Провадження №: 1-кс/755/497/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 10.01.2025 року про закриття кримінального провадження № 0002799 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

представника скаржника ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва, в порядку ст. 303 КПК України, зі скаргою на постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 10.01.2025 року про закриття кримінального провадження № 0002799 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Скарга мотивована тим, що у провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві перебувало кримінальне провадження за № 0002799 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

27.10.2023 року слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення. 15.01.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва вказану постанову було скасовано.

Проте, 07.02.2024 року слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 вдруге винесено постанову про закриття провадження кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2024 року постанову слідчого скасовано.

Крім того, 10.01.2025 року слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 втретє винесено постанову про закриття провадження кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення. Скаржнику ОСОБА_3 вказану постанову, всупереч вимогам законодавства, надіслано не було.

Так, 03.02.2025 року вказана постанова була отримана представником скаржника - адвокатом ОСОБА_4 у відповідь на адвокатський запит. Тобто, у вказаному випадку скарга була подана з додержанням процесуального строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України.

Представник скаржника у поданій скарзі наголосив увагу суду на тому, що зі вказаною постановою слідчого не погоджується, оскільки органом досудового розслідування досягнуто помилкових та безпідставних висновків при прийнятті кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, яке має суто формальний характер.

Вказав, що у зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування кримінальному правопорушенню була присвоєна помилкова фабула та кваліфікація, яка фактично не відповідала змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення. Клопотання скаржника ОСОБА_3 про перекваліфікацію кримінального правопорушення слідчим не розглянуто. Тобто, на думку скаржників, слідчим не взято до уваги та не перевірено відомості, які викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення. При цьому в постанові обґрунтування вказаних обставин слідчим не наведено.

При цьому, органом досудового розслідування взагалі не враховано, що інформацію про сина заявника ОСОБА_6 було внесено до Єдиного реєстру осіб, в тому числі дітей, депортованих або примусово переміщених у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. Тобто, у вказаному випадку правоохоронним органом ігнорується необхідність захисту прав та свобод дітей, постраждалих внаслідок війни.

Зазначив, що слідчим не проведено жодних слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення важливих для розслідування даних. Крім того, звернув увагу суду на те, що мотивації постанов про закриття кримінальних проваджень є ідентичними за власним змістом, вказівки слідчих суддів стосовно подальших дій в кримінальному провадженні взагалі не беруться органом досудового розслідування до уваги. Також вказав, що не погоджується з мотивацією слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку з наявністю стосовно ОСОБА_7 іншого кримінального провадження, досудове розслідування якого здійснює СВ УСБУ в Полтавській області.

На підставі вищезазначеного просить скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 10.01.2025 року про закриття вказаного кримінального провадження.

Представник скаржника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги, зазначені у скарзі та просив їх задовольнити.

Слідчий Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги та вказав, що однією підстав для закриття кримінального провадження послугувало відсутність підстав вважати про наявність факту викрадення дитини, оскільки до матеріалів кримінального провадження додано відеозвернення ОСОБА_7 , яка підтвердила безпечне місцеперебування дитини в АР Крим.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника скаржника та слідчого, дослідивши долучені до скарги процесуальні документи, а також належним чином вивчивши матеріали закритого кримінального провадження № 0002799 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002799 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке розпочате за ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.07.2023 року.

Із дослідженої заяви вбачається, що заявник звернувся до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві з заявою від 13.07.2023 року та у мотивувальній частині вказував про викрадення дитини. При цьому, у прохальній частині вказаної заяви просив внести відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 146 КК України. Вищезазначеною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.07.2023 року уповноважених осіб Дніпровського УП ГУНП в м. Києві було зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою від 13.07.2023 року.

Проте органом досудового розслідування проігноровано вказані обставини та на власний розсуд внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 115 КК України з фабулою «зникнення безвісти дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », що не відповідає дійсності та обставинам викладеним в заяві, адже заявник безпосередньо наголошував на викраденні його сина - ОСОБА_6 .

