ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/274/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участі секретаря ОСОБА_5 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

-прокурора ОСОБА_7 ,

-законного представника ОСОБА_8 ,

-неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено частково клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області та продовжено щодо підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 10 березня 2025 року, включно та визначено розмір застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою продовжити щодо підозрюваної строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави. В обґрунтування апеляційної скарги послалася на те, що поза увагою слідчого судді залишилася наявність ризиків, передбачених п.2,5 ч.1 ст.177 КПК України, які підтверджуються тим, що перед встановленням вибухового пристрою біля центрального входу до адміністративної будівлі ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, підозрювана проводила зйомку ще чотирьох районних відділів поліції з цією ж ціллю, а перебуваючи на волі остання буде мати доступ до доказів, які на даний час не відшукані. Наголосила, що визначення розміру застави є необґрунтованим, враховуючи підвищену соціальну небезпеку підозрюваної, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадської безпеки.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та змінити неповнолітній підозрюваній запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, а у випадку залишення без змін ухвали слідчого судді щодо виду запобіжного заходу зменшити розмір застави. В обґрунтування апеляційної скарги послався на те, що підозрюваній лише 15 років, вона визнає свою провину, щиро кається, співпрацює зі слідством, надає правдиві показання, всебічно сприяє слідству та завдяки її показанням вже затриманий ще один співучасник злочину, до своїх дій ставиться критично. Наголосив, що підозрювана раніше не судима, має постійне місце проживання, навчається в Електромеханічному фаховому коледжі, де характеризується позитивно, веде активну участь, є старостою групи. Зазначив, що ОСОБА_9 має хронічне стійке захворювання двостороння тугоухість, потребує постійного медичного нагляду, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, за останнім місцем роботи характеризується позитивно.

В судовому засіданні захисник, підозрювана та законний представник підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, а прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, підозрювану, законного представника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції в частині встановлення застави, є обґрунтованими.

За приписами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно абз.2 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Так, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.258 КК України, за який останній може бути призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої або у виді довічного позбавлення волі.

Згідно пред`явленої підозри, ОСОБА_9 вказане кримінальне правопорушення відповідно до пред`явленої підозри мало місце під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, а також того, що неповнолітня ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні терористичного акту, а також враховуючи спосіб його вчинення, а саме із застосуванням саморобного вибухового пристрою, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а також у збереженні життів громадян України, військовослужбовців та інших осіб, які перебувають на території України

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільних інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства в умовах воєнного стану.

При цьому належить врахувати, що ОСОБА_9 перед встановленням вибухового пристрою біля центрального входу до адміністративної будівлі ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, підозрювана проводила зйомку ще чотирьох районних відділів поліції, а перебуваючи на волі остання буде мати доступ до доказів, які на даний час не відшукані, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України та обставин, передбаченого п.12 ч.1 ст.178 КПК України, що остання може переховуватись від правоохоронних органів або суду та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, чи вчинити інший злочин.

Однак слідчий суддя вищевказані норми процесуального закону залишив поза увагою, що згідно ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_9 інших, більш м`яких чи альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, не зможе забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

При цьому доводи захисника про те, що підозрювана є неповнолітньою, раніше не судима, має постійне місце проживання разом з матір`ю, визнає свою провину, щиро кається, навчається в Електромеханічному фаховому коледжі Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова з 02 вересня 2024 року, де позитивно характеризується, в даному випадку не можуть достатньо свідчити про можливість застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу враховуючи вищенаведене, а також той факт, що коло потерпілих від злочинних дій останньої було невизначеним, через застосування вибухонебезпечного предмету в громадському місці.

На підставі викладеного, колегія судді вважає наявними підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали відповідно до ч.3 ст.407 КПК України.

Відповідно до п.11 ч.5 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Порядок повернення коштів, внесених як застава регламентований п.8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу" від 11.01.2012 № 15

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скарга захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області про продовження строку дії запобіжного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави щодо ОСОБА_9 - задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, строком до 10 березня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: