Справа № 211/966/25
Провадження № 1-кп/211/413/25
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготочому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0003059 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізюм Харківської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який проходить військову службу на посаді стрільця-снайпера 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, з повною середньою освітою, раніше не судимого, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч 4 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ :

солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді стрільця-снайпера 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 18 грудня 2024 року о 09 год. 30 хв., перебуваючи в пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 на території «Машинобудівного заводу» міста Дружківка Донецької області, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 № 382 від 18.12.2024, доведене заступником командира з психологічної підтримки персоналу 4 аеромобільної роти військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_7 згідно якого, окрім іншого, військовослужбовцям 4 аеромобільної роти: солдату ОСОБА_8 , солдату ОСОБА_9 , солдату ОСОБА_10 , солдату ОСОБА_4 , солдату ОСОБА_11 до 11.00 18.12.2024 вибути в район зосередження 4 аемр 122 оаемб «ЗАКІТНЕ» та до 21.00 18.12.2024 вибути в район з центром БІЛОГОРІВКА та приступити до виконання бойового завдання по обороні ротного опорного пункту «ГОЛЬФ» БІЛОГОРІВКА.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого вірно кваліфікували за ст.. 402 ч 4 КК України та суд кваліфікує його дії за ст.. 402 ч 4 КК України за ознаками: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

24 січня 2025 р. між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення .

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене узгоджене покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді 1 ( одного ) року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замість призначеного покарання у вигляді 1 ( одного ) року 6 місяців позбавлення волі, замінити на тримання у дисциплінарному батальоні для військовослужбовців строком на 1 ( один ) рік 6 місяців.

В судовому засіданні прокурор та обвинувачений підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 КПК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4п 1 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюванимчи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим є тяжким злочином, а отже угода відповідає вимогам закону.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав, погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд враховує те, що ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся, раніше не судимий, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття , беззастережне визнання ним винуватості, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, що виразилось в участі в бойових діях під час проходження військової служби, враховуючи характеристику за місцем проходження служби, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.. 67 КК України, врахувавши засади гуманізму та виховну роль кримінального судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Речові докази відсутні, витрати на експерта відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду від 24 січня 2025 року по кримінальному провадженню № 0003059 про визнання винуватості укладену між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.. 402 ч 4 КК України та призначити узгоджене покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді 1 ( одного ) року 6 ( шість ) місяців позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 62 КК України, призначене покарання у вигляді 1 ( одного ) року 6 ( шість ) місяців позбавлення волі, замінити на тримання у дисциплінарному батальоні для військовослужбовців строком на 1 ( один ) рік 6 ( шість ) місяців .

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 18 грудня 2024 року .

На підставі ст..72 ч 1 КК України зарахувати ОСОБА_4 один день позбавлення волі як один день тримання в дисциплінарному батальоні для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді триманя під вартою залишити таким до набрання вироком законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватість є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом тридцяти днів з моменту його проголошення .

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику , прокурору.

Суддя: ОСОБА_1