КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2605/2025 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тинда російської федерації, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 12.11.2022, з моменту фактичного затримання. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , залишено без зміни до набрання вироком законної сили. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , з 2018 року спільно проживав з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її двома доньками:малолітньою - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітньою - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 . 25.02.2020 ОСОБА_7 та ОСОБА_13 уклали шлюб, в якому народився спільний син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

12.11.2022 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із малолітньою падчеркою ОСОБА_11 та малолітнім сином ОСОБА_14 направились до м. Києва.

Того ж дня близько 15 год. 20 хв., перебуваючи поруч адреси: м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 2А, знаходячись неподалік гаражного приміщення та покинутого вантажного транспортного засобу, з метою реалізації свого прямого злочинного наміру, який виник у ОСОБА_7 під час їх спільного проживання:задоволення статевої пристрасті шляхом посягання на статеву недоторканість малолітньої ОСОБА_11 , усвідомлюючи малолітній вік останньої, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989, яка набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що ОСОБА_11 не виповнилось чотирнадцяти років, тобто малолітня особа необізнана щодо стосунків між статями, примушував її до орального проникнення та здійснював оральне проникнення свого статевого органу до ротової порожнини малолітньої ОСОБА_11 ..

ОСОБА_11 значення вчинених щодо неї дій ОСОБА_7 , з урахуванням вікових та психологічних особливостей, не могла розуміти і тому не могла чинити їм належний та свідомий опір.

Під час та після орального проникнення до ротової порожнини малолітньої ОСОБА_11 у ОСОБА_7 не відбулася еяколяція, оскільки його злочинні дії були виявлені перехожими, які у подальшому його затримали.

Зазначеними діяннями, ОСОБА_7 передбачав можливість формування у малолітньої ОСОБА_11 неправильного розуміння змісту та ставлення до статевих відносин, відносин між статями, створюючи спотворений соціальний досвід, порушуючи нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток та статеву недоторканість останньої.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати та кримінальне провадження закрити на підстав п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що невстановлені достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Такі вимоги мотивує тим, що затримання ОСОБА_7 відбулося з численними порушеннями вимог ст. 208 КПК України, обвинуваченому не було забезпечено захисника, близьких осіб ОСОБА_7 не було повідомлено про його затримання та місце його перебування; одразу після затримання ОСОБА_7 було доставлено до КМНКЛ «Соціотерапія» для огляду на стан сп`яніння, висновок якої є недопустимим доказом, оскільки здобутий поза межами досудового розслідування. Захисник вважає, що внесення відомостей до ЄРДР відбулося з порушенням, оскільки про кримінальне правопорушення було повідомлено на гарячу лінію «102» свідком, в той час як орган досудового розслідування зазначає підставою внесення до ЄРДР письмову заяву матері потерпілої.

Зазначає, що покладені в основу вироку показання спеціаліста-психолога, а також складений нею висновок є неналежними доказами з тих підстав, що поза увагою суду залишилося відсутність у даного спеціаліста повноважень та необхідної кваліфікації надавати пояснення та висновки у кримінальному провадженні, крім того вона не є судовим експертом. З цих підстав захисник зазначає, про недопустимість як доказу відеозапису проведення опитування малолітньої потерпілої у «Зеленій кімнаті», а також недопустимість складеного за результатами опитування ОСОБА_11 в зеленій кімнаті висновку.

Звертає увагу також на недопустимість висновку № СЕ-19-22/47433-ПС від 10.02.2023, оскільки цей висновок містить численні недоліки щодо його оформлення; недопустимість висновку судово-психіатричного експерта № 827 від 27.12.2022 року, оскільки у висновку експертом не вказано, на підставі яких вихідних даних та за якими критеріями експертом встановлено, що ОСОБА_7 виявляє ознаки розладу поведінки педофільного характеру.

