Справа № 646/149/25
Провадження № 1-кп/646/789/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001239 від 19.11.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє:

- 27.02.2024 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 29.03.2024 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, будучи засудженим 27.02.2024 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, 29.03.2024 Дзержинським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив умисні дії, направлені на здійснення аналогічного кримінального правопорушення за наступних обставин.

18.11.2024 у період часу приблизно з 13 год 00 хв по 13 год 50 хв, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на придбання та зберігання психотропних речовин для подальшого особистого вживання, без мети збуту, перебуваючи поблизу паркової зони, по набережній Гімназійній у м. Харкові, помітив на землі під деревом прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору та, будучи особою, яка тривалий час вживає психотропні речовини, усвідомлюючи, що вищевказана кристалічна речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP, підняв її та поклав до портативного пристрою, який сховав у ліву кишеню штанів, одягнених на ньому, тим самим незаконно придбав психотропну речовину.

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне зберігання особливо небезпечної речовини, без мети збуту, діючи умисно, з мотивів реалізації особистих потреб, з метою особистого вживання, ОСОБА_4 почав незаконно зберігати при собі, у портативному пристрої, який сховав у ліву кишеню штанів, одягнених на ньому, та пішки направився до місця свого мешкання.

У подальшому 18.11.2024, приблизно о 13:50 год, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел на зберігання вказаної психотропної речовини, знаходячись поблизу будинку № 22 по проспекту Аерокосмічному у м. Харкові, був зупинений працівниками Національної поліції України з метою перевірки документів та встановлення особи.

Під час усної розмови, на запитання поліцейських щодо наявності у нього заборонених предметів чи речовин, ОСОБА_4 пояснив, що має при собі кристалічну речовину білого кольору, яка є психотропною речовиною Р?Р, яку він знайшов та зберігав для власного вживання, у зв`язку із чим на місце одразу ж було викликано слідчо-оперативну групу відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.

Кримінально-протиправні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції, якими 18.11.2024 у період часу з 14 год 29 хв до 14 год 39 хв за адресою: м. Харків, проспект Аерокосмічний, поблизу будинку № 22, проведено огляд місця події, в ході якого у ОСОБА_4 у присутності двох понятих, виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною загальною масою 0,3071г, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - ОСОБА_5 в складі речовини становить 0,2436г.

Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом психотропних речовин, наркотичних засобів, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі Переліку), що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.

Згідно з вимогами ст. ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», в «Таблиці № І», «Список № 2» - PVP є психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, тобто - незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю, не оспорював фактичних обставин справи.

Також у судовому засіданні обвинувачений пояснив суду, що розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, та шкодує про вчинене, готовий понести заслужене покарання.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 цієї ж постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є уродженцем м. Харкова, має неповну середню освіту, відповідно до інформаційної довідки ОСОБА_4 за місцем мешканням зарекомендував себе задовільно, сварок за місцем мешкання не вчиняє, громадський порядок не порушує, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.

Суд вважає, що для досягнення цілей покарання, визначених ч. 2 ст. 50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, слід призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України.

Також, судом враховується та береться до уваги висновок досудової доповіді органу пробації в частині, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб) та те, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.02.2024 визнано винним за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та 29.03.2024 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова визнано винним за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Тому на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуті покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.02.2024 та вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.03.2024, та ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71-72, ч. 3 ст. 78, ст.ст. 370, 373, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуті покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.02.2024 та вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.03.2024 та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судової експертизи № CE-19/121-24/34925-НЗПРАП від 05.12.2024 у розмірі 2387,70 гривень.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.11.2024 про арешт майна - скасувати.

Речовий доказ по справі - портативний пристрій в якому знаходиться речовина білого кольору, порошкоподібного походження, який поміщено до сейф-пакету KIV2118462 знищити.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 діб після проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1