Справа №639/4420/22
Провадження № 1-КП/639/80/25
У Х В А Л А

щодо дії запобіжного заходу

27 березня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові об`єднанні кримінальні провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Жовтневого районного суду м. Харкова знаходяться об`єднанні кримінальні провадження № 0000035 від 12.01.2022, № 0000702 від 22.07.2022, № 0000181 від 13.03.2023, № 0000303 від 21.02.2023 та № 0000778 від 17.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому прокурор посилався на наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурори ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали вказане клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник не заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу. Водночас сторона захисту посилалась на непомірність розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, який був визначений ухвалою суду від 06.10.2023, про що свідчить невнесення її за обвинуваченого протягом 1,5 роки, що фактично свідчить про безальтернативність застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З огляду на викладене, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків (дружини, малолітньої дитини, місця реєстрації та постійного місця проживання в м. Харкові), а також на зменшення обсягу обвинувачення через часткове закриття кримінальних проваджень ухвалою суду від 18.10.2024 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, сторона захисту просила зменшити обвинуваченому розмір застави до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи вказане питання відповідно до ст. 331 КПК України, суд виходить з такого.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 продовжувався ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова, востаннє ухвалою суду від 31.01.2025 на 60 днів, тобто до 31.03.2025.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Згідно п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 27.10.2022за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення проти власності, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, до 1 року обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; до затримання офіційно не працював; одружений, має малолітню доньку.

По кримінальним провадженням № 0000035 від 12.01.2022; №0000702 від 22.07.2022 та № 0000181 від 13.03.2023 ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, більшість з яких є також корисливими, в тому числі у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

По кримінальному провадженню № 0000303 від 21.02.2023 ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні також умисних корисливих злочинів, покарання за які передбачено у виді позбавлення волі на строк до 3 років. При цьому згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні відповідних кримінальних правопорушень під час іспитового строку, визначеного вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 27.10.2022 та вже під час того, коли на розгляді Жовтневого районного суду м. Харкова знаходилось кримінальне провадження № 0000035 від 12.01.2022, по якому відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також у вчиненні кримінального правопорушення вже після ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 27.10.2022та під час дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 обвинувачується по кримінальним провадженням № 0000181 від 13.03.2023 та №0000778 від 17.08.2023.

Надаючи оцінку щодо доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, судом враховується, що наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини» (Selcuk v. Turkey), § 34; «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria), § 9).

На переконання суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватості; дані про особу обвинуваченого, його вік, репутацію, відсутність законних джерел доходу; наявність не погашеної судимості; велику кількість епізодів обвинувачення, частина з яких, згідно обвинувальних актів була скоєна під час іспитового строку та коли відносно ОСОБА_6 діяв запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Судом перевірялась можливість зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який для запобігання вищезазначеним ризикам. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, їх ступінь, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачуються; 2) дані про особу обвинуваченого, наведені вище , 3) суть і кількість епізодів обвинувачення; 4) неможливість запобігти ризикам шляхом застосування до ОСОБА_6 навіть такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт через його неефективність, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо нього строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе гарантувати запобігання встановленим ризикам.

Таким чином, клопотання прокурора про подовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Щодо клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави, суд, вирішуючи його, враховує практику ЄСПЛ, зокрема:

- перспектива втратити заставу у разі неявки особи на судове засідання повинна діяти як достатній стримувальний фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання підозрюваного чи обвинуваченого переховуватися (п. 78 рішення у справі Mangouras v. Spain);

- розмір застави необхідно оцінювати передусім з огляду на особу підозрюваного чи обвинуваченого та його активи, проте також за певних обставин суду варто брати до уваги суму збитків, які приписують фігуранту провадження (п. 81 рішення у справі Mangouras v. Spain);

- виключна увага на розмірі ймовірних збитків є порушенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Саме тому суд також має ретельної оцінити спроможність особи сплатити визначений розмір застави та обґрунтувати визначену суму (п. 32 рішення у справі Істоміна проти України).

Встановлений законом обов`язок слідчого судді, суду визначити розмір застави в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою свідчить про те, що застава в певному розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на тому ж рівні (з тією ж ефективністю), що і тримання під вартою. Тримання під вартою не застосовується у зв`язку з внесенням застави у розмірі, визначеному слідчим суддею чи судом. Отже, законодавцем визначено, що за умови внесення застави в певному розмірі вона (застава) за своєю ефективністю забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, є еквівалентною такому винятковому запобіжного заходу як тримання під вартою.

Отже, для зміни розміру запобіжного заходу у виді застави у кримінальному провадженні необхідно довести непомірний тягар розміру застави для підозрюваного, а також те, що її розмір є неспіврозмірним обставинам кримінального провадження.

У цьому кримінальному провадженні ухвалою суду від 06.10.2023 обвинуваченому було визначено заставу, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Разом з тим, невнесення протягом тривалого строку вказаної застави за обвинуваченого, а також його майновий стан свідчать про непомірність зазначеного розміру застави для обвинуваченого.

При цьому ухвалою суду від 18.10.2024, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована відповідальність за діяння вчинене обвинувачуваним, закрито кримінальні провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за 17 пред`явленими епізодами обвинувачення, зокрема, і за 4 епізодам з 5 найбільш тяжкого кримінального правопорушення з пред`явленого обвинувачення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

З огляду на викладене та з урахуванням ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, та з метою недопущення завідомої непомірності для обвинуваченого розміру застави, суд вважає за можливим зменшити розмір застави обвинуваченому.

Проте, беручи до уваги суму збитків, які інкримінуються ОСОБА_6 , а також кількість епізодів обвинувачення, суд дійшов висновку, що клопотання сторони захисту підлягає частковому задоволенню, а застава зменшенню з 80 до 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, адже саме вказаний розмір застави, на переконання суду, наразі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у випадку її внесення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 25 травня 2025 року включно.

Клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави, визначеної ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.10.2023 задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначити ОСОБА_6 розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, зменшивши її до 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 181 680,00 грн. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний депозитний рахунок суду.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали або у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 ,у разі внесення застави, строком на 2 місяці такі обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися із м. Харкова без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Роз`яснити, що у разі внесення застави, але невиконання заставодавцем обов`язків із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення,а обвинуваченим, який тримаються під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Подання апеляційної скарги на ухвалу в частині продовження строку дії запобіжного заходу зупиняє набрання нею законної сили у цій частині, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1