Справа № 349/232/25
Провадження № 1-кп/349/73/25
У Х В А Л А

іменем України

15 квітня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Бурштин Івано-Франківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який працює приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.368-4 , ч.1 ст.366, ч.3 ст.362 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення

Згідно обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується в умисних діях, які виразились:

- в одержанні нотаріусом неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, та в інтересах третіх осіб, вчинених за попередньою змовою групою осіб, повторно;

- у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей;

- у несанкціонованих діях з інформацією, яка обробляється в автоматизованих системах, особою, яка має право доступу до неї, вчинених повторно та за попередньою змовою групою осіб.

За обставинами викладеними в обвинувальному акті, ОСОБА_3 у відповідності до реєстраційного посвідчення, виданого Головним управлінням юстиції в Івано-Франківській області №119 від 05 грудня 2007 року є приватним нотаріусом Рогатинського нотаріального округу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 4 вказаного Закону передбачено право нотаріуса на одержання плати за вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» заборонено вчинення нотаріальних дій, у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року №20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, передбачено обов`язок нотаріуса відмовляти у вчиненні нотаріальної дії у разі її невідповідності законодавству України, встановлювати особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій, долучати копію документа, на підставі якого встановлюється особа, до примірника правочину, що залишається в справах нотаріуса.

ОСОБА_3 згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України станом на 28 липня 2012 року був службовою особою, яка згідно вимог ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Так, 28 липня 2012 року до ОСОБА_3 , як нотаріуса, який відповідно до законодавства уповноважений проводити нотаріальні дії, зокрема, посвідчувати довіреності, звернулась невстановлена слідством особа з приводу посвідчення довіреності від імені ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними ДРФО - платників податків - НОМЕР_1 ), жителя АДРЕСА_2 , про уповноваження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом, зокрема: керувати з правом використання за межами України, продати, обміняти, здати в оренду, за ціною та на умовах на розсуд уповноваженого, належним йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 , виданого ІДТН Івано-Франківської ОДА у Калуському районі 09 листопада 2010 року, транспортним засобом - екскаватором гусеничним, марки CAT 325 BLN, 1998 року випуску, шасі (заводський номер) № НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_4 , знятого з обліку для реалізації в межах України 05 серпня 2011 року ІДТН Івано-Франківської ОДА у Калуському районі.

ОСОБА_3 , будучи нотаріусом, усвідомлюючи, що Законом «Про нотаріат» заборонено вчинення нотаріальних дій у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконної наживи, повторно, 28 липня 2012 року в приміщенні нотаріальної контори, перебуваючи на робочому місці приватного нотаріуса, в м. Рогатині, по вул. Галицькій, 52/а, діючи за попередньою злочинною змовою із невстановленою слідством особою, одержав і прийняв для себе від невстановленої слідством особи неправомірну вигоду в сумі 127 гривень 70 копійок за посвідчення з використанням наданих йому повноважень завідомо неправдивого офіційного документа - довіреності, викладеної на спеціальному бланку серії ВРХ №003211, та зареєстрував в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Рогатинського нотаріального округу ОСОБА_3 за № 1271.

Згідно вказаної довіреності ОСОБА_6 , який на момент вчинення нотаріальної дії не був присутнім під час вчинення нотаріальної дії, нібито уповноважував ОСОБА_7 укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження вищевказаним транспортним засобом.

Крім того приватний нотаріус Рогатинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 умисно склав, видав завідомо неправдивий офіційний документ та вніс до офіційного документу завідомо неправдиві відомості за таких обставин.

28 липня 2012 року в приміщенні нотаріальної контори, перебуваючи на робочому місці приватного нотаріуса, що в м. Рогатині, по вул. Галицькій, 52/а, ОСОБА_3 склав завідомо неправдивий офіційний документ - довіреність, викладену на спеціальному бланку серії ВРХ № 00321 1, та зареєстрував в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за № 1271, в яку вніс завідомо неправдиві дані про те, що ОСОБА_6 , який на момент вчинення нотаріальної дії не був присутнім під час її вчинення, нібито уповноважував ОСОБА_7 укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом - екскаватором гусеничним, марки САГ 325 BLN, 1998 року випуску, шасі (заводський номер) № НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_5 .

