Справа № 183/3922/21
Провадження № 1-в/191/51/25
У Х В А Л А

іменем України

18 березня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з власних технічних засобів клопотання начальника ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, мешканця : АДРЕСА_1 , засудженого :

1) 04.11.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст..309 ч.2, ст..71 ч.1 КК України до3 років 7 місяців позбавлення волі.

Початок строку : 09.06.2023 року; кінець строку : 09.01.2027 року.

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання.

В обґрунтування своїх вимог начальник ДУ зазначив, що згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року відносно ОСОБА_5 , останній 23.02.2019 року вчинив крадіжку майна, вартість якого становила 611,10 грн., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року відносно ОСОБА_5 , останній 27.03.2019 року вчинив крадіжку майна, вартість якого становила 849,90 грн., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року відносно ОСОБА_5 , останній 29.03.2019 року вчинив крадіжку майна, вартість якого становила 792,10 грн., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ЗУ №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Від 09.08.2024 року скасовано кримінальну відповідальність за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, ЗУ №3886-ІХ від 09.08.2024 року кримінальну карність вчиненого засудженим діяння, скасовано.

У зв`язку з цим, начальник ДУ «СВК №94» просить звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст..309 ч.2, ст..71 ч.1 КК України у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити частково.

Представник ДУ «СВК (№94)» та засуджений надали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, дійшов наступного висновку.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.2021 року ОСОБА_5 засуджений за ст..309 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року, остаточно призначивши покарання у виді 3 років 7 місяців розбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.02.2022 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.2021 року залишено без змін.

Вироком Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року ОСОБА_5 засуджений за :

- ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців.

За даним вироком ОСОБА_5 засуджений за вчинення ним злочинів : 23.02.2019 року (заподіяна майнова шкода Перещепинській міській раді на суму 1833,30 грн.); 25.02.2019 року ( заподіяна майнова шкода Перещепинській міській раді на суму 4888,80 грн.); 27.02.2019 року ( заподіяна майнова шкода Перещепинській міській раді на суму 611,10 грн.); 17.03.2019 року ( заподіяна майнова шкода потерпілому ОСОБА_6 на суму 1983,10 грн.); 27.03.2019 року (заподіяна майнова шкода потерпілому ОСОБА_7 на суму 849,90 грн.); 29.03.2019 року ( заподіяна майнова шкода потерпілій ОСОБА_8 на суму 792 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX). Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2019 року складає 1921 грн. А отже, сума соціальної пільги у 2019 році становить 960,50 грн. 00 коп. (1921 грн. х 50% = 960 грн. 50 коп.). Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст.51 КУпАП станом на 01 січня 2019 року складає 1921 грн. 00 коп.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Відповідна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21.

У зв`язку із декриміналізацією вчинених ОСОБА_5 злочинів за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року ( за епізодами від 27.02.2019 року на суму 1833,30 грн., від 27.02.219 року на суму 611,10 грн., від 27.03.2019 року на суму 849,90 грн., від 29.03.2019 року на суму 792 грн.), суд приходить до висновку про наявність законних підстав для його звільнення від призначеного покарання за даним вироком у зв`язку з усуненням караності діяння.

У той же час, ОСОБА_5 не підлягає звільненню на підставі Закону №3886-IX за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.2021 року, оскільки за даним вироком він засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України. Крім того, не підлягає звільненню й за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року, оскільки вартість викраденого ним за даними вироками майна на момент вчинення правопорушення перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( за епізодом від 25.02.2019 року на суму 4888,80 грн.), у зв`язку з чим останній має відбувати покарання за даними вироками суду.

Таким чином, клопотання начальника ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) ОСОБА_9 про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати положення ч.2 ст.74 КК України до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року, за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України ( за епізодами від 27.02.2019 року на суму 1833,30 грн., від 27.02.219 року на суму 611,10 грн., від 27.03.2019 року на суму 849,90 грн., від 29.03.2019 року на суму 792 грн.).

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.2021 року, залишеного без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.02.2022 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року, остаточно призначивши покарання у виді 3 років 7 місяців розбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Копію ухвали направити засудженому, начальнику ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1