УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

6 грудня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

(1) Зміст поданої скарги

04.12.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена скарга.

З її змісту вбачається, що заявник ОСОБА_5 25.11.2024 звернувся до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) в порядку ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Проте, 26.11.2024 його адвокатами отримано інформацію про те, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обставин викладених в заяві не вносилися.

Скаржник указує, що слідчий зобов`язаний був прийняти та зареєструвати таку заяву. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

А тому, він просить зобов`язати уповноважених посадових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості за заявою про вчинення злочину.

(2) Позиції учасників провадження

Представник ОСОБА_6 у судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, причини неприбуття не повідомив.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 306 КПК, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для її розгляду.

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК).

Чинний КПК закріплює наступну процедуру початку досудового розслідування. Так, слідчий, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК).

Крім цього, відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З аналізу вказаних норм вбачається обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. При цьому, варто наголосити, що передбачена чинним КПК процедура внесення відомостей не свідчить, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, а передбачає те, що для перевірки відповідних підстав не потрібно проводити оцінку викладених у заяві відомостей, а необхідно перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у заяві має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

У випадку, якщо зі змісту заяви про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ній, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі заяви не мають вноситися до ЄРДР.

Разом з тим, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (стаття 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.

Реалізуючи функцію судового контролю, слідчим суддею було досліджено подані скаржником матеріали.

Встановлено, що 25.11.2024 ОСОБА_5 звернувся до НАБУ з заявою (повідомленням) про вчинення суддею Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

У ній він вказує, що суддя тривалий час проживає в квартирі в елітному будинку в Голосіївському районі, яка формально належить його матері. Проте, вона не відображена в жодній декларації судді, зокрема, й в щорічній декларації за 2023 рік, яка подана 12.03.2024. Це свідчить про порушення вимог щодо повноти та достовірності заповнення декларацій. Він приховує майновий стан від декларування, що є порушенням антикорупційних вимог.

Його твердження підтверджуються журналістським розслідуванням, опублікованим телеканалом 1+1. За наданою журналістами інформацією суддя, разом з родиною, постійно користується цієї квартирою, а її ринкова вартість може сягати 170-200 тисяч доларів США. Ця нерухомість зареєстрована на матір судді, що дозволяє йому уникати декларування цієї власності.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить висновку, що у заяві не міститься конкретних фактичних відомостей та обставин відомих заявнику, що вказували або могли б свідчити про вчинення того злочину, про який йдеться у ній.

Відповідальність за ч. 2 ст. 366-2 КК України настає у разі умисного внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заявник у своїй заяві посилається на журналістське розслідування, а саме відеоролик у мережі Інтернет з назвою «Суддя Слободянюк та родинні таємниці: чисельні сумнівні рішення, елітні авто та квартири» ( ІНФОРМАЦІЯ_1

У самому журналістському розслідуванні йдеться про те, що суддя у 2015 році придбав квартиру у Києві за півтора мільйони гривень, але сьогодні таке житло тут коштує не менше 200 тисяч доларів США, і саме тут за його словами він живе. На матір судді зареєстрована квартира поряд. На його матір зареєстровано й інше нерухоме майно, зокрема квартира, ціна якої від 115 000 доларів США. Сам суддя в інтерв`ю журналістам сказав, що він не цікавиться нерухомістю його матері. В кінці журналісти роблять висновок, що суддя взагалі проживає не в Голосіївському, а в Шевченківському районі міста Києва.

Слідчий суддя зауважує, що у журналістському розслідуванні, на яке посилається заявник у своїй заяві, квартира, яка є об`єктом звернення з заявою про злочин, належить саме судді, а не його матері. Так на 4 хвилині 10 секунді відеоролику продемонстровано щорічну декларацію судді за 2015 рік. Згідно з нею, суддя є власником квартири, площею 97 квадратних метрів, вартістю 1 446 190 грн, дата набуття права - 11.01.2013, власник - ОСОБА_8 .

Така ж квартира, з такими ж відомостями відображена і в щорічній декларації за 2023 рік, що подана суддею 12.03.2024, і на яку заявник посилається в своїй заяві.

Офіційний валютний курс НБУ на 11.01.2013 становив 7,99 грн за 1 долар США. Отож в перерахунку на дату набуття права власності ця квартира коштувала приблизно 181 тисячу доларів США.

Твердження заявника в заяві не відповідають матеріалам журналістського розслідування, на яке він посилається, адже там не йдеться про те, що суддя проживає саме в квартирі матері.

Не здійснюючи детального аналізу обставинам, що зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у ній не наведено конкретних, відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення злочину, визначеного у ч. 2 ст. 366-2 КК України (декларування недостовірної інформації), з чим закон пов`язує внесення відомостей до ЄРДР.

Припущення заявника про невнесення відомостей про квартиру до декларації ґрунтуються на суб`єктивній оцінці заявника, оскільки злочинність дій не підтверджується ніякими об`єктивними даними, а тому, підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування не вбачається.

З урахуванням того, що у заяві не зазначено достатніх відомостей, які могли б свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення, слідчий суддя робить висновок, що подана скарга є необґрунтованою. Отже, вона не підлягає задоволенню.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

У журналістському розслідуванні, окрім іншого, йдеться про те, що суддя ОСОБА_8 виправдав особу, яку затримали на одержанні неправомірної вигоди; у 2016 році він підписав дозвіл на обшук в результаті якого правоохоронці вилучили сервери, внаслідок чого жителі одного з районів Києва залишилися без інтернету; він підписав арешт керівника однієї з громадських організацій, а пізніше зробив більш жорстким запобіжний захід; його рішення йдуть на користь росії. В розслідуванні його називають «горе-суддею».

До того ж, саме журналістське розслідування містить інтерв`ю з президентом ГО «Україна проти свавілля чиновників» ОСОБА_9 , який «не перший рік досліджує діяльність ОСОБА_10 та не погоджується з його діями і вчинками». Останній вказує власну суб`єктивну думку щодо судді, який «уміє приховувати усі ці незаконно набуті статки», «він виносить непросто неправосудні рішення, а такими діями вчиняє колаборантні дії», «в поле зору суддя попав через скарги людей». Також, в розслідуванні йдеться про те, що скарги ОСОБА_11 потрапляють до судді ОСОБА_10 , який не розглядає їх по суті, а повертає або відмовляє у відкритті провадження.

Також, у журналістському розслідуванні йдеться про те, що суддя проходив процедуру кваліфікаційного оцінювання у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України. Громадська рада доброчесності в межах цієї процедури надавала висновок про невідповідність судді критеріям доброчесності та професійної етики. Рада встановила, що суддя ухвалював рішення, обумовлені політичними мотивами, маніпулюючи обставинами чи законодавством, мав зацікавленість в ухваленні (не ухваленні) певного рішення. Також, рада зазначила у висновку, що суддя безпідставно не задекларував майно, дохід. Сам суддя пояснив це прийняттям ним рішення щодо учасника Революції Гідності. В розслідуванні зазначається, що ВККСУ проігнорувала висновок ГРД за формальною підставою.

Слідчий суддя зауважує, що розміщення в Інтернеті такого роду інформації жодним чином не контролюється. Схожа інформація може також використовуватися для поширення неправдивих відомостей, зокрема, і з метою помсти судді за його дії.

Водночас, внесення відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування на підставі таких даних призведе до неефективного використання ресурсів органу досудового розслідування, як людських, так і матеріальних, а головне, посягатиме на незалежність судді, що неприпустиме у правовій державі.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

- відмовити у задоволенні скарги представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1