Справа № 375/220/24
Провадження № 1-кс/375/171/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне заяву захисника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_7 від розгляду обвинувального акта у кримінальному проваджені №0004967 відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рокитнянського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному проваджені №0004967 відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2024 року дану справу розподілено ОСОБА_7 як судді-доповідачу.

У листопаді 2024 року захисник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 подав до Рокитнянського районного суду Київської області заяву про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_7 , в якій просив відвести суддю Рокитнянського районного суду Київської області від розгляду обвинувального акта у кримінальному проваджені №0004967 відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України.

Заяву обґрунтовував тим, що стаття 75 КПК України передбачає обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, зокрема, у разі якщо наявні обставини, які викликають сумнів у його упередженості.

23 жовтня 2024 року під час підготовчого судового засідання потерпілою стороною заявлено та подано до суду цивільний позов. Під час проведення зазначеного підготовчого судового засідання суддею ОСОБА_7 , як вважає заявник, було здійснено грубе порушення:

-вимог КПК України (в частині недотримання принципу розумності строків розгляду кримінального провадження стаття 28 КПК України);

-Кодексу суддівської етики та Бангалорських принципів поведінки судді (в частині порушення показників «Об`єктивності» та «Рівності», а саме: недотримання належної професійної та процесуальної поведінки під час судового засідання), що також передбачає недотримання вимог Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Суддя ОСОБА_7 під час подання цивільного позову потерпілою стороною проявила зухвалу поведінку, яка супроводжувалась кривляннями та постійними необґрунтованими зауваженнями в бік представника потерпілого у справі.

Крім того, суддя ОСОБА_7 необґрунтовано, всупереч імперативних вимог КПК України надано захиснику час для ознайомлення з поданим цивільним позовом, що становить близько чотирьох місяців, а, відтак, розгляд підготовчого судового засідання призначено на 26 лютого 2025 року на 13 год 00 хв.

Надання захиснику часу для ознайомлення з текстом цивільного позову поданого в рамках кримінального провадження КПК України не передбачено. Разом з цим, відповідно до вимог КПК України та ЦПК України, суд при призначенні кримінального провадження до розгляду по суті вирішує питання про надання терміну відповідачу (обвинуваченому) у справі для подачі відзиву на позовну заяву, та вирішення інших питань, у тому числі, що стосується безпосередньо поданого цивільного позову.

Також заявник зазначав, що затримка у розгляді даного кримінального провадження суддею ОСОБА_7 , зокрема, відкладення підготовчого засідання на чотири місяці, свідчить про недотримання принципу «розумних строків», гарантованих статтею 6 Європейської конвенції з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, недопустимими є невиправдане затягування процесу без обґрунтованих причин (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти росії», 2003, «Пеліссьє та Сассі проти Франції», 1999, Кангаслуомі проти Фінляндії», 2001).

Таким чином, недотримання принципу розумності строків суддею ОСОБА_7 є достатньою підставою для сумніву у її неупередженості та об`єктивності, що є підставою для відводу судді відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України.

Посилаючись на зазначене, а також на недотримання належної професійної та процесуальної поведінки під час проведення підготовчого судового засідання 23 жовтня 2024 року, захисник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 просив відвести суддю Рокитнянського районного суду Київської області від розгляду обвинувального акта у кримінальному проваджені №0004967 відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України.

У судовому засіданні захисник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 заяву про відвід судді ОСОБА_7 підтримав та просив її задовольнити. Додатково зазначив, про недотримання належної професійної та процесуальної поведінки під час проведення підготовчого засідання суддею ОСОБА_7 , а також вказував на те, що КПК України не передбачено надання сторонам часу для ознайомлення з цивільним позовом, понад чотири місяці.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення заяви про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_7 та просив відмовити у задоволенні заяви.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду обвинувального акта у кримінальному проваджені №0004967 відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України.

Також пояснив, що твердження, викладені в заяві про відвід судді ОСОБА_7 не обґрунтовані, оскільки суддя під час підготовчого засідання дотримувалась положень Кодексу суддівської етики в частині поведінки під час виконання професійних обов`язків, а саме проявила стриманість, виваженість, обачність та поміркованість у висловленні своїх поглядів і думок. Не встановлено обставин, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_7 , а тому просив у задоволенні заяви відмовити.

Особа, якій заявлено відвід суддя ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви повідомлена, пояснень від неї не надходило.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 26, 81 КПК України суддя визнав за можливе розглянути заяву про відвід за відсутності судді ОСОБА_7 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши заяву про відвід, а також кримінальне провадження, суддя дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Підстави для відводу судді визначені у статтях 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 76 КПК України визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Згідно частиною 5 статті 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1989 року у справі «Хаушильд проти Данії», заява №11/1987/134/188).

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Стаття 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96).

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й з об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення ЄСПЛ від 7 серпня 1996 року у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

У своєму рішенні у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (рішення від 15 жовтня 2010 року, заява № 16695/04) ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Також у рішенні ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю у зв`язку з розглядом цієї чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддею рішень у інших справах.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи. Якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, суд вказує про відсутність будь-яких підстав вважати, що суддя ОСОБА_7 має і виявляє особисту упередженість під час розгляду справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не встановлено.

Доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_7 . Тривале, на думку заявника, відкладення підготовчого засідання для ознайомлення з поданим цивільним позовом, не може слугувати підставою для відводу судді і вказувати на її необ`єктивність та упередженість.

Водночас, суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Проаналізувавши наведені норми, зважаючи на презумпцію неупередженості судді, суддя зазначає, що судовим розглядом не встановлено, а особою, яка заявила відвід, не доведено наявність обставин, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_7 і унеможливлювали винесення нею об`єктивного судового рішення.

Таким чином, доводи захисника потерпілого адвоката ОСОБА_4 про упередженість судді ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження, оскільки в її діях не встановлено порушень вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України та не встановлено обставин, за яких вона не має права брати участь у кримінальному провадженні. Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з діями та рішеннями судді в ході судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись статтями 75, 76, 80, 81 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_7 від розгляду обвинувального акта у кримінальному проваджені №0004967 відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9