Дата документу 13.03.2025
Справа № 334/8800/24
Провадження № 1-кп/334/348/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України,

установив:

до початку судового засідання 13.03.2025 року від захисника ОСОБА_10 надійшла заява про самовідвід у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України. Свій відвід захисник мотивував тим, що після останнього засідання судового засідання обвинувачений відмовляється від спілкування із ним, що унеможливлює погодження спільної правової позиції у цьому кримінальному провадженні, з`ясування захисником обставин справи, та, на переконання захисника його подальша участь у цій справі може бути розцінена як порушення права на захист ОСОБА_6 .

Також до початку судового засідання від ОСОБА_6 надійшла заява про відмову від захисника ОСОБА_10 , яка мотивована тим, що те, що адвокат ОСОБА_7 отримав доручення на представництво його інтересів 13 грудня 2024 року, однак з того часу так і не мав конфіденційної бесіди із захисником у приміщенні в якому відсутні звуко- та відео-записуючи пристрої. Так, у судовому засіданні, яке відбулось 16.12.2024 року сам обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про надання йому можливості провести конфіденційну бесіду із захисником. Вказане клопотання суд задовільнив та оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні до 24.12.2024 року. У судовому засіданні, яке відбулось 24.12.2024 року вже адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про перенесення судового засідання для спілкування із підзахисним, адже до цього часу через зайнятість в інших процесах та повітряні тривоги під час яких до приміщення СІЗО не пускають відвідувачів, він не зміг особисто зустрітись із ОСОБА_6 . Судом знову було задоволене клопотання та оголошена перерва до 25.12.2024 року. До цього судового засідання адвокат ОСОБА_7 так і не прибув до СІЗО для зустрічі із ОСОБА_6 . Однак, до наступного судового засідання (25.12.2024 року) адвокат так і не зустрівся із ним.

Незважаючи на вищевказане, адвокат ОСОБА_7 прийняв участь у судовому засіданні, яке відбулось 25.12.2024 року, хоча сам ОСОБА_6 відмовився від виходу на відеоконференцзв`язок, а в подальшому навіть не подав апеляційної скарги на ухвалу суду, яка була прийнята у судовому засіданні 25.12.2024 року, хоча сам ОСОБА_6 таку скаргу подав.

ОСОБА_6 вважає, що адвокат ОСОБА_10 , не погодивши із ним правову позицію не має права приймати участь у судових засіданнях, а їхнє спілкування у приміщенні суду він не вважає конфіденційною бесідою, адже воно відбулось не у спеціально призначеному місці.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_10 підтримав свою заяву про самовідвід та просив її задовольнити.

ОСОБА_6 вказав на те, що обидві заяви містять однакові підстави, і підтвердив, що він відмовляється від адвоката ОСОБА_10 .

Прокурор ОСОБА_5 вказав на те, що оскільки між захисником та підзахисним відсутнє спілкування, то наявні підстави для відводу захисника

Колегія суддів, розглянувши заяву захисника про відвід та заяву обвинуваченого про відмову від захисника, дійшла до таких висновків.

Положеннями частини третьої статті 54 КПК України визначено, що відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Дорученням від 13.12.2024 року Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги призначено адвоката ОСОБА_7 для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_6 .

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Особа, яка отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника за призначенням з особистих мотивів за відсутності обґрунтованих підстав для цього. Таку позицію висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2024 року по справі №748/1972/19.

В обґрунтування позиції Верховний Суд вказав, що право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

Під час реалізації державної гарантії у вигляді безоплатної вторинної правової допомоги особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КПК захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду.

Тому особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника за призначенням з особистих мотивів за відсутності обґрунтованих підстав для цього.

Позиція обвинуваченого стосовно його відмови від захисника ОСОБА_10 не змінилась і усім його доводам вже була надана оцінка судом в ухвалі від 18.02.2025 року.

Ураховуючи наведене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви обвинуваченого про відмову від захисника ОСОБА_10 .

Водночас, обставини, які наведені у заяві про самовідвід адвоката ОСОБА_10 не були відомі суду 18.02.2025 року. Так, за твердженням адвоката ОСОБА_6 відмовляється від спілкування із ним, вказане також підтвердив і сам обвинувачений у судовому засіданні та у своїх заявах.

Неможливість узгодити правову позицію щодо здійснення захисту між захисником і підзахисним, судом визнаються, як конфлікт інтересів, який неможливо усунути в інший спосіб ніж відвести захисника ОСОБА_10 від участі в цьому кримінальному провадженні.

При цьому суд зауважує про те, що він не в праві втручатись у відносини між захисником та підзахисним, та вимагати більш детальних пояснень стосовно розбіжностей, які виникли між ними.

Частиною першою статті 52 КПК України визначено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність доручити Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення захисту обвинуваченого за призначенням.

Керуючись ст.42, 48, 49, 372, 376 КПК України, суд

ухвалив:

відвести захисника ОСОБА_7 .

Доручити Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію цієї ухвали направити Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги для виконання.

Резолютивна частина виготовлені у нарадчій кімнаті 13.03.2025 року.

Повний текст буде виготовлений та підписаний 14.03.2025 року о 15:00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3