Справа № 159/4452/24
Провадження № 1-кп/159/177/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000786 від 14.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, з середньою професійною освітою, не працевлаштований, розлучений, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_6 13.06.2024 приблизно о 19.00 год, перебуваючи в міському парку меморіального комплексу «Слави» на вул. Незалежності в м.Ковелі, побачив загублений мобільний телефон, після чого, діючи в умовах воєнного стану, введеного на підставі Закону України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», усвідомлюючи, що майно йому не належить, реалізуючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів таємно викрав загублений потерпілою ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Xiaomі» модель «Redmi Note 10 Pro», вартістю 5454,67 грн.

Зазначеними умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав частково і пояснив, що ввечері 13.06.2024 знайшов на лавці в парку мобільний телефон марки «Xiaomі», поблизу нікого не було, тому забрав телефон і вирішив згодом відшукати власника. Не мав на меті привласнити чуже майно, про знахідку розповів вдома і було прийняте рішення повернути його у відділок поліції, проте через незадовільний стан здоров`я і особисті проблеми своєчасно цього не зробив. Добровільно видав телефон працівникам поліції, які прийшли до нього через кілька днів додому. У питанні кваліфікації його дій та покарання покладається на розсуд суду, просив врахувати його необізнаність у сфері права, активне сприяння органу досудового розслідування, важку форму хвороби на туберкульоз, проходження сином військової служби, наявність двох неповнолітніх дітей.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, перевіривши доводи сторони захисту і обвинувачення, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, достовірності і допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності для встановлення фактичних обставин, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Висновки суду ґрунтуються на приписах національного законодавства.

Статтями 337, 338 ЦК України визначено, що особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. Особа, яка знайшла загублену річ у приміщенні або транспортному засобі, зобов`язана передати її особі, яка представляє володільця цього приміщення чи транспортного засобу. Якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування. Особа, яка знайшла загублену річ, має право зберігати її у себе або здати на зберігання Національній поліції, або органові місцевого самоврядування, або передати знахідку особі, яку вони вказали. Особа, яка знайшла загублену річ, відповідає за її втрату, знищення або пошкодження в межах її вартості лише в разі свого умислу або грубої необережності.

Особа, яка знайшла загублену річ, набуває право власності на неї після спливу шести місяців з моменту заявлення про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування, якщо: 1) не буде встановлено власника або іншу особу, яка має право вимагати повернення загубленої речі; 2) власник або інша особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, не заявить про своє право на річ особі, яка її знайшла, Національній поліції або органові місцевого самоврядування.

Отже особа, яка знайшла загублену або залишену власником річ, зобов`язана у найкоротший розумний термін повідомити власника чи заявити про знахідку Національній поліції або органу місцевого самоврядування.

За нормативним визначенням крадіжка (ст.185 КК України) це вчинене з корисливих мотивів таємне заволодіння майном, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.

Зовнішні прояви знахідки і крадіжки можуть співпадати, зокрема можуть полягати у вилученні чужого майна з того місця, де воно загублене чи залишене власником, тому основним критерієм для розмежування дій є суб`єктивна сторона вчиненого (психічне ставлення особи до вчиненого і наслідків, мета, наміри, мотиви).

Для правильної кваліфікації дій особи у цій ситуації необхідно враховувати місце перебування речі, можливість власника повернутися за річчю, активність дій особи, яка виявила чуже майно, її наступна поведінка.

Верховний Суд у своїх висновках вказав, що «Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала кому належить це майно, мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна. На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна» (справа № 128/984/17 від 23.06.2020, № 761/31918/14-к від 18.07.2019).

На підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів суд встановив, що 13.06.2024 о 19:47 год потерпіла ОСОБА_8 звернулася на лінію «102» із повідомленням про те, що двадцять хвилин тому залишила телефон марки «Xiaomі» (з абонентським номером НОМЕР_2 ) на лавці в парку в м.Ковелі на вул. Незалежності, повернувшись, виявила його відсутність.

Місце розташування лавки в парку в м.Ковелі неподалік кафе «Soprano» відображене у протоколі огляду місця події, який проведено того ж дня в період з 20:30 до 20:50 год.

14.06.2024 за заявою потерпілої розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000786.

Свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що того дня разом із потерпілою відпочивала у парку «Слави» в м.Ковелі, розпочався дощ, тому вони пересіли з лавки на бордюр під дерева, а через десять хвилин потерпіла зрозуміла, що забула на лавці телефон. Повернувшись, телефон не знайшли, тому свідок з власного номера зателефонувала на номер потерпілої. Незважаючи на виклик, звук телефону вони не почули і на дзвінок ніхто не відповів, тоді вона написала повідомлення з проханням повернути телефон, а знайомий повторно зателефонував на номер потерпілої, однак телефон вже був поза зоною. Про зникнення телефону відразу повідомили поліцію.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила в суді, що під час відпочинку в міському парку колишній чоловік ОСОБА_6 знайшов на лавці телефон, запитав присутніх чи це їхня річ, а згодом забрав телефон додому.

24.06.2024 згідно з даними протоколу добровільної видачі ОСОБА_6 видав слідчому СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Xiaomі» модель «Redmi Note 10 Pro» і 28.06.2024 під час слідчого експерименту вказав на лавку в парку «Слави» в м.Ковелі, де забрав телефон.

Згідно з протоколом огляду мобільного телефону при вмиканні встановлено, що він справний і придатний для використання, налаштування скинуті до заводських.

Вартість мобільного телефону марки «Xiaomі» модель «Redmi Note 10 Pro» на час події визначена висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-24/8373-ТВ і становила 5454,67 грн.

Встановленні в даному кримінальному провадженні обставини свідчать про умисел обвинуваченого саме на заволодіння чужим майном. Так, між згубою і викраденням пройшло не більше 20 хвилин, потерпілій було відоме місце залишення мобільного телефону, водночас обвинувачений не вживав заходів з`ясувати кому він належить, швидко залишив місце події, не звернувся до відвідувачів кафе, не повідомив про знахідку органи Національної поліції чи місцевого самоврядування, натомість зберігав телефон вдома упродовж десяти днів, скинув налаштування до заводських, і повернув тільки після встановлення оперативним шляхом місця зберігання мобільного телефону.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність у обвинуваченого можливості передати телефон органам Національної поліції чи місцевого самоврядування через проходження медичного обстеження, оскільки суду не надано належних доказів об`єктивного існування таких обставин, долучені адвокатом довідки стосуються проходження обвинуваченим медичних оглядів 28.05.2024 і 22.08.2024.

Не спростовують висновків суду показання свідка ОСОБА_12 , яка повідомила суду, що син мав власний телефон, розповів про знахідку і не користувався чужим телефоном, оскільки свідку не відомі мотиви з яких її син не вчиняв дій для повернення телефону власникові.

Отже у суду немає обґрунтованих сумнівів у доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим щоб особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, було призначене справедливе покарання, яке буде співмірним вчиненому, необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке за наведеною у ст.12 Кримінального кодексу України класифікацією, віднесене до тяжкого злочину.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить часткове визнання вини.

Враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має захворювання, яке вимагає тривалого лікування і позбавляє можливості працювати, позитивно характеризується за місцем проживання, є батьком двох неповнолітніх дітей, старший син обвинуваченого проходить військову службу, приймаючи до уваги конкретні обставини вчиненого злочину, відсутність реальних збитків для потерпілої, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкції закону за яким особа притягується до відповідальності у виді позбавлення волі на мінімальний строк та звільнити від відбування покарання підставі статті 75 КК України, встановивши іспитовий строк та поклавши передбачені статтею 76 КК України обов`язки, які будуть слугувати дієвим заходом контролю за поведінкою особи та стримуючим фактором від вчинення нових кримінальних правопорушень.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства.

На час ухвалення вироку запобіжний захід до обвинуваченого не застосовується.

Речовий доказ мобільний телефон потерпілої, відповідно до вимог статті 100 КПК України, необхідно повернути потерпілій.

Процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема витрати на залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1514,56 грн відповідно до ст. 124 КПК України покладаються на обвинуваченого.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Керуючись статтями 374,375,615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Xiaomі» модель «Redmi Note 10 Pro», що зберігається в камері схову Ковельського РУП ГУНП у Волинській області під № 827 (а.с.53) - повернути потерпілій ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_6 в доход держави 1514,56 грн процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи СЕ-19/103-24/8373-ТВ від 27.06.2024.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після оголошення вручити прокурору і обвинуваченому.

ГоловуючийОСОБА_1