Справа №498/325/25
Провадження по справі №1-в/498/12/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Роздільнянського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 , від покарання, призначеного вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 26.07.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений,

встановив:

27 лютого 2025 до суду надійшло подання сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 26.07.2024 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 26.07.2024 року вироком Красноокнянського районного суду Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст.75КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76КК України.

Начальник Роздільнянського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просить суд розглядати подання у її відсутність, подання підтримує та просить суд його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного подання.

Засуджений в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд подання у його відсутність, подання підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, розглянувши матеріали подання, встановив наступні обставини.

Вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 26.07.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок суду набрав законної сили 27 серпня 2024 року.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886- ІХ.

Вказаним Законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно матеріалів справи засуджений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна, зокрема 12 серпня 2024 року викрав навушники марки «HAVIT» моделі TW976, вартістю 528 грн., дезодорант «STR 8 red code» об`ємом 150 мл, вартістю 109,33 грн., нову чоловічу сумку шкірозамінника, вартістю 219,00 грн. Викрав вказані товари, завдавши ТОВ «Вигідна покупка» матеріальні збитки на загальну суму 856,33 грн. Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинена в умовах воєнного стану.

У зв`язку зі змінами, внесеними до ст. 51 КУпАП, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2024 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України становив 1514,00 грн., тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість відповідно до чинних норм законодавства для 2024 року повинна перевищувати 3028,00 грн.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, на час розгляду справи діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , не є кримінальним правопорушенням у зв`язку з тим, що вартість викраденого останнім майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Отже, з огляду на установлені обставини, на ОСОБА_5 , засудженого вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 26 липня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, поширюється дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, а тому він підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, з урахуванням того факту, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5, ч. 2 ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024, суд

постановив:

Подання начальника Роздільнянського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого 26 липня 2024 року вироком Красноокнянського районного суду Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, звільнити від відбування покарання, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він засуджений.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1