У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з приміщення

захисника ОСОБА_6 Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської

області)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваної за ч. 2 ст. 307 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2025 року застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 квітня 2025 року включно.

Визначено заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн. У разі звільнення під заставу покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, в провадженні якого буде перебувати кримінальне провадження, прокурора або суду; не відлучатися з території м. Вознесенська Вознесенського району Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На думку апелянта, не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Просить врахувати, що ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, а тому, утримання під вартою ставить підозрювану у дискомфортне становище та спричинятиме фізичний біль через неприйняття вчасно ліків.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001111 від 05.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

25.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання вказав, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, зокрема, рапортами щодо виявлення кримінальних правопорушень від 05.11.2024, 27.01.2025, 24.02.2025; проведення контролів за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 27.01.2025 та 24.02.2025; протоколами допитів та додаткових допитів ОСОБА_8 ; висновком експерта №СЕ-19/115-24/20774-НЗПРАП від 20.11.2024; постановою про використання під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії ідентифікаційних засобів №178/59-2025 від 27.01.2025; протоколом перепису коштів №179/59-2025 від 27.01.2025; протоколом догляду покупця №180/59-2025 від 27.01.2025; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки №181/59-2025 від 27.01.2025; висновком експерта №СЕ-19/115-25/1691-НЗПРАП від 10.02.2025, відповідно до якого надана на експертизу речовина, яка знаходиться всередині сейф-пакету WAR0011865, містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою у складі речовини 0,0986 г.; протоколом обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 від 24.02.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що існують заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваної, дані про особу підозрюваної та встановлені ризики.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу.

Підозрювана ОСОБА_7 про дату та час апеляційного розгляду повідомлена належним чином. Заяву про бажання брати участь у апеляційному розгляді не подавала.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 ст. 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до частини 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Ці вимоги закону враховані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення.

15.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування та розгляду клопотання слідчим суддею про застосування запобіжного заходу підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 могла вчинити кримінальне правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Захисник висновки слідчого судді в цій частині не оспорює.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваної під вартою, є правильними.

Колегія суддів зазначає, що підозрювана ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та у разі доведеності її вини, можливе призначення покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна. ОСОБА_7 не працює, на утриманні дітей не має, отже, немає міцних соціальних зв`язків, раніше не судима в силу ст. 89 КК України.

Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

Також підозрювана ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки достовірно знаючи свідків у кримінальному провадженні (коло наркозалежних осіб, які мали доступ до домоволодіння останньої є обмеженим, тому можливий факт встановлення особи викривача, щодо якого застосовані заходи безпеки), а також інших свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, шляхом залякування та погроз та іншого впливу на свідків, показання яких мають важливе значення по провадженню, може негативно впливати на об`єктивність їх подальших показань, що матимуть суттєве значення по справі.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , є також доведеним, оскільки, як зазначено у клопотанні слідчого, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів, ОСОБА_7 здійснювала незаконний збут безпосередньо за місцем свого мешкання, що свідчить що перебування за місцем мешкання не забезпечить виключення можливості продовження протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин.

Колегія суддів також враховує, що наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначеного ризику.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею рішення про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином вмотивовано.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ані слідчим суддею, ані колегією суддів під час апеляційного розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вагомість наявних доказів щодо можливого вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання винуватою, дані про її особу, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що до ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Щодо доводів апелянта, що ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, то ці дані не зменшують існування встановлених ризиків та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів зазначає, що в умовах СІЗО забезпечується надання ув`язненим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги.

Щодо застави.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначені вимоги слідчим суддею дотримані.

Розмір застави визначений з урахуванням положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. Слідчим суддею достатньо враховано тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також майновий та сімейний стан підозрюваної.

Колегія суддів зазначає, що визначений розмір застави зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків в разі внесення застави.

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3