УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Немиринці Ружинського району, Житомирської області, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч. 1 ст. 408 КК України у кримінальному провадженні, внесеному 19.12.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000359,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що слідчим відділом УСБУ в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000359 від 19.12.2014 за підозрою громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Черняхівським РВ УМВС України в Житомирській області 01.07.1995, 25.07.1996 був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.09.1995 року при Житомирському вищому училищі радіоелектроніки ППО, прийняв військову присягу, відповідно до якої урочисто присягнув, вступаючи на військову службу, завжди бути вірним, відданим Українському народові, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю. ОСОБА_7 , присягнув виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників, присягнув ніколи не зраджувати Українському народові.

02.02.2007 наказом Міністерства оборони України № 138 ОСОБА_7 , був відряджений у розпорядження Генерального директора Національного космічного агентства України із залишенням на військовій службі, для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки відповідно до (на 2014 рік) ч.9 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Указу Президента України «Про Перелік посад, що можуть бути заміщені військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення в державних органах, установах і організаціях, та граничних військових звань за цими посадами» від 25.10.2007 № 1020/2007.

22.05.2009 наказом Першого заступника Міністра оборони України від № 259 ОСОБА_7 , присвоєно військове звання майор.

Відповідно до вимог Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» № 1085/2010 від 09.12.2010, ІНФОРМАЦІЯ_3 перейменовано у Державне космічне агентство України.

25.01.2012 наказом голови ДКА України № 3-ко ОСОБА_7 був призначений на посаду начальника групи апаратури прийому та обробки відділу радіотехнічного Південного центру радіотехнічного спостереження ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ), який дислокувався в АДРЕСА_2 , фактично проходив військову службу за місцем розташування Південного центру радіотехнічного спостереження вказаного НЦУВКЗ (місце дислокації АДРЕСА_2 ).

Під час проходження служби на вищевказаній посаді, ОСОБА_7 виконував завдання пов`язані з його посадою.

Крім того, ОСОБА_7 , під час виконання обов`язків, був зобов`язаний, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_7 , був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники) та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні майор, обіймаючи вищевказану посаду, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, діючи всупереч інтересам України, в період збройного конфлікту, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України - державну зраду, за наступних обставин.

Так, на виконання кримінально протиправного умислу, що полягав у переході на бік ворога у період збройного конфлікту ОСОБА_7 , отримавши, не пізніше 19 березня 2014 року, в денний час (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), у приміщенні клубу НЦУВКЗ ( АДРЕСА_3 ), пропозицію від невстановлених на даний час представників Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ), щодо проходження військової служби в ЗС РФ, погодився з цією пропозицією. Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_7 , у вказаний період, з власної ініціативи добровільно дав згоду на перехід до лав ЗС РФ чим сприяв військовослужбовцям РФ над встановленням контролю над НЦУВКЗ; пропагував військовослужбовців ЗС України щодо переходу до лав ЗС РФ мотивуючи обіцяними заохоченнями з боку останніх.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_7 , у вказаний період, з власної ініціативи добровільно дав згоду на перехід до лав ЗС РФ чим сприяв військовослужбовцям РФ у встановленні контролю над Центром.

Також, продовжуючи реалізацію вищевказаного умислу, ОСОБА_7 , незважаючи на прийняття керівництвом ДКА України, не пізніше 24 березня 2014 року, усного рішення, доведеного до керівництва НЦУВКЗ та його структурних підрозділів, а також підрозділів кадрової політики, в телефонному режимі, про передислокацію НЦУВКЗ та його особового складу до м. Києва, шляхом подачі військовослужбовцями ЗС України рапортів про їх переведення за власним бажанням до установ та філій ДКА України, розміщених на материковій частині України з подальшим їх призначенням на посади, з відповідним рапортом не звернувся.

