Провадження № 1-кп/643/815/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшов за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, виходячи з наступного.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова.

Таким чином, у наявності достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Відповідно до положень статей 127-129 КПК України належить прийняти до розгляду у кримінальному провадженні цивільні позови від потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Крім того, прокурором, у судовому засіданні було подано клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді нічного домашнього арешту.

Клопотання обґрунтовується наступним.

На цей час строк дії попередньої ухвали суду про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився, у зв`язку з чим у прокурора є обґрунтовані підстави для вирішення питання щодо обрання вказаного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

Беручи до уваги, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, у сторони обвинувачення є підстави вважати що у ОСОБА_7 можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3 ч.1ст.177 КПК України спроби:

переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_7 вчинив тяжке кримінальне правопорушення за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а тому, побоюючись покарання яке загрожує, у разі визнання його винним може переховуватись від суду.

незаконно впливати на свідків, оскільки ОСОБА_7 маючи можливість вільно пересуватись, може вчинити спроби незаконного впливу шляхом погроз, вмовлянь потерпілих та свідків з метою зміни їх показів під час судового розгляду.

На цей час вбачаються підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22.00 до 06.00, у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України та зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування такого запобіжного заходу. Вказані ризики не зменшилися.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вказане клопотання та просив суд задовольнити його.

Потерпіла ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання просила суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, позаяк обвинувачений не зможе працювати через наявність на його роботі нічних змін.

Суд вислухавши думки учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Частиною 3 ст. 315 КПК України, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд, перевіривши наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, які вказані у клопотанні прокурора, встановив наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Судом при оцінці ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні на предмет їх зменшення, або з`явлення нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження тільки призначено, свідки не допитувались, письмові докази не досліджувались.

Щодо ризику переховування обвинуваченого від суду, суд зазначає наступне.

Суд вважає даний ризик доведений прокурором, оскільки ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 286 КК, у якому ОСОБА_7 обвинувачується, є тяжким, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, суд вважає, що цей ризик не доведений прокурором, позаяк обвинувачений визнає себе винним та не здійснював дій які б свідчили про можливий тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, суд вважає, що прокурор не довів суду чому більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт не здатний запобігти ризику переховування від суду, що дає суду право на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на обвинуваченого відповідних процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого, а саме його сімейний стан, наянвість дітей та той факт, що він раніше не судимий.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та вирішив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

-прибувати за викликом до суду у визначений час;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Строк дії обов`язків встановити до 21 лютого 2025 року.

Керуючись ст. 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти цивільні позови від потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення до судового розгляду.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відбудеться 31 грудня 2024 року об 11 годині 00 хвилин у приміщенні Московського районного суду м. Харкова, зал № 48.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

-прибувати за викликом до суду у визначений час;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Строк дії обов`язків встановити до 21 лютого 2025 року.

Роз`яснити, що у разі невиконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора ОСОБА_8 .

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений та проголошений 25 грудня 2024 року об 11 годині 05 хвилин.

Суддя - ОСОБА_1