Зазначену довіреність нотаріус ОСОБА_3 видав невстановленій слідством особі.

Також, приватний нотаріус Рогатинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 , будучи у відповідності до Закону України «Про нотаріат», Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 28 грудня 2006 року №111/5, та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, користувачем Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України та володільцем посиленого сертифікату відкритого ключа електронного цифрового підпису Акредитованого центру сертифікації ключів інформаційно- довідкового департаменту Державної фіскальної служби України, вчинив несанкціоновані дії з інформацією, яка обробляється в автоматизованих системах (електронних базах даних), а саме Єдиного реєстру довіреностей та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що призвело до несанкціонованої зміни інформації, що в них обробляється, за таких обставин.

28 липня 2012 року ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою слідством особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вніс відомості про посвідчення вищевказаної довіреності до Єдиного реєстру довіреностей і в такий спосіб здійснив несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованих системах.

Позиції учасників судового провадження щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.368-4 , ч.1 ст.366, ч.3 ст.362 КК України, на підставі ст.49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.368-4 , ч.1 ст.366, ч.3 ст.362 КК України не визнав, однак дав згоду на закриття кримінального провадження з вищевказаних підстав.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання сторони захисту, оскільки воно відповідає вимогам ст.49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, однак направив на електронну адресу суду заяву від 14 квітня 2025 року, в якій не заперечував щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Мотиви суду щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та положення закону, яким він керувався

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, з огляду на таке.

Згідно п.1ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також частиною третьою статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У частині другій статті 4 КК України зазначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України ( в редакції на час вчинення кримінальних правопорушень ) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину, і до набрання вироком законної сили минуло десять років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких чотирьох умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Зазначений висновок про застосування вищевказаної норми кримінального права міститься у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, справа № 345/2618/16-к.

Також в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21 зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

За вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.368-4 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення ) передбачено було покарання у виді штрафу від дванадцяти тисяч до вісімнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна .

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено було покарання у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років .

За вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.362 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено було покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією програмних або технічних засобів, за допомогою яких було здійснено несанкціоновані дії з інформацією, які є власністю винної особи.

Згідно ст.12 КК України (в редакції на час вчинення кримінальних правопорушень ) два злочини ( ч.3 ст.362, ч.4 ст.368-4 КК України ) відносилися до тяжких злочинів, а один злочин ( ч.1 ст.366 КК України ) - до злочинів невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що вказані злочини були вчинені 28 липня 2012 року і з дня їх вчинення до постановлення ухвали суду минуло більше десяти років, тобто минули строки, визначені у пунктах 2, 4 ч.1 ст.49 КК України ( в редакції на час вчинення кримінальних правопорушень).

Стороною обвинувачення не надано суду доказів, що підозрюваний ОСОБА_3 ухилявся від досудового слідства, а також під час судового провадження обвинувачений не оголошувався в розшук.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що є всі правові підстави, передбачені ст.49 КК України щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.368-4 , ч.1 ст.366, ч.3 ст.362 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішувались судом при постановленні ухвали.

Питання щодо речових доказів та документів, які були надані суду, суд вирішує відповідно до вимог ч. 3, п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно з якими документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження, а документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Щодо вирішення питання, пов`язаного із процесуальними витратами у зв`язку зі здійсненням кримінального провадження, то суд зазначає таке.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року, справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21 зроблено висновок, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Отже витрати, понесені у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування на проведення судово-почеркознавчої експертизи від 07 липня 2015 року №1546 в розмірі 1 152,00 грн необхідно віднести на рахунок держави.

Під час судового провадження запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст.284 -288, 371-372, 376, 395,532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.368-4 , ч.1 ст.366, ч.3 ст.362 КК України - задовольнити.

На підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.368-4 , ч.1 ст.366, ч.3 ст.362 КК України, а кримінальне провадження, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 - закрити.

Документи зберігати протягом усього часу кримінального провадження, а документи, що є речовими доказами, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи від 07 липня 2015 року №1546 в розмірі 1 152,00 грн віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1