Вказує, що судом безпідставно взято до уваги протокол проведення слідчого експерименту, від 19.11.2022 року, оскільки його було проведено за обставин, які не відповідали максимально наближеним умовам події кримінального правопорушення, слідчий експеримент було проведено за участі одночасно обох свідків, а результати проведеного слідчого експерименту не відтворили цілісну картину злочину, є неповними та потребували ряду уточнень. Звертає увагу на недопустимість і протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, оскільки органом досудового розслідування для впізнання надано абсолютно різні фотознімки осіб, які навіть близько не схожі з обвинуваченим.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, посилаючись на законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку суду першої інстанції, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора та законного представника потерпілої, які заперечували проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 152 КК України, колегія суддів вважає обгрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, оцінив їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і дійшов обґрунтованих висновків про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, встановлених судом.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, спростовуються сукупністю зібраних, безпосередньо досліджених та оцінених доказів, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_15 проте, що 12.11.2022 разом із племінником ОСОБА_16 йшли у магазин повз гаражі, де вонип побачили чоловіка (яким у подальшому виявився ОСОБА_7 ) з двома дітьми. Повертаючись з магазину, побачили, що ОСОБА_7 стояв з дівчиною, підвівши її до себе і утримуючи за плече, при цьому, її голова була на рівні його статевого органу. Свідок почав кричати: «що ти робиш?!» і з племінником побігли до ОСОБА_7 , який одразу відштовхнув дівчинку від себе, намагаючись застебнути ширінку штанів. ОСОБА_7 казав, що лише допомагав дівчинці, а на запитання: «чому у нього розстібнута ширінка?» -мовчав. ОСОБА_7 намагався піти з місця події, але його не відпускали та викликали поліцію. Вважає, що відносно дівчинки ОСОБА_7 вчинялися протиправні дії сексуального характеру. При цьому, він вказав, що у дівчинки над верхньою губою було почервоніння. Дівчинка була одягнута, але трусилася, як йому здалося, від страху.Статевого органу обвинуваченого не бачив, а лише як ОСОБА_7 натягував труси на нього. Аналогічні за змістом показання щодо обставин події надав свідок ОСОБА_16 , вказавши, що бачив голову дівчинки біля оголеного статевого органу ОСОБА_7 . На його думку ОСОБА_7 вчиняв насильницькі дії орального характеру відносно малолітньої дівчинки.

- показаннями свідка ОСОБА_17 - психолога Гореницького ліцею Білогородської сільської ради,яка позитивно характеризувала ОСОБА_11 , та вказала, що була присутньою під час розмови соціального працівника ОСОБА_18 та ОСОБА_11 . Потерпіла розповіла при соціальному працівнику, що вона з ОСОБА_7 поїхала до м. Києва, де в подальшому пішли до гаражів і він просив її взяти до рота його пісюн. Не бив, але наполегливо просив, на зазначену пропозицію дитина відмовилася, на що ОСОБА_7 почав кричати. В цей момент незнайомі люди почали голосно кричати, але не пояснила чому. Зазначила, що дітям віку ОСОБА_11 не притаманно фантазії чи вигадки сексуального характеру, якщо вони не стикаються в реальному житті з подібним.

- показаннями свідка ОСОБА_19 - класний керівник класу в якому навчається ОСОБА_11 , яка дала показання про те, що ОСОБА_7 приходив до ліцею забрати потерпілу, у нетверезому стані і вона боялася його. Щодо події злочину зазначила, що ОСОБА_20 та ОСОБА_7 поїхали до м. Києва, щоб відвідати його маму. «По дорозі, ОСОБА_7 завів ОСОБА_11 за гаражі, вона плакала, кричала, а він її примушував та бив по голові, хотів «дати їй на рот», але це побачили сторонні люди, які заступилися за неї. При даній розповіді була присутня вона та ОСОБА_21 . Про почуте від дитини поставила до відома соціального працівника та директора. Потерпіла зазначила, що мама просила її про це нікому не розповідати. Дитина плакала при розмові та показувала, як він її бив, зазначила, що більше нікому про дану подію не розповідала.

