cправа №947/3637/25
провадження №1-кп/947/734/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

28 січня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001336 від 06.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості від 17.01.2025 року, яка була укладена в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України між прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси, якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001336 від 06.12.2024 року та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю його захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до сформульованого обвинувачення, зазначеного сторонами в угоді про визнання винуватості, ОСОБА_3 06.12.2024 приблизно о 14 год 10 хв, перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Варненська, 6, біля магазину «Таврія-В», незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, бойовий припас, а саме ручну осколкову гранату іноземного виробництва з маркуванням на корпусі «10 03-20 GHO - 1RDX», яка споряджена запалом «АF11» з маркуванням на спусковому важелі «10-06», який надалі, без передбаченого законом дозволу, продовжив незаконно носити при собі.

В подальшому 06.12.2024 приблизно о 14 год 30 хв (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Варненська, 7, біля магазину «Таврія-В», в умовах дії воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, достовірно знаючи, що вказаний предмет є заборонений у вільному обігу та для носіння якого необхідний передбачений законом дозвіл, порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему (затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992), постанову Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» та додатку №1 до вказаної постанови («Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України»), не маючи дозволу, направився пішим ходом в бік вул.Генерала Петрова, тобто почав носити при собі ручну осколкову гранату іноземного виробництва з маркуванням на корпусі «10 03-20 GHO - 1RDX», яка споряджена запалом «АF11» з маркуванням на спусковому важелі «10-06», без передбаченого законом дозволу.

06.12.2024 о 15 год 33 хв, перебуваючи біля будинків за адресою: м.Одеса, вул. Варненська, 7 та вул.Генерала Петрова, 8, співробітниками поліції в ході огляду місця події виявлено та вилучено у ОСОБА_3 корпус ручної осколкової гранати іноземного виробництва з маркуванням на корпусі «10 03-20 GHO - 1RDX» та запал до ручної осколкової гранати іноземного виробництва «АF11» з маркуванням на спусковому важелі «10-06».

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив носіння, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.263 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк чотири (4) роки, а з урахуванням ст.71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Київського районного суду м.Одеси від 01.11.2024 року, остаточно у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років 1 (один) місяць.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Після з`ясування думки учасників судового провадження, які не заперечували проти судового провадження на підставі угоди про визнання винуватості, суд, розглядаючи в порядку глави 35 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди, виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України, угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 , у судовому засіданні, також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в обсязі сформульованого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди.

Кримінальні правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ч.5 ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Суд, шляхом проведення опитування учасників кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, приймаючи до уваги позиції сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним під час судового розгляду, що ОСОБА_3 вчинив носіння, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.67 КК України суд визнає рецидив злочинів, який виник з урахуванням вироку Київського районного суду м.Одеси від 01.11.2024 року, яким ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.121 КК України.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе призначити узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

06.12.2024 року ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, а 07.12.2024 року згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.02.2025 року.

Відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Під час судового розгляду, стороною захисту суду не надано будь яких належних та достатніх доказів на підтвердження існування виняткового випадку, який є підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руслан Яковенко проти України» (Заява № 5425/11), «Суд зауважує, що, починаючи з дати постановлення вироку (навіть якщо лише судом першої інстанції), підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5. У своїй практиці Суд постановляв, що у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (п.п.31, 32).

Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було застосовано до ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси 07.12.2024 року слід залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення Одеським науково дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертизи в сумі 3183,60 грн. (висновок №СЕ-19/116-24/25969-ВТХ від 24.12.2024).

Речові докази: корпус ручної осколкової гранати іноземного виробництва з маркуванням на корпусі «GHO 1 RDX 10 03 20»; запал до корпусу ручної осколкової гранати іноземного виробництва з маркуванням «АF11» «10-06» - знищити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 та 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Затвердити угоду від 17 січня 2025 року про визнання винуватості між прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси, якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001336 від 06.12.2024 року та ОСОБА_3 .

2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк чотири (4) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_3 за цим вироком у виді позбавлення волі на строк чотири (4) роки, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 01.11.2024 року у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років, та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років один (1) місяць з відбуттям покарання в кримінально-виконавчої установі закритого типу.

3. Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за цим вироком рахувати з 28 січня 2025 року.

4. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

Зарахувати у строк покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі строк з 06 грудня 2024 року по 27 січня 2025 року включно.

5. Речові докази: корпус ручної осколкової гранати іноземного виробництва з маркуванням на корпусі «GHO 1 RDX 10 03 20»; запал до корпусу ручної осколкової гранати іноземного виробництва з маркуванням «АF11» «10-06» - знищити.

6. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.

7. Цей вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1