Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження№ 1-кп/733/86/25
Єдиний унікальний №733/483/25
Вирок

Іменем України

18 березня 2025 року м.Ічня Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання в залі суду м.Ічня у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27.02.2025 року за №0000251 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гужівка Прилуцького району, громадянина України, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину 2015 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», запроваджено воєнний стан на всій території України, який діє на цей час.

Відповідно до ст. ст. 17, 65 Конституції України, захист незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу та обов`язком кожного громадянина України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України»

№ 1934-XII від 06.12.1991, Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

У відповідності до ст. 3 цього Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно ст. 12 указаного Закону підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991, військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Статтею 4 вищевказаного Закону визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 8 ст. 4 Закону передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно п. 5 ст. 22 вказаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами

воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Пунктом 2 ст. 26 Закону передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки , Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, Служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України,

Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Крім того районні (міські) ТЦК та СП у своїй внутрішній діяльності, окрім зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, керуються відповідним положенням, затвердженим вищим командуванням за грифом «Для службового користування». Згідно з ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За змістом пп. 1 п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду, зокрема, проводиться призов військову службу військовозобов`язаних.

Факти збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав, у зв`язку з чим достовірно відомі громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також становлено, що у громадянина України ОСОБА 1 (стосовно якої здійснюється досудове розслідування в окремому кримінальному провадженні) у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12.03.2024, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці виник злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караного діяння, що полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом поширення інформації про місце розташування мобільних блокпостів, працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також працівників поліції, їх переміщення та дислокацію, задля допомоги значній кількості осіб (учасникам Telegram групи), з метою уникнення призову до Збройних Сил України, в межах проведення мобілізаційних заходів у період дії воєнного стану на території України.

У подальшому ОСОБА 1, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку таких дій, будучи обізнаним про кримінальну відповідальність за перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на поширення інформації про місце розташування та переміщення військовослужбовців та співробітників поліції, а також їхні дії під час виконання ними службових обов`язків, не пізніше 12.03.2024 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи власний мобільний телефон з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , який має доступ до всесвітньої мережі Інтернет, здійснив вхід до месенджеру «Telegram», доступ до якого має необмежене коло осіб, та з використанням власного телеграм аканту « ОСОБА_6 » ( НОМЕР_2 ) створив Telegram групу «ІНФОРМАЦІЯ_3», до якої у подальшому приєднав два власні додаткові номери телефонів, а саме: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , де користуючись правами адміністратора у зазначену телеграм - спільноту додавав інших телеграм - користувачів, з числа мешканців міста Ічня Прилуцького району Чернігівської області та прилеглих населених пунктів.

Надалі, ОСОБА 1 координував їхні дії, шляхом надання вказівок та встановлення правил групи, а також поряд з іншими учасниками телеграм спільноти особисто

поширював інформацію про місцезнаходження робочих груп представників ТЦК та СП, які діють спільно з співробітниками Національної поліції України, місця де саме проводяться мобілізаційні заходи на зазначеній території.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА 1 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, будучи адміністратором телеграм - групи «ІНФОРМАЦІЯ_3» у період з 12.03.2024 по 25.03.2024, використовуючи Telegram акаунт з номером телефону НОМЕР_3 додав громадян України, з числа мешканців м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області, зокрема :

- ОСОБА 2, (стосовно якої здійснюється досудове розслідування в окремому кримінальному провадженні), який використовує мобільний номер НОМЕР_5 ;

- ОСОБА 3, (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), який використовує мобільний номер НОМЕР_6 ;

- ОСОБА 4, (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), який використовує мобільний номер НОМЕР_7 ,

надавши їм права адміністраторів телеграм-спільноти «ІНФОРМАЦІЯ_3».

В свою чергу, зазначені особи у подальшому рекомендували додати до вказаної спільноти понад 400 громадян України, в тому числі: ОСОБА 5 (стосовно якої здійснюється досудове розслідування в окремому провадженні), ОСОБА 6 (матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження), ОСОБА 7 (матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА 8 (матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження),

та інших учасників з числа осіб, що є мешканцями міста Ічня Прилуцького району Чернігівської області.