- показаннями свідок ОСОБА_22 - соціального педагога в ліцю, де навчається ОСОБА_11 , про те, що ОСОБА_11 розповіла про обставини події, що відбулася 12.11.2022, сказала, що ОСОБА_7 її примушував «брати до рота», на уточнення «що саме?» відповіла «статевий член». Свідок стверджувала, що ОСОБА_11 не могла такого вигадати, бо вона навіть не могла пояснити, що саме необхідно було брати до рота. Також, ОСОБА_11 просила не розповідати про цю розмові мамі, бо мама наказала нікому про це не розповідати. Також свідок негативно характеризувала ОСОБА_7

- показаннями свідкаОСОБА_23 - дружини обвинуваченого ОСОБА_7 та материОСОБА_11 , про те, що 12.11.2022 близько 16.00 їй зателефонували з поліції і сказали, що відносно її доньки ОСОБА_11 вчинено кримінальне правопорушення сексуального характеру. Через декілька годин на місці події працівники поліції сказали, що її чоловік ОСОБА_7 просив ОСОБА_24 брати його пісюна до рота. Там були свідки, які бачили подію. За чоловіком вона не спостерігала ознак такої поведінки та вважає, що такого трапитися не могло. Зазначила, що наступного дня ОСОБА_25 допитували у «Зеленій кімнаті».

