.2023, ОСОБА_6 , будучи особою направленою судом для проходження корекційної програми для кривдників, достовірно знаючи про необхідність її проходження та маючи реальну можливість, усвідомлюючи наслідки неявки, більше до уповноваженої особи Центру у справах сім`ї та жінок «Родинний дім» Святошинського району м. Києва без поважних причин не з`явився, умисно ухилившись таким чином від проходження програми для кривдників.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023 скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що жодних об`єктивних даних, які дозволяли би правомірно застосувати до ОСОБА_6 інститут звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням в ході судового розгляду не отримано, в основу рішення про застосування ст. 75 КК України судом не покладено.

Також прокурор у своїй апеляційній скарзі наполягає, що суд безпідставно визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки, на переконання прокурора, ОСОБА_6 визнав вину під тиском беззаперечних доказів, що свідчить про намагання уникнути справедливого покарання за вчинене.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390 - 1 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не досліджувалися судом за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст. 390-1 КК України як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли би істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого за ст. 390-1 КК України, колегія суддів не вбачає.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як убачається із матеріалів справи, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ст. 390-1 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

Водночас, враховуючи фактичні обставини справи, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою органами з питань пробації за місцем його проживання, а тому звільнив його відбування з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Твердження прокурора, що обвинувачений визнав винність у вчиненому «під тиском беззаперечних доказів», неспроможні, оскільки, обвинувачений, починаючи з моменту затримання під час досудового розслідування та протягом усього розгляду справи, жодного разу не висловив незгоди з пред`явленим обвинуваченням, надавав показання щодо обставин справи та висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії, що у сукупності свідчить про його щире каяття, як про це зазначено в обвинувальному акті. Також у суді першої інстанції ОСОБА_6 визнавав свою винність і за згодою всіх учасників справа розглядалася у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, наявність «беззаперечних доказів» є підставою для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності з відповідною кваліфікацією згідно КК України.

З огляду на те, що вчинене кримінальне правопорушення є нетяжким, обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки, тривалий час після події проживає окремо від бабусі, родинні відносини між ними налагодилися, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, а тому висновки суду першої інстанції про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині - неспроможними.

Отже, судом першої інстанції дотримані загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, і наведені ґрунтовні мотиви застосування ст. 75 КК України, що спростовує доводи апеляційної скарги, а відтак підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, - без зміни.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _______________ ______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/1812/2024

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1