ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/646/25 Номер провадження 11-кп/814/1263/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора представника установи виконання покарань засудженоїОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, поданого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Димитров Донецької обл., проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимою, засудженою в цьому провадженні

19 грудня 2019 року Димитровським міським судом Донецької області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.311, ст.70 КК України на 6 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджена протягом усього строку відбування покарання не довела своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2025 року та задовольнити її клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував: те, що вона протягом відбування покарання довела своє виправлення, оскільки з 2021 до 2024 року була працевлаштована, роботу виконувала якісно й добросовісно, у вільний від роботи час допомагала у виконанні господарських робіт і робіт у їдальні, отримувала 3 подяки, а застосовані до неї стягнення є погашеними, дотримується правил внутрішнього розпорядку, усвідомила протиправність своїх дій та бере участь у заходах в установі виконання покарань; її пенсійний вік і стан здоров`я.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженої на підтримку апеляційної скарги, позицію представника установи виконання покарань, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, заперечення прокурора проти доводів апелянта, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, обговорила доводи апелянта дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

За ч.ч.1-2 ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 19 грудня 2019 року Димитровським міським судом Донецької області ОСОБА_8 визнано винуватою і засуджено за ч.2 ст.307, ч.2 ст.311, ст.70 КК України на 6 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 05 липня 2019 року.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою і засуджено за те, що вона, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.310 КК України, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб зі співучасником, із корисливих мотивів, незаконно з метою збуту придбала особливо небезпечні наркотичні засоби опій ацетильований, канабіс, концентрат макової соломи, психотропну речовину амфетамін, і прекурсор ангідрид оцтової кислоти, після чого частину вказаних заборонених речовин зберігала при собі та за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , попередньо перевізши їх у цю квартиру.

Затим ОСОБА_8 та її співучасник на території м. Мирноград Донецької обл., діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб між собою, із корисливих мотивів, незаконно збули згадані вище заборонені речовини за грошові кошти іншим особам, а саме:

15 квітня 2019 року приблизно о 13 годині 20 хвилин у м-ні Західному - психотропну речовину - амфетамін, масою 0, 0502 та 0, 0787 г;

17 квітня 2019 року приблизно о 12 годині 25 хвилин у м-ні Західному - особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0, 097 і 0, 465 г;

21 червня 2019 року приблизно о 10 годині 30 хвилин у м-ні Світлому особливо небезпечні наркотичні засоби: концентрат із макової соломи, масою в перерахунку на суху речовину 0, 556 г, опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0, 103 г, і прекурсор - ангідрид оцтової кислоти, масою 0, 917 г, із метою його подальшого використання для виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого;

03 липня 2019 року приблизно о 10 годині 30 хвилин у м-ні Світлому - особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат із макової соломи, масою в перерахунку на суху речовину 0, 5248, психотропну речовину амфетамін, масою 0, 0680 г, 0, 0758 г, і прекурсор - ангідрид оцтової кислоти, масою 1, 120 г, із метою його подальшого використання для виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого (т.1 а.о.с.16-22).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання засудженій визначено з 05 липня 2019 року, кінець цього строку 05 лютого 2026 року.

Таким чином, наявні передумови (формалізовані підстави, що пов`язуються із фактичним відбуттям засудженою особою певної частини строку призначеного їй покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_8 , що не оспорюється ніким із учасників судового провадження.

Однак для застосування положень ст.81 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «… засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення».

Як убачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 05 липня 2019 року, за час відбування покарання 3 рази заохочувалась у вигляді 2 подяк і дострокового зняття раніше накладеного стягнення, має 5 стягнень у вигляді попередження, догани й суворої догани, в тому числі за злісне порушення встановленого порядку відбування покарання (зберігання заборонених предметів), які наразі погашені, харакетризувалась як позитивно, так і негативно, із грудня 2020 року до 2024 року була працевлаштована, наразі є пенсіонером, до роботи відносилась як посередньо, так і добросовісно, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, на заходи виховного впливу реагує, але не завжди робить правильні висновки, у взаємовідносинах із іншими засудженими неконфілктна, бере участь у виховних заходах, визнає винуватість та розкаюється у вчинених злочинах, що зафіксовано в даних характеристик ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» від 01 грудня 2023 року, 17 лютого 2025 року, матеріалів про заохочення, стягнення й працевлаштування засудженої (т.1 а.о.с.211-216, а.с.п.9-25).

При цьому, процес отримання ОСОБА_8 заохочень почав здійснюватися лише з 04 жовтня 2023 року, в той час як засуджена перебуває в місцях позбавлення волі з 05 липня 2019 року, тобто такий процес мав місце не протягом усього строку відбування покарання, будучи відсутнім протягом більше 4 років (більшої частини призначеного засудженій основного покарання), а спостерігався лише в періоду часу безпосередньо перед виникненням у 2023 році формальних передумов для розгляду питання про її умовно-дострокове звільнення.

Окрім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувалась за вчинення, в тому числі аналогічних злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України (2 рази), за що відбувала тривалі строки покарань у місцях позбавлення волі, проте це не призвело до позитивних змін у особі засудженої та вона знову вчинила кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Таким чином, із аналізу наведених вище даних і обставин у їх сукупності, встановлено, що поведінка ОСОБА_8 не характеризувалась своєю сумлінністю протягом усього строку відбування покарання, навпаки була нестабільною, в тому числі значний період часу - пасивною, а також і негативною. Ставлення засудженої до праці також не завжди було сумлінним. Усупереч доводам апеляційної скарги, в основі висновку суду про виправлення засудженої має лежати аналіз даних про її поведінку саме за увесь строк відбування покарання, а не протягом конкретно обраного часу. На думку апеляційного суду, є відсутніми підстави для висновку про досягнення ОСОБА_8 необхідного ступеню виправлення, що підтверджувало би доцільність звільнення її умовно-достроково від відбування покарання.

Що стосується доводів засудженої з приводу погашення отриманих стягнень, то колегія суддів зазначає, що застосовані до неї 5 стягнень (зокрема, за злісне порушення встановленого порядку відбування покарання), хоча й погашені, однак свідчать про її схильність до свідомого систематичного порушення встановлених КВК України умов відбування покарання і те, що вона належних висновків для себе не зробила, натомість продовжила протиправну поведінку в місцях позбавлення волі.

Посилання ОСОБА_8 на її вік і стан здоров`я, як окремо, так і в сукупності з наведеними вище обставинами не свідчать про доведення засудженою свого виправлення, а тому не є доцільною та мотивованою підставою для застосування до неї приписів ст.81 КК України.

Разом з цим, на твердження ОСОБА_8 , які стосуються стану її здоров`я, та долучені нею медичні дані колегія суддів зазначає, що при встановленні захворювань, які перешкоджають виконанню покарання, за умови їх належного підтвердження, це слугує самостійною підставою для звільнення засудженої від відбування покарання відповідно до вимог ст.84 КК України і складає самостійний предмет дослідження та оцінки суду.

Так, необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, яка полягає в тому, що засуджена особа виправилась і в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання. У цьому випадку хоча відбутий ОСОБА_8 строк покарання і узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженої є передчасним і невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженої, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено за вироком суду.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4