На переконання апеляційного суду, покладені в основу вироку показання свідків є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності для встановлення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами: даними протоколу огляду місця події від 13.11.2022; даними консультаційного висновку спеціаліста №4847 від 12.11.2022, яким встановлено у ОСОБА_11 забій м`яких тканин голови; даними висновку психолога ОСОБА_26 , за результатами опитування ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 16.11.2022, згідно якого 13.11.2022 опитано ОСОБА_11 та виявлено достатній комплекс ознак, який притаманний розповіді дитини про психотравмуючу подію, пов`язану з ознаками домашнього насильства (психологічного, фізичного і сексуального); до висновку психолога додано диск із відеозаписом проведеного опитування, який відтворено та досліджено у судовому засіданні, на якому зафіксовано показання ОСОБА_11 за результатом здійсненого опитування психологом у «Зеленій кімнаті» проведеного 13.11.2022; даними стенографії відеозапису допиту малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за участю психолога ОСОБА_26 в зеленій кімнаті, згідно якого ОСОБА_11 дала пояснення, що вона разом з татом і братом поїхали до бабусі ОСОБА_27 , потім пішли за гаражі і він заставляв її брати в рот пісюн та ОСОБА_7 її бив. Також ОСОБА_11 на ляльках показала, як ОСОБА_7 її бив по голові. Зазначила, що вона не хотіла, але він дістав пісюн та заставляв її взяти до рота, пісюн був весь відкритий. Також зазначила, що раніше ОСОБА_7 з нею грався у ліжку. Щодо події зазначила, що вона плакала і в цей час підбігли два дяді, які сказали, що викличуть поліцію, та вона на вказівку батька сховалася в кінці гаражів, в цей час її брат гуляв поблизу; даними висновку експерта №СЕ-19-22/47433-ПС від 10.02.2023, яким встановлено у поведінці ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наявні психологічні особливості, що властиві для самостійного відтворення нею подій під час проведення слідчої дії. У комунікативній діяльності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зафіксованій на відеозаписі (2022_11_13_12 29_20) наявні ознаки, які відповідають психологічним закономірностям відтворення пережитої події; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11.2022, згідно якого свідок ОСОБА_15 впізнав на фотознімку №2 ( ОСОБА_7 ), особу яку він бачив за адресою: АДРЕСА_3 ; даними протоколівслідчих експериментів від 13.11.2022, під час яких свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , кожен окремо, детально розказали та показали фактичні обставини події, свідками якої вони стали, а саме, що 12.11.2022 близько 15:00 год. разом вийшли із місця свого проживання та поблизу гаражів, побачили раніше незнайомого їм чоловіка, який був у неадекватному стані з можливими ознаками алкогольного сп`яніння разом із двома малолітніми дітьми: дівчинка років 6-8 та хлопчик 1-2 роки. Свідки пройшли повз та коли поверталися назад звернули увагу на те, що раніше незнайомий їм чоловік стоїть до них спиною, а обличчям до гаражів та приватного сектору, штани приспущенні. Перед чоловіком обличчям до нього стоїть дівчинка та робить рухи, характерні для орального статевого акту. Окрім цього, чоловік притримував дівчинку за спину. Свідок ОСОБА_15 крикнув до чоловіка запитання: «що він робить?» про те, він не реагував. Тоді свідки підбігли до чоловіка та, будучи на відстані близько 3 метрів, побачили, що чоловік стоїть з приспущеними штанами, дівчинка стоїть навпроти нього та здійснює рухи характерні для орального статевого акту. Свідкизнову закричали, після чого раніше незнайомий чоловік своєю рукою відштовхнув дівчинку, яка внаслідок цього вдарилася об дерево, що знаходилось позаду неї. Чоловік відійшов від дівчинки та почав натягувати нижню білизну та штани, проте в метушні не встиг цього зробити. Дівчинка була заплакана, а хлопчик перебував поблизу. В подальшому свідок разом із племінником викликали працівників поліції. Також, під час слідчих експериментів, свідкидетально описали нижню білизну раніше незнайомого чоловіка та його особисто; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.11.2022, згідно якого свідок ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , впізнав на фотознімку №4 ( ОСОБА_7 ), особу яку він бачив за адресою: АДРЕСА_3 ; даними висновку психолога ОСОБА_26 за результатами опитування ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 16.11.2022, яким 13.11.2022 опитано ОСОБА_12 та виявлено достатній комплекс ознак, притаманний розповіді дитини про психотравмуючу подію, пов`язану з ознаками домашнього насильства (фізичного і психологічного). З метою недопущення повторного психотравмування дитини - рекомендовано обмежити її участь у досудовому та судовому розгляді;даними стенографії відеозапису допиту малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за участю психолога ОСОБА_26 в зеленій кімнаті за адресою: АДРЕСА_4 , від 21.11.2022, згідно якого ОСОБА_12 надала пояснення, що ОСОБА_7 часто випивав, складалося враження, що йому все набридло і він хоче піти із сім`ї. Також зазначила, що він останнім часом постійно її принижував, казав, що вона жирна, некрасива, нічого не досягне в житті. Зробила припущення, що у випадку, якби вона йому довіряла і продовжувала спілкуватися, з нею відбулося бисексуальне насильство, таке, як сталося із її сестрою. Зазначила, що ОСОБА_7 неодноразово піднімав на неї та сестру руку, бив по жопі, а на маму замахувався. Бив ременем та бляшкою від ременя, від чого на тілі залишилися синяки. Також зазначила, що він постійно брав її за шию та душив. Також розповіла, що мама боялася розлучитися із ОСОБА_7 , бо той погрожував забрати брата та в подальшому знущатися з нього. Внаслідок сукупності всіх подій у неї розпочалися панічні атаки;даними висновку експерта №СЕ-19-22/47434-ПС від 10.02.2023, яким встановлено у поведінці ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наявні психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення нею подій під час проведення слідчої дії. У комунікативній діяльності ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зафіксованій у відеозаписі (2022_11_13_12 29_30), наявні ознаки, які відповідають психологічним закономірностям відтворення пережитої події;даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.11.2022, згідно якого ОСОБА_7 затримано 12.11.2022 о 19:00 за адресою: вул. М. Василенка, 2-а, м. Київ безпосередньо після вчинення злочину; даними висновку судово-психіатричного експерта №827 від 27.12.2022, згідно якого ОСОБА_7 яким-небудь психічним розладом на період кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється не страждав. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 в момент кримінального правопорушення, в скоєнні якого він підозрюється, не виявляв ознак тимчасового розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на теперішній час яким-небудь психічним розладом не страждає. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 за своїм психічним станом не потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру. ОСОБА_7 наркоманією не страждає, але виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (MKX-10: F 10.1). ОСОБА_7 за своїм психічним станом потребує застосування відносно нього спостереження та лікування у лікаря-нарколога на загальних підставах з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (MKX-10: F 10.1). ОСОБА_7 не виявляє ознак розладу сексуальної переваги у вигляді педофілії, але виявляє ознаки розладу поведінки педофільного характеру; даними протоколу огляду відеозапису від 13.02.2023 яким встановлено, що 12.11.2022 о 15:41:57 зафіксовано приїзд працівників поліції на місце події та вийшовши із службового автомобіля до них підходять двоє чоловіків, які пояснюють про обставини події. На 01 хвилині 00 секунд працівник поліції запитує у малолітньої дівчинки ( ОСОБА_11 ) про обставини та що відбулося із дівчинкою, після чого дітей запрошують до службового автомобіля. На запитання працівниці УПП, що відбулося, дівчинка плаче та повідомляє, що не розкаже. На 08 хвилині 18 секунді працівники поліції розмовляють з працівниками бригади швидкої медичної допомоги та повідомляють, що дівчинка розповіла, як батько ( ОСОБА_7 ) примушував до орального акту. На 15 хвилині 53 секунди працівниця УПП у службовому автомобілі спілкується із малолітньою ОСОБА_11 , яка повідомляє свої анкетні дані. На 19 хвилині 25 секунді дівчинка повідомляє працівникам поліції, що батько завів її за гаражі та змушував до орального статевого акту, бив її по голові, оскільки дівчинка не бажала виконувати його вимогу. На 23 хвилині 12 секунді працівниця УПП доповідає відносно події, яка відбулася та повідомляє, що мати ОСОБА_13 у момент події розмовляла по телефону із ОСОБА_7 та чула все, що відбувається із дівчинкою. На 52 хвилині 40 секунд ОСОБА_7 доставлено до медичної установи для проведення освідування; даними огляду предмета від 30.01.2023 яким досліджено диск з аудіозаписом із назвою «12-11-2022 15-31-55 15-31-55 00-01-58 92 5Телефон» на якому зафіксовано діалог про виклик патрулю поліції на місце події 12.11.2022 за адресою: М. Василенка, 2а,; даними протоколу огляду предмета від 13.01.2023 яким досліджено диск з аудіозаписами. На аудіозаписі із назвою «02945» на якому зафіксовано діалог про виклик патрулю поліції за адресою: АДРЕСА_2 , за фактом виклику сусідів на подію що вітчим душив дитину, дівчинку 8-класницю. На аудіозаписі із назвою «52341» на якому зафіксовано діалог про виклик патрулю поліції за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., с. Гореничі, вул.. Лермонтова, 12, за фактом виклику ОСОБА_13 у зв`язку з агресивною поведінкою її чоловіка ОСОБА_7 .. На аудіозаписі із назвою «76172» на якому зафіксовано діалог про виклик патрулю поліції за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., с. Гореничі, вул.Лермонтова, 12, за фактом виклику перехожим до якого звернулася ОСОБА_12 у зв`язку із агресивною поведінкою вдома вітчима; даними огляду предмета від 03.02.2023 яким досліджено диск з аудіозаписом із назвою «16943» на якому зафіксовано діалог про виклик патрулю поліції на місце події за адресою: АДРЕСА_5 , та повідомляється, що в квартирі під номером 8, прийшов син сусідів та б`є лежачого батька і матір, витягнув у коридор під`їзду та б`є; даними листа служби у справах дітей Бучанського району Київської області Білогородської сільської ради №620 від 07.12.2022 згідно якого ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , поставлені на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у службі у справах дітей Білогородської сільської ради; висновком КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 12.11.2022 №006714, згідно якого ОСОБА_7 12.11.2022 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а саме 1,69% проміле.

