УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001087 від 24.09.2015, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «РІО ФІН» звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просила скасувати арешт та заборону, що були накладені ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2017 у справі №761/10579/17 у кримінальному провадженні №0001087, на нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 136,9 кв.м., житловою площею 71,6 кв.м., що перебуває у володінні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 29.01.2024 Господарським судом м. Києва прийнято рішення у справі №910/10989/23 за позовом ТОВ «РІО ФІН» до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ПрАТ «Автомобільна компанія «УКТРАНС», ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», про визнання права іпотекодержателя, вчинення запису у реєстрі та закриття розділу, яким позовні вимоги ТОВ «Ріо Фін» задоволено частково, визнано за ним права іпотекодержателя за договором іпотеки від 27.06.2008, що укладений між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та Відкритим акціонерним товариством «Автомобільна компанія «Укртранс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано у реєстрі за №1980, стосовно іпотечного майна: квартири АДРЕСА_1 , про що зробити відповідний запис у Державному реєстрі прав. Додатково, 15.05.2024 постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/10989/23 закрито розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер 000): квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 136,9 кв.м, житлова площа 71,6 кв.м.

Однак, станом на сьогодні ТОВ «РІО ФІН» не може виконати рішення суду, що набрало законної сили, через наявність арешту та заборони, що були накладені на квартиру №76а ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2017 року у справі №761/10579/17. Таким чином, з метою виконання рішення Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 у справі №910/10989/23 є необхідність у скасуванні арешту та заборони, що були накладені ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2017 у справі №761/10579/17.

Згідно відповіді Шевченківського УП ГУНП у м. Києві досудове розслідування КП № 0001087 від 24.09.2015 здійснюється Шевченківським УП ГУНП у м. Києві.

Вказано, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження не відповідають вимогам КПК України щодо розумності, обґрунтованості, збалансованості інтересів сторін, не є співрозмірним із завданням кримінального провадження та не спрямовані на досягнення цілей розслідування, у зв`язку з чим накладений ухвалою слідчого судді арешт підлягає скасуванню.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, направила заяву, в якій просила здійснювати розгляд без їх участі.

Слідчий Шевченківського УП ГУНП у м. Києві у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2017 у справі №761/10579/17 накладено арешт зі встановленою забороною розпорядження майном, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 136,9 кв. м, житловою площею 71,6 кв. м, що перебуває у володінні ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Метою накладення арешту слідчий суддя вказав забезпечення збереження речових доказів, оскільки вказане майно відповідало критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Згідно положень ч. 1 та 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Також, у відповідності з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Так, суд приймає до уваги, що арешт на вказаний об`єкт нерухомого майна було накладено 30.03.2017, тобто майже вісім років тому.

Разом з тим, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвоката та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду надано не було, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

Аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту такого майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що подальше збереження арешту майна не виправдовується потребами досудового розслідування на даній стадії, у зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 132, 169, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт та заборону, накладені ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2017 у справі №761/10579/17 на майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 136,9 кв.м., житловою площею 71,6 кв.м., що перебуває у володінні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1