При цьому, вказані дії представників органу досудового розслідування протирічать положенням п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, оскільки відомості до ЄРДР повинні вноситися у відповідності до поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Суд активно наголошує увагу представників органу досудового розслідування на приписах п. 22 ч. 4 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора 30 червня 2020 року № 298, які встановлюють особливий порядок обліку правопорушень вчинених стосовно дітей, а саме: під кримінальним провадженням, пов`язаним з інтересами дітей, розуміється кримінальне провадження про кримінальні правопорушення, вчинені стосовно дітей, а також у сфері охорони дитинства.

До кримінальних правопорушень, вчинених стосовно дітей, належать правопорушення, якими неповнолітній особі завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, або якщо унаслідок правопорушення порушено чи може бути порушено її інтереси. Зокрема, в яких неповнолітня особа безпосередньо залучена як потерпілий або у разі, коли відповідно до вимог частини шостої статті 55 КПК України потерпілими визнаються особи із числа близьких родичів чи членів сім`ї дитини, а також про діяння, в яких законом про кримінальну відповідальність окремо передбачено захист прав і свобод неповнолітньої особи.

До кримінальних правопорушень у сфері охорони дитинства належать правопорушення, об`єктом посягання яких є охоронювані законом суспільні відносини у сфері захисту прав дітей, як соціальної групи, у тому числі, які стосуються житлових та майнових прав, соціального забезпечення, освіти, охорони життя і здоров`я, опіки, піклування та усиновлення, праці, захисту інтересів держави щодо збереження мережі, майна та земельних ділянок дитячих установ, забезпечення законності використання бюджетних коштів і проведення державних закупівель, умисного невиконання судових рішень, одержання неправомірної вигоди тощо.

Тобто у вказаному випадку суд погоджується з думкою представника скаржника стосовно невірної кваліфікації дій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що потребує додаткового уточнення та вивчення органом досудового розслідування, за погодженням з процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні.

Вказане питання також вирішувалося ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.2024 року, яка долучена до матеріалів закритого кримінального провадження (а.к.п. 42-43), що активно ігнорується представниками органу досудового розслідування та прокуратури, рішення стосовно перекваліфікації дій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату розгляду скарги - не прийнято.

При цьому, відповідно до постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 06.02.2024 року ОСОБА_5 клопотання представника заявника - адвоката ОСОБА_4 про перекваліфікацію кримінального правопорушення, не задовольняються, з огляду на приписи п. 19 ч. 1 ст. 13 КПК України (а.к.п. 14-15).

Проте, суд активно наголошує увагу органу досудового розслідування на положення ст. 55 КПК України. У вказаному випадку спостерігається тривала бездіяльність слідчого при наявності процесуальної можливості прийняття рішення про перекваліфікацію кримінального правопорушення.

Окрім того, у вказаному кримінальному провадженні слідчим взагалі не проведено необхідний обсяг слідчих (розшукових) дій, спрямованих саме на встановлення місця проживання/знаходження саме дитини, а наявність стосовно ОСОБА_7 іншого кримінального провадження № 0000111 від 23.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ст. 111-2 КК України є доволі сумнівною підставою для закриття кримінального провадження.

При дослідженні постанов про закриття кримінального провадження, наявних в матеріалах справи, судом вбачається шаблонність та формальність їх постановлення, відсутність належної правової мотивації, яка б була зрозумілою для «стороннього спостерігача». Окрім того, з моменту реєстрації кримінального провадження з 08.08.2023 року органом досудового розслідування проведено виключно допит свідка ОСОБА_8 та здійснено огляд оптичного диску від 06.02.2024 року, що суперечить засадам об`єктивності та повноти досудового розслідування.

Статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України законодавчо передбачено гарантоване право кожного на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, закриття кримінального провадження являється формою закінчення досудового розслідування, за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, в свою чергу прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у своїй сукупності.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, у зв`язку з чим висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним.

Статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України заява №4494/07 від 7 листопада 2013 року у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню шляхом скасування постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 10.01.2025 року про закриття кримінального провадження №0002799 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдино ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу.

З цих підстав слідчий суддя, керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376, 534 КПК України,

постановив

Скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 10.01.2025 року про закриття кримінального провадження № 0002799 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України- задовольнити.

Постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 10.01.2025 року про закриття кримінального провадження № 0002799 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України- скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Копію ухвали разом з матеріалами закритого кримінального провадження № 0002799 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - надіслати до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві для подальшого проведення досудового розслідування, а також прокурору Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 - для відома та подальшого реагування.

Слідчий суддя: