Справа № 215/6005/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року Суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , розглянувши клопотання (заяву) засудженого ОСОБА_2 про «декриміналізацію» (звільнення від покарання),

В С Т А Н О В И В:

До Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, надійшло вказане клопотання (заява) засудженої ОСОБА_2 .. В обґрунтування клопотання ОСОБА_2 зазначила, що вона була засуджена вироком до 5 років позбавлення волі. 09.08.2024 р. набрав чинності Закон України № 3886-1х про внесення змін до КУпАП. В зв`язку з цим просить декриміналізувати її дії.

Дослідивши клопотання (заяву), вважаю, що воно підлягає поверненню засудженому виходячи з наступного.

Згідно повідомлення від 03.10.2024 р. ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)», засуджена ОСОБА_2 не відбуває покарання у ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)», а тимчасово утримується в зв`язку з розглядом кримінального провадження Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 4 КК України.

На запити суду надійшла слідуюча інформація про засудження ОСОБА_2 :

- 02.11.2022 р. Тернівським районним судом м. Кривого Рогу до 5 років позбавлення волі, але з іспитовим строком на 2 роки;

- 23.11.2022 р. Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі, а з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України з урахуванням вироку від 02.11.2022 р. до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

- 04.04.2023 р. Дніпровським апеляційним судом після перегляду вироку від 23.11.2022 р., яким було змінено, до 5 років позбавлення волі, з виконанням вироку від 02.11.2022 р. самостійно.

Крім цього, 19.11.2024 р. кримінальне провадження у відношенні неї за ст. 185 ч. 4 КК України, закрито.

Таким чином, виконанню підлягають вироки від 02.11.2022 р., але з іспитовим строком, та від 04.04.2023 р. з реальним відбуттям покарання.

Тому суд вважає, що засуджена в своєму клопотанні має на увазі саме вирок від 04.04.2023 р. Дніпровського апеляційного суду, про що свідчить отримана судом 23.12.2024 р. інформація про прибуття засудженої для відбування покарання до ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65», розташованої за адресою Полтавська область, Полтавський район, с. Божківське, вул. Паркова, 12.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати в тому числі питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, в даному випадку про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Згідно до ч. ч. 2, 3 ст. 11 КВК України, установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом. Кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (далі - виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (далі - виправні колонії).

Відповідно до ст. 18 КВК України, слідчі ізолятори виконують функції виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і виправних колоній середнього рівня безпеки стосовно засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Відповідно до ст. 90 КВК України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria та у рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції, в тому числі стосовно територіальної підсудності, приймає будь-які рішення за заявою, клопотанням засудженого, або клопотанням, поданням установи виконання покарань, що не відноситься до його, в тому числі територіальної юрисдикції.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у 2017 р. в своєму «Узагальнені судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків», роз`яснював, що «результати аналізу надісланих для узагальнення матеріалів дають підстави для висновку про те, що у переважній кількості випадків суди правильно застосовували кримінальне процесуальне законодавство в частині правових наслідків порушення положень КПК про територіальну підсудність розгляду подань (клопотань) про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. В деяких випадках суди, встановивши, що подане клопотання (подання) перебуває за межами його підсудності, постановляли ухвалу про повернення подання або клопотання.

З огляду на наведені положення та враховуючи, що у випадку недотримання суб`єктом звернення правил територіальної підсудності, визначеної у ст. 539 КПК України, суд не здійснює розгляд по суті клопотання, встановивши, що клопотання (подання) є не підсудним, а з урахуванням положень ст. 539 КПК України, суд вправі прийняти рішення про повернення відповідного клопотання, що забезпечить право суб`єкта звернення на доступ до правосуддя до належного суду».

Аналіз вище наведених норм, в їх структурному закріпленні та послідовному викладені в КПК і КВК України, та практики Європейського Суду з прав людини, вказує на те, що в першу чергу суд, отримавши заяву, клопотання, засудженого, подання адміністрації установи, де утримується особа, у разі встановлення порушень правил територіальної підсудності, повертає заяву, клопотання засудженого, подання установи, тобто суд виконує процесуальні дії виключно в межах зазначеного раніше.

Тому роблю висновок, що подане клопотання підлягає поверненню особі, яка його подала для звернення з ним до належного суду, яким є місцевий суд, у межах територіальної юрисдикції якого повинен буде виконуватися вирок від 04.04.2023 р. Дніпровського апеляційного суду, а саме до Полтавського районного суду Полтавської області, в межах територіальної юрисдикції якого засуджена відбуває покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання (заяву) засудженої ОСОБА_2 про «декриміналізацію» (звільнення від покарання) за вироком від 04.04.2023 р. Дніпровського апеляційного суду - повернути особі, яка його подала.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що з клопотанням про «декриміналізацію» (звільнення від покарання), вона має право звернутися до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок від 04.04.2023 р. Дніпровського апеляційного суду та відбувається покарання призначене ним, а саме до Полтавського районного суду Полтавської області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом семи днів з дня її постановлення, а засудженим з дня отримання її копії.

Суддя: