Справа № 646/249/25
№ провадження 1-кс/646/150/2025
УХВАЛА

іменем України

10 січня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 05.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним клопотанням, в якому зазначив, що у провадженні СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000021 від 05.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В клопотанні прокурор зазначив, що 04.01.2025 до чергової частині ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що 04.01.2025 приблизно о 13 год 30 хв в магазині «Полюшко», який розташований за адресою: м. Харків, просп. Аерокосмічний, буд. 302, невідома особа таємно, шляхом вільного доступу, під час дії воєнного стану, викрала мобільний телефон марки «РОСО», чорного кольору чим завдала останній матеріальну шкоду.

09.01.2025 слідчим слідчого відділення відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП Харківській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , проведено огляд за адресою: м. Харків, просп. Аерокосмічний, біля будинку № 80, на відкритій ділянці місцевості, в ході якого виявлено та вилучено у третьої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «РОСО», моделі «М4 РRO», чорного кольору в чохлі безкольоровому, imei2: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , серійній номер: НОМЕР_3 , який було поміщено до сейф пакету № PSP 14014874 та належним чином опечатано, скріплено підписами усіх учасників слідчої дії.

09.01.2025 слідчим слідчого відділення відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, лейтенантом поліції ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «РОСО», моделі «М4 РRO». чорного кольору в чохлі безкольоровому, imei2: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , серійній номер: НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Власником вищевказаного мобільного телефону у даному кримінальному провадженні є потерпіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вищевикладеного, з метою збереження речових доказів, проведення повного, об`єктивного, неупередженого досудового розслідування, а також притягнення винних до кримінальної відповідальності прокурор просив клопотання задовольнити на накласти арешт на мобільний телефон марки «РОСО», моделі «М4 РRO». чорного кольору в чохлі безкольоровому, imei2: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , серійній номер: НОМЕР_3 .

Прокурор просив задовольнити клопотання, оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та є речовим доказом по справі, посилаючись на положення ст. ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, просив накласти арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів, подальшого проведення судових експертиз.

В судове засідання прокурор, власник майна не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

ОСОБА_6 надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі, при вирішенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна поклався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 3-5 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься, зокрема й арешт майна, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

В обґрунтування доводів клопотання прокурором надано:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000021 від 05.01.2025 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України;

-заяву потерпілої ОСОБА_4 від 05.01.2025;

-протокол допиту потерпілої ОСОБА_4 від 05.01.2025;

-протокол огляду місця події від 09.01.2025;

-ілюстративний матеріал до протоколу огляду місця події від 09.01.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 09.01.2025.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У клопотанні прокурор вказав, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх приховуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, яке може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131, 170-175, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений предмет в ході огляду місця події від 09.01.2025 за адресою: м. Харків, пр-т Аерокосмічний, біля будинку № 80, на відкритій ділянці місцевості, в ході якого виявлено та вилучено у третьої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «РОСО», моделі «М4 PRO» чорного кольору в чохлі безкольоровому, imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , який було поміщено до сей пакету № PSP 14014874 та належним чином опечатано скріплено підписами усіх учасників слідчої дії.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим відділу поліції, на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст. 174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому (дізнавачеві), прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1