Єдиний унікальний номер 205/4904/25
Номер провадження 1-кс/205/314/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, у кримінальному провадженні №0000322 від 12.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог ст. 159-160 КПК України слідчий звернувся до суду з клопотанням про надання тимчасового доступу до інформації, яка міститься у мобільному телефоні марки «Тесnо» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який було вилучено 12.03.2025 в ході проведення огляду місця події.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 12.03.2025 до ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про те, що 12.03.2025 близько 18:13 у балці поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого було виявлено при собі психотропні речовини у великих розмірах.

За даним фактом 13.03.2025 розпочато кримінальне провадження №0000322 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України.

12.03.2025 слідчим СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 в період часу з 20:00 по 20:43 здійснено огляд місця події, під час якого ОСОБА_4 добровільно видав співробітникам поліції з передньої кишені своєї кофти сліп-пакети та добровільно видав співробітникам поліції мобільний телефон марки «Тесnо» синього кольору ІМЕI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_3 , а також добровільно надав графічний пароль доступу до телефону.

Слідчий вважає, що у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вилучений мобільний телефон може містити інформацію про дату, час, місце, спосіб, мету отримання наркотичних засобів, місць збуту, можливих співучасників злочину. Така інформація може знаходитися у вигляді історії здійснених та/або отриманих телефонних викликів та у смс- повідомленнях, фотознімках, відеозаписах на вказаному мобільному телефоні. Вказана інформація є важливою для подальшого проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, встановлення всіх обставин, пов`язаних з об`єктивною стороною вчиненого злочину, передбаченого ст. 309 КК України.

У зв`язку з викладеними обставинами слідчий просить надати тимчасовий доступ до інформації, яка міститься у мобільному телефоні «Тесnо», оскільки особисте листування особи є охоронюваною законом таємницею, та іншим способом, ніж на підставі ухвали слідчого судді, отримати інформацію, яка має доказове значення по вказаному кримінальному провадженню, неможливо.

Слідчий в судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив розглянути дане клопотання без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов такого висновку.

Відповідно до положень частини 1 статті 159 КПК тимчасовий доступ до речей і документів в контексті доступу до інформації, що міститься на мобільних терміналах систем зв`язку, полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходиться інформація, можливості отримати її копію.

Іншими словами, дозвіл на тимчасовий доступ становить собою наказ суду, адресований особі, у володінні якої знаходиться мобільний термінал, надати стороні кримінального провадження доступ до такої інформації для зняття її копії (постанова Верховного Суду у справі № 369/4929/19 від 09.04.2024).

Згідно ч.1 ст.162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать особисте листування особи та інші записи особистого характеру.

Частиною 6 статті 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Загальні положення про втручання у приватне спілкування містяться у статті 258 КПК України: ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді; п рокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу, якщо будь-яка слідча (розшукова) дія включатиме таке втручання.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 КПК спілкуванням є передання інформації у будь-якій формі від однієї особи до іншої безпосередньо або за допомогою засобів зв`язку будь-якого типу. Спілкування є приватним, якщо інформація передається та зберігається за таких фізичних чи юридичних умов, при яких учасники спілкування можуть розраховувати на захист інформації від втручання інших осіб.

Разом з тим, як неодноразово зазначав Верховний Суд, указані положення охороняють права осіб, які бажають зберегти таємницю їхнього спілкування, і надають гарантії від зловживань правоохоронних органів на несанкціоноване втручання у спілкування. Натомість таємниця виключається, якщо абонент (учасник) спілкування не бажає її зберігати і добровільно розкриває, зокрема, перед державними органами. За таких обставин не відбувається втручання у спілкування, а відбувається фіксація добровільно розкритої інформації, яка втрачає статус таємниці й набуває статусу відкритості (постанова ВС від 21.11.2024 у справі №639/3093/23).

У справі, що розглядалась Верховним Судом, під час огляду місця події засуджена надала дозвіл працівникам поліції на огляд належного їй мобільного телефону, отже доступ до відповідної інформації не був пов`язаний з подоланням систем логічного захисту, здійснювався за добровільною згодою особи, про що було складено протокол огляду електронних інформаційних систем, підписаний засудженою без зауважень. За таких обставин, колегія суддів ККС вважала, що доступ до інформації, що містилась в телефоні засудженої, отримано органом досудового розслідування без порушення вимог КПК України.

У постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі № 202/2174/23 зазначено, що відповідно до протоколу затримання особи на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України у останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Honor» та інформація, наявна в мобільному телефоні, була досліджена шляхом його включення та огляду мобільних додатків, текстових повідомлень, які в ньому знаходились, та доступ до яких не був пов`язаний із наданням володільцем відповідного серверу (оператором мобільного зв`язку) доступу до електронних інформаційних систем. В даному випадку орган досудового розслідування провів огляд предмета - телефону та оформив його відповідним протоколом, який складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, відповідно до протоколу огляду речей під час огляду мобільного телефону особа добровільно повідомила цифровий пароль від телефону.

Зазначене не суперечить положенням ч. 2 ст. 264 КПК, відповідно до яких зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин можливе без дозволу слідчого судді, якщо доступ до них не обмежується їх власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У постанові від 10.09.2024 (справа № 127/13972/17) Верховний Суд також зазначає, що у справі, що розглядалась, інформація, яка містилася мобільних телефонах, була досліджена шляхом їхнього включення та огляду наявних в них текстових повідомлень, доступ до яких не був пов`язаний із наданням володільцем відповідного серверу (оператором мобільного зв`язку) доступу до електронних інформаційних систем. У цьому випадку орган досудового розслідування провів огляд предметів та оформив його відповідним протоколом, який був складений із дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Огляд наявного на технічних пристроях особистого листування осіб, яке відбулося в минулому, для якого немає підстав проводити його в умовах таємності та негласності, не є видом НСРД і не потребує отримання дозволу слідчого судді, як і не потребує такого дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів.

Із матеріалів, долучених слідчим до клопотання, слідчим суддею встановлено, що 12.03.2025 слідчим СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 в період часу з 20:00 по 20:43 проведено огляд місця події, під час якого ОСОБА_4 добровільно видав співробітникам поліції свій мобільний телефон марки «Тесnо» та добровільно надав графічний пароль доступу до телефону.

Отже, у даному випадку телефон після його вилучення перебуває у володінні сторони обвинувачення, телефон отримано слідчим на підставі законно проведеного огляду, обставини якого не дають підстав для визнання цього телефону недопустимим доказом, тому слідчий суддя, враховуючи практику Верховного Суду, вважає, що доступ до інформації, що міститься в ньому, не потребує окремого дозволу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 159, 162,163, 258, 264, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, у кримінальному провадженні №0000322 від 12.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1