На переконання колегії суддів висновки суду першої інстанції про те, що показання потерпілої, свідків, надані стороною обвинувачення письмові докази взаємопов`язані між собою та у своїй сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, зокрема щодо події злочину, доведеності винуватості обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України. Вказані досліджені судом докази зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, не встановлено.

Місцевим судом надано оцінку всім зібраним у кримінальному провадженні доказам, переконливо наведено мотиви, за яких судом взято їх до уваги, а твердження захисника про те, що суд належним чином не врахував суті доказів та їх значення для встановлення дійсних обставин події інкримінованого кримінального правопорушення і оцінки діянь обвинуваченого ОСОБА_7 - спростовуються належним чином умотивованими висновками суду.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про недопустимість ряду доказів, а саме: протоколу прийняття усної заяви у ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення; проведення допиту малолітньої дитини ОСОБА_30 в зеленій кімнаті; протоколу проведення слідчого експерименту та відео відтворення події із свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_15 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімках; висновок судово-психіатричної експертизи, були предметом ретельної перевірки та оцінки судом першої інстанції.

Висновки суду першої інстанції про те, що під час проведення слідчих дій, порушень вимог КПК України, які були би фундаментальними і безумовно вказували би на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час їх отримання, не установлено, - обгрунтованими.У даному кримінальному провадженні порядок, встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій, дотриманий у повній мірі.

Усі без виключення вказані слідчі дії проводилися з фіксацією у передбачений законом спосіб, що виключає порушенняправ учасників кримінального провадження.

Нових переконливих даних, які би спростовували вказані висновки суду першої інстанції та давали би підстави для визнання доказів неналежними чи недопустимими, захисником в апеляційній скарзі не наведено та в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Посилання захисника на недопустимість як доказу складеного висновку психолога ОСОБА_26 , є неспроможними з огляду на те, що перед залученням останньої у якості спеціаліста, органом досудового розслідування в повній мірі перевірено та встановлено наявність у ОСОБА_31 спеціальних знань та навичок, необхідних для надання консультації, пояснень, довідок та висновків під час досудового розслідування з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Підстав вважати складений психологом ОСОБА_26 висновок недопустимим доказом, матеріалами кримінального провадження не встановлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчі експерименти за участі свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є недопустимими доказами, з підстав відтворення події при обстановці, яка не відповідала обстановці у день події, є необгрунтованими, оскільки свідки під час слідчих експериментів повно і точно відобразили відомі їм обставини події, яка відбулася 12.11.2022 року, та окрім того, результати слідчих експериментів, зафіксовані у протоколах їх проведення та доданих до них відеозаписів, були підтверджені показаннями свідків під час допиту їх судом першої інстанції.

Не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції і доводи апеляційної скарги про порушення вимог кримінального процесуального закону під час затримання ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_7 було затримано на підставп. 2 ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол. Затриманому було роз`яснено його права та обов`язки. Зауважень чи заперечень до протоколу затримання не було.

Слід зазначити, що направлення ОСОБА_7 одразу після затримання до КМНКЛ «Соціотерапія» з метою визначення стану його сп`яніння, в даному випадку є виправданою процедурою і підстав вважати отриманий висновок лікаря щодо стану сп`яніння ОСОБА_7 недопустимим доказом, як стверджує захисник, матеріали кримінального провадження не містять.

Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень КПК України, що унеможливили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що мали би як наслідок порушення процесуальних прав обвинуваченого.

На переконання колегії судів апеляційної інстанції, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання із дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли би істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 152 КК України, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні поданої апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 слід відмовити, а вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_______________ ______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4