Справа № 507/600/25
Провадження № 1-кп/507/39/2025
Номер рядка звіту 357
В И Р О К
17.04.2025 рокуселище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заплази Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не маючого судимості в силу ст. 89 КК України,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
В подальшому, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, будучи ознайомленим із нею 17.09.2024, з метою невиконання постанови суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, будучи повідомленим про те, що вищевказане рішення судом його позбавлено права керування транспортними засобами строком 10 років, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч постанови Любашівського районного суду Одеської області від 30.07.2024 у справі №507/1494/24, 08.03.2025, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Форд Ескорт», 1987 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухався по вулиці Старокиївська селищі Любашівка Подільського району Одеської області, де був зупинений працівниками реагування патрульної поліції ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №265798, передбачене ч. З ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності постановою Любашівського районного суду від 18.03.2025.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 , маючи реальну можливість виконати постанову суду, що набрала законної сили, умисно її не виконував.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 умисно не виконував постанову суду, що набрала законної сили, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 382 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення правопорушень, зокрема розповів, що дійсно, він позбавлений судом прав керування транспортними засобами за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. 08 березня 2025 року, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, він керував в с.Любашівка автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Однак, він керував автомобілем вимушено, в зв`язку із сімейними обставинами, так як йому необхідно було перевезти речі до с. Любашівка. В скоєному кається, просив суворо не карати та завірив, що в подальшому не буде керувати транспортними засобами, так як автомобіль вже продав.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію його дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також йому зрозуміло, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, співмешкає, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, не працює.
Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, які пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 є керування в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, всіх матеріалів справи, особи обвинуваченого, те, що він не працює та не має стабільного заробітку, пом`якшуючої та обтяжуючої вину обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та йому можливо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - не має.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 370, 374-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст. 382 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 382 КК України два роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.
Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_3
Суддя: ОСОБА_1