судді Київського апеляційного суду ОСОБА_1
у судовому провадженні № 11-кп/824/3058/2025
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та їй призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75КК України ОСОБА_2 звільнена від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів, арешту майна, процесуальних витрат.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , задоволено частково:

- стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_4 , від імені якого діє ОСОБА_3 , 235530 (двісті тридцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять) гривень на відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника, та 127400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) гривень - матеріальної шкоди.

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , від імені якого діє ОСОБА_3 , 128 287, 65 грн. (сто двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят сім гривень 65 копійок) матеріальної шкоди, та 800000 (вісімсот тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок кримінального правопорушення.

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 500000 (п`ятсот тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 45000 (сорок п`ять тисяч) гривень - в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу та 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень - на відшкодування витрат за проведення психологічних експертиз.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 300000 (триста тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 200000 (двісті тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з вироком суду, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року в частині розгляду цивільного позову ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 127400 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» матеріальну шкоду у розмірі 62400 гривень.

Крім того, апелянт подав клопотання про поновлення строку на оскарження вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року, обґрунтовуючи клопотання тим, що при оголошенні вироку представник присутній не був, а копія вироку надійшла на адресу представника лише 5 листопада 2024 року через систему «Електронний суд».

За результатами розгляду клопотання ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 3 березня 2025 року у задоволенні клопотання представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_2 - відмовлено.

Апеляційну скаргу повернуто представнику Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - адвокату ОСОБА_7 разом з доданими до неї додатками.

Ухвала обґрунтована тим, що за загальним правилом апеляційна скарга, якщо інше не передбачено КПК, може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, про що зазначено у пункті 1 частини 2 статті 395 КПК.

Абзац 2 частини 3 статті 395 КПК передбачає, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Таким чином, стаття 395 КПК України розмежовує строки апеляційного оскарження вироку для осіб, які викликалися судом, та вироку, ухваленого судом без виклику особи, яка її оскаржує. Для особи, яка оскаржує вирок, ухвалений з її викликом, але без участі такої особи, кримінальне процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку апеляційного оскарження вироку з моменту його проголошення, а не з часом отримання копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» неодноразово повідомлялась судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду справи, а саме на 20.10.2023, 16.11.2023, 11.12.2023, 28.12.2023, 31.01.2024, 23.02.2024, 06.03.2024, 04.04.2024, 29.04.2024, 24.05.2024, 05.06.2024, 15.07.2024, 08.08.2024, 30.09.2024, 18.10.2024, що підтверджується судовими повістками-повідомленнями ( т. 2 ас. 167, 168, 211, т. 3 ас. 86, 141, 151, 176, 183, т.4 ас. 38, 47, 63, 74, 81, 103), а також рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, згідно із якими всі судові повістки були вручені представникам ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ( т.2 ас. 170, т.3 ас. 1, 80, 120, 143, 161, 181, 192, т. 4 ас. 39, 56, 64-1, 77, 90).

Представником ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» через систему «Електронний суд» було направлено відзив на позовну заяву з додатками та доповнення до відзиву (Т. 3 ас. 69-74, 84-90).

Окрім того, 31 січня 2024 року представником ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ОСОБА_9 через систему «Електронний суд» було спрямовано повідомлення про неможливість брати участь у судовому засіданні призначеному на 31 січня 2024 року, через зайнятість в іншій справі. (т. 3 ас. 135).

Отже, з матеріалів справи слідує, що суд першої інстанціїзабезпечив право ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на участь у розгляді справи, однак, будучи належним чином проінформованим про дату, час та місце розгляду справи, у жодне із призначених судом першої інстанції засідань представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не з`явився, розпорядившись на власний розсуд своїми процесуальними правами на участь в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене, не повідомлення ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про одне, зокрема, останнє судове засідання, не може свідчити про розгляд справи без виклику особи, яка її оскаржує, а тому для ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» перебіг тридцятиденного строку на апеляційне оскарження вироку суду від 23 жовтня 2024 року розпочався з наступного дня після його проголошення та згідно вимог статей 115, 395 КПК України останнім днем для оскарження вказаного вироку суду було 25 листопада 2024 року.

Водночас, представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся з апеляційною скаргою лише 5 грудня 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження вироку суду.

При цьому, згідно із карткою руху вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року із підсистеми «Електронний суд» на, яку посилається представник, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» отримала копію вироку 5 листопада 2024 року. Тобто, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» отримала копію вироку до закінчення встановлено законом строку на апеляційне оскарження за 18 днів, проте, у клопотанні не наведено жодних обставин, які б завадили ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» подати апеляційну скаргу після отримання копії вироку протягом строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому, при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом або судом строку.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ОСОБА_7 , посилаючись та керуючись виключно положеннями цивільного процесуального кодексу України, вказує, що строк на апеляційне оскарження не пропущений, оскільки копію судового рішення ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» отримало лише 5 листопада 2024 року, однак, такі доводи представника, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки положення ч. 3 ст. 395 КПК України стосуються лише випадків, коли вирок суду був постановлений без виклику особи, яка його оскаржує. А як зазначено вище, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» викликалась в кожне судове засідання. Відсутність даних про повідомлення страхової компанії в судове засідання на 23 жовтня 2024 року не свідчить про те, що вирок суду було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, та відповідно не свідчить про те, що строк апеляційного оскарження для такої особи має обраховуватись з дня отримання нею копії судового рішення.

Інших обставин на обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції, які б об`єктивно перешкодили ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» своєчасно подати апеляційну скаргу у клопотанні не зазначено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» поважних причин для не реалізації свого процесуального права, передбаченого ч. 2 ст. 395 КПК України, щодо апеляційного оскарження вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року в строки, передбачені кримінальним процесуальним законом.

Зазначений висновок повністю узгоджується і з позицією Європейського суду з прав людини, щодо поновлення строків на оскарження. Так, у своєму рішенні «Пономарьов проти України» Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знайшла підстав для поновлення строку апеляційного оскарження вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року за клопотанням представника ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», та вважає правильним подану представником апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням колегії суддів, вважаю необхідним відповідно до положень ч. 3 ст. 375 КПК України викласти окрему думку.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на вирок - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З матеріалів кримінального провадження встановлено та знайшло своє відображення в ухвалі апеляційного суду, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» дійсно неодноразово повідомлялась судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, а також представником ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» через систему «Електронний суд» направлялись відзиви на позовну заяву з додатками та доповнення до відзиву, в якому представник повідомляв про здійсненням запиту щодо спадкоємців загиблої та, у разі отримання відповіді, повідомити суд, спрямовувалось повідомлення про неможливість брати участь у судовому засіданні, призначеному на 31 січня 2024 року.

Разом з тим, будь-яких даних про те, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» належним чином повідомлялась про судове засідання як 18 жовтня 2024 року о 15.30 год., яке у подальшому не відбулось з поважних причин, та відкладено на 21 жовтня 2024 року на 10.30 год., так і про судове засідання, яке відбулось 21 жовтня 2024 року, під час якого закінчено з`ясування обставин кримінального правопорушення, проведено судові дебати, обвинуваченою надано останнє слово, після чого суд видалився до нарадчої кімнати, матеріали справи не містять.

23 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні проголошено вирок, відтак, з урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України - останній день подачі апеляційної скарги на вирок є 22 листопада 2024 року (п`ятниця).

Проте, апеляційна скарга представником ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» подана 5 грудня 2024 року, тобто, з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження вироку суду.

Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження представник цивільного відповідача зазначив про те, що апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

В суді апеляційної інстанції представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»підтримав наведені доводи, вказавши, що, дізнавшись про вирок, ними була підготовлена апеляційна скарга. Окрім того, представник просив врахувати, що на даний час у країні воєнний стан, та їхня установа перебуває неподалеку від району Лук`янівки.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 376 КПК України копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Проте, копія вироку ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», представник якої не був повідомлений про судові засідання 18 та 21 жовтня 2024 року та не був присутній у вказаних судових засіданнях, отримана 5 листопада 2024 року, про що представник страхової компанії і зазначав у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду як на одну з підстав.

Також згідно з даними ЄДРСР вирок надіслано судом 5 листопада 2024 року, зареєстровано: 6 листопада 2024 року, забезпечено надання загального доступу: 7 листопада 2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122798777).

Наведені обставини свідчать про те, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», представник якої не був повідомлений про судові засідання 18 та 21 жовтня 2024 року та не був присутній у вказаних судових засіданнях, як і на проголошенні вироку 23 жовтня 2024 року, раніше, ніж 5 листопада 2024 року, був позбавлений можливості дізнатись про прийняте рішення та у встановлений законом строк подати апеляційну скаргу.

Окрім того, з офіційних даних у м. Києві протягом часу з 5 листопада 2024 року до 5 грудня 2024 року тривога лунала, майже, кожний день протягом від декількох хвилин до 9 годин.

Встановлені під час розгляду клопотання представника ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» обставини підтверджують доводи клопотання про поновлення строку та пояснення представника під час апеляційного розгляду, що свідчить про те, що наведені представником обставини не залежали від його волевиявлення, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами та труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк з апеляційною скаргою, а відтак, свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду.

За таких обставин вважаю, що клопотання представника ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року підлягає до задоволення.

3 березня 2025 року