№ 1-кп/756/793/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 05.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002586, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, не працевлаштованого, який має середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню та неповнолітню дитину 2012 та 2017 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Оболонського районного суду м. Києва 07.02.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в 1 (один) рік,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.08.2024 ОСОБА_4 перебував в Подільському районі міста Києва, поряд з дитячим майданчиком не подалік театру «Жовтень» знайшов на землі два прозорі зіп-пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Реалізуючи свій умисел, 05.08.2024 о 00 год.10 хв., ОСОБА_4 підняв вказані два прозорі зіп-пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору та поклав до рюкзака, після чого пішки направився до Оболонського району міста Києва, в напрямку вулиці Добрининська.

У подальшому ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, на запитання яких повідомив про наявність двох зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною білого кольору у рюкзаку. В подальшому було встановлено, що у двох зіп-пакетах з порошкоподібною речовиною світлого кольору, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін. Загальна маса амфетаміну складає - 0,784 г.

1.2. Отже, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

2.Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1.Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду міста Києва від 07.02.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України, виходячи зі змісту положень ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтвердив та пояснив, що 04.08.2024 перебував в Подільському районі міста Києва де знайшов на землі два прозорі зіп-пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, та поклав до рюкзака, після чого пішки направився до Оболонського району міста Києва. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку. Просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

2.1.3. Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого, зокрема щодо визнання винуватості, але просив призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, зокрема у виді штрафу.

2.2.Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1 У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.3 Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконного придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, особою, яка протягом року після засудження вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

3.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому каявся, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення кримінального правопорушення. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

3.2. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченогоОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

3.3. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

4.Мотиви призначення покарання .

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що матеріальна шкода не завдана.

Також суд ураховує особу обвинуваченого, який є одруженим, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину 2007 та 2012 року народження, офіційно не працевлаштований, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, пройшов медичне лікування від наркозалежності, за місцем проживання - громадський порядок не порушував, скарг не надходило, раніше судимий, в період іспитового строку вчинив новий аналогічний злочин.

4.3. При цьому, суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1, 75 КК України при призначенні покарання - відсутні, як і підстави для застосування покарання з іспитовим строком. Оскільки, як убачається з наданих матеріалів, а також підтверджено обвинуваченим, останньому вже призначалось відбуття покарання з іспитовим строком, і обвинувачений учинив нове кримінальне правопорушення під час дії іспитового строку.

4.4. З урахуванням викладених обставин, характеру та виду злочину, їх наслідки, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявності обставини, що пом`якшує та відсутності обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

4.5. При цьому, ураховуючи, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Оболонського районного суду міста Києва від 07.02.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України, тому суд зобов`язаний в порядку ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням установлених обставин та особистості обвинуваченого, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

4.6. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.3. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-24/44840-НЗПРАП від 12.08.2024 у сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн 12 (дванадцять) копійок, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

5.4. Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України, зокрема:

- психотропну речовину, обіг, якої обмежено - амфетамін, масою 0,784 г., яка знаходиться у спец.пакеті № ICR0000724 у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, слід знищити;

-наркотичний засіб, обіг якого обмежено- канабіс, масою 1,20 г., який знаходяться у спец.пакеті № ICR0000725 у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2024, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили - не обирати.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного виконання вироку - затримання ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати: за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/144840-НЗПРАП від 05.08.2024 у сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.

Речові докази:

- психотропну речовину, обіг, якої обмежено - амфетамін, масою 0,784 г., яка знаходиться у спец.пакеті № ICR0000724 у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити;

- наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 1,20 г., який знаходяться у спец.пакеті № ICR0000725 у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити;

Матеріали кримінального провадження № 0002586 залишити при матеріалах справи № 756/10404/24, провадження № 1-кп/756/793/25.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті 15 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1