КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: № 11-сс/824/1329/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2 Категорія: ст. 399 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо не розгляду скарги та клопотання про здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні та визнання потерпілим - відмовлено.

В обґрунтування вказаного рішення слідчий суддя послався на те, що процесуальне керівництво прокурорами Голосіївської окружної прокуратури міста Києва у кримінальному провадженні № 120 201 000 000 003 93 на час судового розгляду скарги ОСОБА_3 - не здійснюється, досудове розслідування у цьому провадженні на даний час закінчено, а тому і слідчий суддя позбавлений можливості надати правову оцінку діям прокурора щодо не розгляду клопотання у даному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу слідчого судді і захистити його права потерпілого на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та на отримання постанови про закриття кримінального провадження для реалізації права на її оскарження до суду.

Перевіривши апеляційну скаргу з додатками у порядку, визначеному ст.ст. 399, 422 КПК України, слід дійти висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18.12.2024, за наступним.

Як убачається з додатків до апеляційної скарги, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою від 15.11.2024, в якій просив в порядку ст.ст. 56, 220, 221, 303 КПК України зобов`язати прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 120 201 000 000 003 93 від 16.01.2020 задовольнити його повторну скаргу і клопотання від 29.10.2024 та надати письмові вказівки щодо прискорення завершення досудового слідства, допиту його як потерпілого, а також надання йому для ознайомлення матеріалів кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_3 в судовому засіданні 18.12.2024, слідчий суддя постановив ухвалу про відмову у задоволенні скарги з підстав закриття на час судового розгляду кримінального провадження № 120 201 000 000 003 93, що перешкоджає наданню правової оцінки діям прокурора - процесуального керівника щодо не розгляду клопотання ОСОБА_3 у даному провадженні.

Водночас, слід послатися на те, що постановою дізнавача Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві від 13.11.2024 кримінальне провадження № 120 201 000 000 003 93 від 16.01.2020 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, про що був обізнаний і ОСОБА_3 , який отримав повідомлення першого заступника керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва від 15.11.2024 про закриття вказаного провадження.

Отже, фактично на час звернення ОСОБА_3 до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні - 15.11.2024, це провадження вже було закрито - 13.11.2024.

У свою чергу, з долучених до апеляційної скарги матеріалів випливає, що 17.12.2024 ОСОБА_3 звернувся до начальника Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві з заявою про надання постанови про закриття вказаного кримінального провадження від 13.11.2024.

За будь-яких обставин, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18.12.2024 в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 120 201 000 000 003 93 від 16.01.2020 - відмовлено.

Отже, скарга ОСОБА_3 розглянута слідчим суддею по суті вимог скарги за процедурою, визначеною ст. 306 КПК України, з прийняттям рішення, передбаченого п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 307 КПК України.

Згідно норми ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, що знайшло своє відтворення і в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016, з послідуючими змінами.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному у Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується у порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальним законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, у даному провадженні виступає - Кримінальний процесуальний кодекс України.

Відповідно до положень ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України, забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 Глави 26 КПК України.

Так, ч. 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Також визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституціним) згідно з рішенням Конституційного Суду 4-р(ІІ)2020 від 17.06.2020 положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Зміст вказаної норми закону кореспондується з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України, які встановлюють перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Даний перелік є вичерпним і не передбачає можливості оскарження рішення, як у даному випадку, про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, що здійснював процесуальне керівництво, у закритому кримінальному провадженні.

Не входить до повноважень суду апеляційної інстанції і надання висновків по апеляційним вимогам ОСОБА_3 про зобов`язання ознайомити його з матеріалами кримінального провадження та на отримання постанови про закриття кримінального провадження (не вказано яку саме посадову особу і якого органу треба зобов`язати) після скасування ухвали слідчого судді - оскільки такі вимоги не висувалися перед слідчим суддею, не були предметом його розгляду, а тому і не підлягають перегляду судом апеляційної інстанції.

Як регламентовано ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

За викладеним, з огляду на те, що слідчим суддею постановлене рішення, що передбачене законом - п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, в аспекті положень ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги - апеляційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, оскільки ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18.12.2024, яка не підлягає апеляційному оскарженню, то у відкритті провадження за скаргою слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, а апеляційну скаргу - надіслати особі, яка її подала, як на це вказують приписи ч. 5 ст. 399 КПК України.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою ОСОБА_3 та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2