Таким чином, наприкінці березня 2014 року (більш точного часу у ході досудового розслідування не установлено), ОСОБА_7 зараховано, на умовах окупаційної влади, до списків особового складу НОМЕР_2 окремого командно-вимірювального комплексу Військ повітряно-космічної оборони збройних сил російської федерації, військової частини НОМЕР_3 , де останній почав проходити військову службу у збройних силах російської федерації, чим завдав шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, державній безпеці України, перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту.

У такий спосіб ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи, що внаслідок його дій може бути завдано шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто вчинив державну зраду.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні капітан, маючи кримінальний протиправний умисел на ухилення від військової служби, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби - дезертирство, за наступних обставин.

30.04.2014 за вих. № 1996/10-9/14, ДКА України на адресу НЦУВКЗ електронним поштовим зв`язком направлено Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з вимогою його доведення до працівників та військовослужбовців з обов`язковим роз`ясненням ст. 14 даного Закону.

Так, відповідно до вимог вказаної ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Директиви Міністерства оборони України і Генерального Штабу Збройних Сил України від 12.05.2014№ Д-2 та з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, які відряджені до ДКА України, Головою ДКА України був виданий наказ по особовому складу від 14.05.2014 № 14-оф (далі Наказ № 14-оф від 14.05.2014) про прибуття військовослужбовців установ і філій, які розташовані на території Автономної Республіки Крим, до ДКА України, яке дислокується за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8. Граничний термін прибуття 30 травня 2014 року.

Разом з тим, вище зазначений Наказ № 14-оф був розміщений на офіційному сайті Агентства, та в той же день (14.05.2014) за вих. № 2162/10-9/14 був направлений електронною поштою на адреси Центру контролю космічного простору (науково-випробувального) (далі ЦККП), Управління Національного центру управління та випробувань космічних засобів (далі НЦУВКЗ) та Південного центру радіотехнічного спостереження (далі - ПЦРС), був ними отриманий та доведений офіцерам встановленим порядком. Крім того, 19.05.2014 на адреси ЦККП, НЦУВКЗ та ПЦРС було додатково направлено листрозпорядження ДКА України № 2232/10-9/14, щодо здійснення усіх можливих заходів щодо доведення вимог наказу ДКА від 14.05.2014 № 14-оф, до військовослужбовців.

Однак, ОСОБА_7 обіймаючи посаду начальника групи апаратури прийому та обробки відділу радіотехнічного Південного центру радіотехнічного спостереження ІНФОРМАЦІЯ_4 , який дислокувався в АДРЕСА_2 , будучи обізнаним з вище вказаним Наказом від 14.05.2014 № 14-оф, всупереч виконання вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, а також ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою ухилення від військової служби, 30 травня 2014 року не з`явився на службу до ДКА України, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , з відрядження.

За час відсутності у ДКА України, майор ОСОБА_7 , обов`язки військової служби за посадою не виконав, з рапортом про звільнення з військової служби до ДКА України не звертався, перебуваючи поза межами ДКА України правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини, не повідомляв.

Наказом Міністерства оборони України від 05.06.2014 № 272, майор ОСОБА_7 , зарахований у розпорядження Міністерства оборони України. Наказом ДКА України від 11.06.2014 № 18-оф ОСОБА_7 звільнений від займаної посади. Наказом МО України від 27.04.2015 № 94КП на ОСОБА_7 накладено дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання». Наказом МО України від 12.05.2015 № 328 ОСОБА_7 звільнений з військової служби у запас з пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу ЗСУ з 27.04.2015.

У такий спосіб, ОСОБА_7 , будучи повідомлений про необхідність виконання Наказу № 14-оф від 14.05.2014, порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не прибув з відрядження на службу до Державного космічного агентства України, з метою ухилення від її проходження з 30.05.2014 до теперішнього часу, чим вчинив дезертирство.

27.10.2023 постановою Генерального прокурора підслідність у кримінальному провадженні №0000105 від 12.07.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, визначено за слідчим відділом УСБУ в Житомирській області.

