Справа № 182/1478/25
Провадження № 1-кп/0182/882/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні у м. Нікополі в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення /кримінальний проступок/ за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2025 за № 0000066 по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Менжинське, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, не одруженого, який не є особою з інвалідністю та не є депутатом, офіційно не працевлаштованого, на утримані нікого не має, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

?01.04.2003 Нікопольським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70, 76 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

?04.06.2004 Нікопольським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

?27.09.2005 Нікопольським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України - до відбуття 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнився 30.01.2008 за відбуттям строку покарання;

?11.12.2008 Нікопольським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 11.10.2013 за відбуттям строку покарання;

?21.11.2014 Нікопольським міськрайонним судом зі ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст.187, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. 05.05.2018 звільнився за відбуттям строку покарання;

?20.01.2021 вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, зміненого ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 4 червня 2021 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

?30.03.2023 Нікопольським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 30.04.2023. Звільнений 17.02.2025 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

28.02.2025 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 , перебував поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел направлений на проникнення до будинку за вищевказаною адресою, який належить на праві власності потерпілій ОСОБА_3 .

Реалізовуючи свій умисел спрямований на незаконне проникнення до житла за вищевказаною адресою, ОСОБА_2 28.02.2025 приблизно 02 години 00 хвилин, діючи умисно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_3 та без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, протиправно, незаконно, переліз через паркан домоволодіння АДРЕСА_1 , після чого підійшовши до житлового будинку, порушуючи статтю 30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину недоторканість житла, шляхом застосування фізичної сили руками зняв ОСБ плиту, якою було закрите вікно та кулаком розбив скло вікна будинку, після чого через розбите ним вікно незаконно проник в будинок АДРЕСА_1 , чим порушив недоторканість житла особи, що захищається законом.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України незаконне проникнення до житла.

Ухвалою суду від 17 березня 2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2025 за № 0000066 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

В направленому обвинувальному акті прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, згодний зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згодний з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі (а.с.14-15). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпілою ОСОБА_3 надано також письмову заяву, в яких остання погодилась зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначила, що вона ознайомлена із обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодилась із розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.с.13).

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, також не оспорюються потерпілою, про що свідчать додані до обвинувального акта письмові заяви учасників провадження.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: витягу з ЄРДР від 28.02.2025 року за №0000066 (а.п. 1-2); протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.02.2025 року ( а.п. 8); протоколу огляду місця події від 28.02.2025 року. До протоколу додано фототаблицю ( а.п. 10-14); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2025 року ( а.п. 29-32); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.03.2025 року ( а.п. 38-41).

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Вчинення ОСОБА_2 даного кримінального проступку не оспорюється.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності (а.п.52-54). Відсутнє місце реєстрації, однак має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.51). Не одружений, на утриманні нікого не має. Також суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.п. 46,48).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України).

Обставиною, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо соби похилого віку.

Санкцією ч. 1 ст.162 КК України за незаконне проникнення до житла, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Однак, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу, оскільки за встановлених судом обставин даного кримінального провадження ОСОБА_2 не працює, дані про дохід у матеріалах справи відсутні. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що в разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, воно становитиме для нього особистий надмірний тягар.

Крім того, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у вигляді виправних робіт, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, було встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований. Тому, такий вид покарання до нього не може бути застосований.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді обмеження волі, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинувачених не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, та відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_2 , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази - відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1