Тим самим, до початку вчинення кримінального правопорушення, спільно з іншими учасниками групи вони досягли домовленості про вчинення злочину, налагодивши механізм з поширення інформації про розміщення військовослужбовців ТЦК та СП, які діють спільно з працівниками Національної поліції України щодо виконання мобілізаційних заходів на території м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області.

Зокрема, ОСОБА 1, маючи умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, будучи адміністратором телеграм - групи «ІНФОРМАЦІЯ_3.» у невстановленому досудовим розслідуванням місці 16.03.2024 о 07 : 03 годин зі свого Telegram акаунту (id НОМЕР_17) з номером телефону НОМЕР_3 , надав вказівку телеграм користувачу з Telegram акаунтом « ОСОБА_7 » з номером телефону НОМЕР_8 , щодо надання номерів телефонів надійних осіб, бажаючих приєднатися до Telegram - групи «ІНФОРМАЦІЯ_3.». Після чого ОСОБА 1 приєднував до зазначеної телеграм - групи ряд телеграм користувачів.

Окрім цього, 15.03.2024 о 19:38 годин ОСОБА 1, використовуючи Telegram акаунт (id НОМЕР_18) з номером мобільного телефону НОМЕР_1 в телеграм групі «ІНФОРМАЦІЯ_3» опублікував повідомлення наступного змісту: «Відкрита група декілька хвилин добавляйте перевірених», після чого ряд користувачів було додано до вказаної групи.

Надалі, ОСОБА 1 20.04.2024 та 20.06.2024 з Telegram акаунтів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з номером телефону НОМЕР_9 та « ОСОБА_8 » з номером телефону НОМЕР_7

на свій номер телефону НОМЕР_3 отримував повідомлення з проханням про приєднання інших користувачів до вказаної телеграм спільноти.

У подальшому ОСОБА 1, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу у невстановленому досудовим розслідуванням місці 20.03.2024

о 21:03 годин з Telegram акаунту « ОСОБА_6 » (id НОМЕР_18) за номером телефону НОМЕР_1 надіслав повідомлення в групу «ІНФОРМАЦІЯ_3» щодо підтвердження правильності дій учасників групи, закликаючи учасників розповсюджувати інформацію щодо місця перебування військовослужбовців ТЦК та СП, співробітників Національної поліції України по Ніжинському та Прилуцькому районах Чернігівської області.

При цьому попередньо обумовивши із учасниками спільноти умовні позначення для різних категорій військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, з наступними текстами: «Стара почта сині»;«Авіас чисто»; «Крос сині»; «Зелені по стометровці АТБ»; «Зелені від пожаркі до п`ятака»; «За кросом зелені та сині на виїзді»; «Крос сині»; «По Кірова (бочановка) зелені по адресах»; «Бочановка зелені по дворах»; «ДЕУ сині»; «Формат поворот сині»; «Авіас сині».

Разом з тим, ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, перебуваючи на території міста Ічня Прилуцького району Чернігівської області використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphоne 14», модель MPUF3HN/A, серійний номер НОМЕР_10 , на якому попередньо був встановлений Telegram акаунт « ОСОБА_9 » (id НОМЕР_11 ) з номером телефону НОМЕР_12 у період часу з 14.03.2024 по 14.04.2024 у групі «ІНФОРМАЦІЯ_3» публікував повідомлення, а також надав можливість її учасникам інформувати один одного та повідомляти користувачів групи про місця дислокації, перебування та виконання своїх службових обов`язків працівниками Збройних сил України, ТЦК та СП, інших військових формувань в особливий період на території України, а саме:

-14.03.2024 об 12:09:26 годин, розмістив повідомлення «Крос сині», (Чернігівська область, Прилуцький район, м. Ічня, вул. Максиміхіна,

буд. 7-А), чим повідомив учасників групи щодо перебування працівників Національної поліції України на ділянці автомобільної дороги Т2524 в районі АЗС «Крос»;

-16.03.2024 об 09:25:41 годин розмістив повідомлення «Зелені по стометровці АТБ» (Чернігівська область, Прилуцький район, м. Ічня,

вул. Героїв Майдану, буд. 9), чим повідомив учасників групи щодо перебування працівників ТЦК та СП;

-16.03.2024 об 09:36:18 годин розмістив повідомлення «Зелені від пожарки до пятака» (Чернігівська область, Прилуцький район, м. Ічня, площа Васильченко, б.14), чим повідомив учасників групи щодо перебування працівників ТЦК та СП;

-16.03.2024 об 09:38:27 годин розмістив повідомлення «За кросом зелені та сині на виїзді» (Чернігівська область, Прилуцький район, м. Ічня,

вул. Максиміхіна, буд. 7-А), чим повідомив учасників групи щодо перебування працівників Національної поліції України на ділянці автомобільної дороги Т2524 в районі АЗС «Крос»;

-21.03.2024 об 10:31:35 годин розмістив повідомлення «Крос сині» (Чернігівська область, Прилуцький район, м. Ічня, вул. Максиміхіна,

буд. 7-А), чим повідомив учасників групи щодо перебування працівників Національної поліції України на ділянці автомобільної дороги Т2524 в районі АЗС «Крос»;

-30.03.2024 об 09:24:20 годин розмістив повідомлення « По Кірова (бочановка) зелені по адресах », чим повідомив учасників групи щодо проведення

заходів військовослужбовцями ТЦК та СП заходів з оповіщення населення по вул. Бочанівка м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області;

-02.04.2024 - 10:57:36 годин розмістив повідомлення «Бочановка зелені по дворах», чим повідомив учасників групи щодо проведення заходів військовослужбовцями ТЦК та СП заходів з оповіщення населення по

вул. Бочанівка м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області;

-09.04.2024 об 17:41:43 годин розмістив повідомлення «ДЕУ сині», чим повідомив учасників групи щодо перебування працівників Національної поліції України у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території

м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області;

-14.04.2024 об 11:15:28 годин розмістив повідомлення «Формат поворот сині» (вул. Івана Стороженка, б.2 м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області), чим повідомив учасників групи щодо перебування працівників Національної поліції України в районі кафе «Формат»;

-14.04.2024 об 12:45:39 годин розмістив повідомлення «Авіас сині»

(вул. Вокзальна, буд. 97-А, м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області), чим повідомив учасників групи щодо перебування працівників Національної поліції України в районі АЗС «Авіас Плюс».

З аналізу вищевказаних висловлювань встановлено, що лексеми «сині», «зелені», «чисто» вживаються учасниками телеграм групи «ІНФОРМАЦІЯ_3» на позначення співробітників поліції, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, їх безпосередньої діяльності під час військового стану та проведення ними мобілізаційних заходів, а також з їх змісту вбачається надання учасниками телеграм спільноти в тому числі і інформації ОСОБА_4 про місця розташування та переміщення співробітників поліції та працівників ТЦК та СП.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 , як активного учасника телеграм - акаунту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який діючи умисно з іншими адміністраторами та учасниками створеної телеграм спільноти, яка налічувала понад 400 погоджених ним телеграм користувачів, передали інформацію про місця розташування та переміщення спільних нарядів ТЦК та СП і Національної поліції України по території м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області, з метою оповіщення мешканців міста Ічня Прилуцького району Чернігівської області та ухилення останніх від мобілізаційних заходів.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 свідчать про перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння поширенню та особистого поширення інформації про місце розташування мобільних блокпостів, військовослужбовців територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також працівників Національної поліції України, які здійснюють спільне проведення мобілізаційних заходів у період дії правового режиму воєнного стану на території України.

Вищевказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.28 та ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

06 березня 2025 року між прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В угоді про визнання винуватості зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація за ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода ОСОБА_4 на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно та повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та підтверджує обставини, зазначені в обвинувальному акті і які, є істотними для кримінального провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України визначено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України згідно з угодою і обвинувальним актом не встановлено.

В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Також сторонами узгоджено звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України. При цьому сторонами враховано наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, критичне ставлення до своєї діяльності, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, особу обвинуваченого, у якого на утриманні перебуває неповнолітня дитина ,2015 року народження ,а також прокурором ураховано обставини, передбачені ст. 470 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Суду пояснив, що угоду про визнання винуватості укладав добровільно, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі та просив суд угоду про визнання винуватості затвердити.

Захисник ОСОБА_5 просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання. Зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

Вирішуючи питання про можливість затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4, абзацом п`ятим ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у

провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Дане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів і пов`язане із незаконним перешкоджанням діяльності органам ТЦК та СП , які входять до складу ЗС України, в умовах воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вказаних дій в сфері національної безпеки України , потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. Крім того, шкода, спричинена внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 завдана лише державним та суспільним інтересам.

ОСОБА_4 у судовому засіданні вину визнав повністю і беззастережно. Щиросердне каяття обвинуваченого полягає у беззаперечному визнанні своє вини та готовністю понести заслужене покарання.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-470, 472 КПК України, а також положенням КК України щодо правової кваліфікації злочину та узгодженого виду покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст.28 ,ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч.5 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб кваліфіковані правильно.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України.

Оскільки сторони узгодили призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, суд в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України, вирішує питання про тривалість іспитового строку, що необхідно встановити ОСОБА_4 при звільненні від відбування покарання з випробуванням, та обов`язків, які необхідно на нього покласти.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, конкретні обставини перешкоджання ним законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період проявилися в обміні інформації про місця знаходження співробітників ТЦК та СП і поліцейських при проведенні мобілізаційних заходів у період дії правового режиму воєнного стану у спільноті у месенджері «Telegram», протиправність і суспільну небезпечність своїх дій наразі усвідомив і демонструє готовність виправитися, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. На переконання суду вказане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим через недостатнє розуміння ситуації в державі внаслідок військової агресії, нерозуміння наслідків своїх незаконних дій, а тому суд приходить до висновку, що достатнім терміном випробування для ОСОБА_4 є визначення йому іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України на ОСОБА_4 необхідно покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 , ч. 1 ст. 114-1 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та буде справедливим, і не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Стосовно обвинуваченого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2025 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням суми застави. 27.01.2025 ОСОБА_4 було звільнено з-під варти після внесення застави.

Згідно протоколу затримання від 23.01.2025року ОСОБА_4 затримано 23.01.2025 року.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, 27.01.2025 на рахунок Державної казначейської служби України було внесено заставу в розмірі 242 240, 00 гривень за ОСОБА_4 , стосовно якого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2025 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням суми застави. 27.01.2025 року ОСОБА_4 був звільнений з ДУ «Київський слідчий ізолятор» по сплаті застави у розмірі 242 240,00 гривень, застава в дохід держави не була звернена.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_4 виконав покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Скасувати арешт, накладений 18.02.2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва на тимчасово вилучене майно.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «IPhone 14», модель MPUF3HN/A , IMEI1: НОМЕР_13 , IMEI2: НОМЕР_14 , з номерами телефонів НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , належний ОСОБА_4 необхідно конфіскувати в дохід держави як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Витрати на залучення експертів відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, оскільки шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06 березня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27 лютого 2025 року за №0000251.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 28 , ч.1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Початок іспитового строку починається з моменту проголошення вироку суду.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У разі скасування звільнення від відбування призначеного покарання, строк виконання вироку обчислювати з моменту його реального виконання. До строку відбування покарання зарахувати термін перебування під вартою з 23 січня 2025 року по 27 січня 2025 року з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Припинити дію запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт , накладений 24.01.2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м.Києва на тимчасово вилучене майно.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «IPhone 14», модель MPUF3HN/A , IMEI1: НОМЕР_13 , IMEI2: НОМЕР_14 , з номерами телефонів НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , належний ОСОБА_4 відповідно до ст. 100 КПК України - конфіскувати в дохід держави як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до ч.1 ст.473 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості потерпілий чи прокурор, відповідно, мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1