06.12.2024, постановою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000105 від 12.07.2023 та № 0000359 від 19.12.14 об`єднані в одне провадження (для обліку в Єдиному реєстрі досудових розслідувань залишено № 0000359), підслідність у якому 09.12.24 визначена за слідчим відділом УСБУ в Житомирській області.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Немиринці Ружинського району, Житомирської області, громадянин України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживаючий: російська федерація, Алтайський край, Павловський район, с. Комсомольський, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 01.07.1995 Черняхівським РВ УМВС України в Житомирській області, раніше не судимий.

Обставини, що дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаних вище злочинів підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями свідків; протоколами впізнання за фотознімками, документами, фото- відеоматеріалами; протоколами оглядів сайтів в мережі Інтернет в тому числі за участю свідків; висновком експерта; документами наданими ДКА України та іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- протоколом огляду інтернет ресурсу «Yandex» від 16.08.2023, на якому зафіксовано, що ОСОБА_7 станом 16.02.21 проходить військову службу на посаді начальника центру космічного зв`язку військової частини НОМЕР_4 зс рф;

- протоколами оглядів мережі Інтернет від 16.08.2023, на яких зафіксовано, що ОСОБА_7 перебуває в розшуку МВС України як дезертир;

- протоколами допитів свідків: ОСОБА_8 від 02.08.2023, ОСОБА_9 від 13.10.2023, ОСОБА_10 від 15.02.2024, які дали показання про відомі їм обставини протиправної діяльності ОСОБА_7 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_8 від 02.08.2023, ОСОБА_9 від 13.10.2023, які впізнали ОСОБА_7 ;

- протоколами огляду за участю свідків ОСОБА_8 від 02.08.2023, ОСОБА_9 від 13.10.2023, які впізнали ОСОБА_7 на наданих фотозображеннях;

- протоколами оглядів документів, у яких зафіксовано, що ОСОБА_7 є громадянином України та був військовослужбовцем Збройних Сил України, маючи військове звання «майор»;

- висновком судової портретної експертизи від 20.08.24 № СЕ-19/106-24/9452-ФП, відповідно до якого підтверджено, що на вказаних вище фотоматеріалах зображено ОСОБА_7 ;

- листом Державного космічного агентства України від 04.08.2023, яким підтверджено факт перебування ОСОБА_7 на військовій службі в НЦУВКЗ та неприбуття до ДКА України у встановленні строки;

- іншими матеріалами даного кримінального провадження.

30.10.2024, у відповідності до вимог ст.ст. 135, 276, 278 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у державній зраді, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

13.12.2024, у відповідності до вимог ст. 278, 279 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 408 КК України.

Того ж дня, в порядку ст. 135 КПК України, здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_7 до слідчого відділу УСБУ в Житомирській області, для проведення за його участю необхідних процесуальних та слідчих дій у даному кримінальному провадженні на 17.12.2024, 18.12.2024 та 19.12.2024.

Факти повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України та про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 408 КК України, а також його виклики до слідчого підтверджуються відповідними довідка щодо здійснення публікацій з додатками.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 порушив процесуальний обов`язок підозрюваного, визначений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, а саме прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

У той же час, досудовим розслідуванням встановлено, що вказана особа на даний час перебуває на території рф, а саме Алтайський край, Павловський район, с. Комсомольський, однак його точне місцезнаходження невідоме.

У зв`язку із неявкою ОСОБА_7 у вищевказані дати без поважних причин та неповідомленням про причини неприбуття, 19.12.2024 року винесено постанову про оголошення вказаного підозрюваного у розшук, здійснення якого доручено Житомирському РВ УСБУ в Житомирській області.

Крім того, повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 та виклики останнього до слідчого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135,ч. 1 ст. 297-5 КПК України, опубліковано в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр») та направлено захиснику, а також опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно із ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або виїхав, та/або перебуває на тимчасового окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Аналіз матеріалів кримінального провадження, вивчення особи підозрюваного на підставі отриманих у встановленому законом порядку фактичних даних, а також неявка ОСОБА_7 за викликами більше двох разів вказує на те, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, та інші злочини проти основ національної безпеки України.

Тобто, під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, у діях підозрюваного ОСОБА_7 встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України.

Таким чином, на даний час у органу досудового розслідування, з метою досягнення дієвості цього провадження, виникла необхідність в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, який, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, а саме - тримання під вартою.

Крім цього, зібрані у ході досудового розслідування докази та додатково підтверджені ними фактичні дані про обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують його тримання під вартою.

Окрім вищевказаних ризиків, слід врахувати наступні обставини, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України;

- санкції злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 ;

- перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може перешкоджати встановленню істини по справі та продовжити злочинну діяльність;

- на підконтрольній Україні території ОСОБА_7 не має жодних соціальних зв`язків, рухомого чи нерухомого майна, місця проживання або роботи.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Таким чином, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, доведеність фактичних даних про те, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування та наявні ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний, перебуває території російською федерацією - державою, визнаною Верховною Радою України державою-агресором (відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018) території України Автономній Республіці Крим, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошений у розшук.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ч.6 ст. 193 КПК України, для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою за відсутністю підозрюваного ОСОБА_7 .

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні. Прокурор наголосив на наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України та просив долучити до матеріалів клопотання копію ухвали слідчого судді №296/11761/24 від 23.12.2024 року про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000359 від 19.12.2014 за підозрою громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 408 КК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.111, ч. 1 ст. 408 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду інтернет ресурсу «Yandex» від 16.08.2023, протоколами оглядів мережі Інтернет від 16.08.2023, протоколами огляду від 31.07.2023 року, від 02.08.2023 року та 02.04.2023 року, протоколами допитів свідків: ОСОБА_8 від 02.08.2023, ОСОБА_9 від 13.10.2023, ОСОБА_10 від 15.02.2024, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.08.2023 та від 13.10.2023 року, висновком судової портретної експертизи від 20.08.24 № СЕ-19/106-24/9452-ФП, іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що доводи є обґрунтованими.

Зокрема, існують ризики того, що ОСОБА_7 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, з огляду на обставини кримінального провадження, а також, що підозрюваний ОСОБА_7 жодного разу не з`явився за викликом слідчого, перебуває на території рф, оголошений в розшук.

Так, ОСОБА_7 підозрюється зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява №33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Слідчий суддя відзначає, що тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчим суддею враховані вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному інкримінується особливо тяжкий злочин, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено.

Слідчий суддя також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Відповідно до ч. 9 ст. 135 КПК України особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Як вбачається з матеріалів клопотання підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30 листопада 2024 року та 13 грудня 2024 року був викликаний на 10 год. 00 хв. 04.12.2024 року, 05.12.2024 року, 06.10.2024 року, 17.12.2024 року, 18.12.2024 року, 19.12.2024 року до слідчого відділу Управління СБ України для допиту у кримінальному провадженні № 0000359 у якості підозрюваного.

Повістка про виклик підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була опублікована у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті "Урядовий кур`єр" №243 від 30 листопада 2024 (а.с. 113) та №252 від 13 грудня 2024 року (а.с.136), а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином слідчий суддя вважає, що слідчим були дотримані строки повідомлення підозрюваного ОСОБА_7 про необхідність його прибути до слідчого.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області ОСОБА_6 від 19 грудня 2024 року підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено у розшук.

Крім того, згідно матеріалів клопотання, підозрюваний ОСОБА_7 на даний час перебуває на тимчасово окупованій території.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 281, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, строком до його затримання і доставки до місця кримінального провадження та розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу слідчим суддею за участю підозрюваного або зміну обраного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід.

Після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження доставити ОСОБА_7 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_7 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1