Справа № 463/6203/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1954/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 27.11.2024 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 27.11.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001823 від 04.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та накладено арешт на майно вилучене 22.11.2024 в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 а саме: мобільний телефон марки «LG» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім картою з абонентським номером НОМЕР_3 ; телефон марки «Samsung GALAXY A6» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 із сімкартою з абонентським номером НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки "Huawei Mate 10" IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , із сім картами з абонентськими номерами НОМЕР_9 та НОМЕР_10 ; мобільний телефон «Nokia» IMEI: НОМЕР_11 ; банківська карта НОМЕР_12 ; банківська карта НОМЕР_13 ; банківська карта НОМЕР_14 ; банківська карта НОМЕР_15 ; банківська карта НОМЕР_16 ; банківська карта НОМЕР_17 ; банківська карта НОМЕР_18 ; банківська карта НОМЕР_19 ; банківська карта НОМЕР_20 ; банківська карта НОМЕР_21 ; ноутбук марки «Lenovo» серійний номер CBG2922164 із зарядним пристроєм; закордонний паспорт НОМЕР_22 ; закордонний паспорт НОМЕР_23 , що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в апеляційних скаргах просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та арештоване майно повернути ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, в ній не наведені достатні підстави наявності ризиків щодо арештованого майна, необґрунтовано ознаки вилученого майна як речових доказів в кримінальному провадженні та відношення до кримінального провадження. Також апелянт зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в цьому кримінальному провадженні не мають статусу підозрюваних, сама ухвала слідчого судді постановлена з порушення законодавчо встановлених строків. Також апелянт зазначає, що оскаржуваною ухвалою слідчого судді здійснено надмірне втручання в право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача та пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали клопотання і доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора та адвоката, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у даному кримінальному провадженні існує сукупність вищезазначених підстав та розумних підозр вважати, що майно вилучене 22.11.2024 в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 у повній мірі відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у ст.98 цього Кодексу, а саме це є матеріальні об`єкти, що містять або можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001823 від 04.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, на підставі інформації про те, що невідомі особи, перебуваючи в Личаківському районі м. Львова, здійснюють підроблення документів, які усувають перешкоду, щодо виїзду за межі території України особами чоловічої статі, під час дії воєнного введеним Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», за що отримують грошову винагороду.

Постановою старшого слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 від 22.11.2024 року вилучені під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0001823 від 04.06.2024 року.

Слідчим суддею за результатами розгляду клопотання слідчого правильно встановлено те, що стороною обвинувачення доведено існування підстав та розумних підозр вважати, що таке майно може бути доказом до вчинення кримінальних правопорушень, тому для того, щоб запобігти можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі вказаного майна, з метою забезпечення збереження речових доказів, в тому можливих засобів вчинення кримінальних правопорушень. А також обґрунтовано зазначено, що на даній стадії досудового розслідування доводи, які викладені у запереченні адвоката потребують додаткової перевірки, яка буде проведена в межах здійснення досудового розслідування кримінального провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання слідчого подане з метою збереження речових доказів та відповідає вимогам закону, а слідчий суддя обґрунтовано його задоволив з огляду на подальше встановлення органом досудового розслідування обставин кримінального провадження.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до обґрунтованого переконання про те, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити в законній силі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 27.11.2024 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: