Справа № 370/2678/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2084/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

представника цивільного позивача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроніс Україна» - адвоката ОСОБА_10 та представника цивільного позивача ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 29 липня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Єкатеринбург, російської федерації, має середню спеціальну освіту, працює в Національній суспільній телерадіокомпанії України на посаді інженера студії, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.286-1,69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» в частині вимог про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 відшкодування завданої матеріальної шкоди - залишено без розгляду. Позовні вимоги ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_12 страхове відшкодування в розмірі 97 900,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 суму завданої моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» - задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_11 12 598,50 грн. витрат, понесених на лікування, та 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 629,93 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_11 суму завданої моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. Вироком вирішено питання щодо арешту майна, речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 18.07.2023, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «FordFocus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з яким «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», рухався проїзною частиною автомобільної дороги Р-04 сполученням с. Ясногородка - с. Неграші у Фастівському районі Київської області, в напрямку с. Неграші, де на відстані 1 км + 800 м до початку с. Ясногородка, та ,в порушення вимог пунктів 1.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з яким «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», 2.3«б» Правил дорожнього руху відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважним під час керування транспортним засобом,не стежив за дорожньою обстановкою, проявив необережність у виді кримінальної протиправної самовпевненості, 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, в наслідок чого не впорався з керуванням вище вказаного транспортного засобу і допустив виїзд на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «VolkswagenPolo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , яка рухалась по даній дорозі в напрямку с. Ясногородка.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «VolkswagenPolo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 згідно з висновком експерта №197/д від 30.08.2023 отримала тілесні ушкодження: перелом лівої ліктьової кістки на межі дистальної та середньої третини зі зміщенням уламків та підшкірної гематоми передньої поверхні лівої гомілки. Описані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо в термін та при обставинах, що вказані в постанові. Перелом відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для зрощення перелому необхідний термін більше 21 дня.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК «Євроніс Україна» ОСОБА_10 просить вирок скасувати частково в частині заявленого цивільного позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроніс Україна» та ухвалити новий вирок в цій частині, де у задоволенні позову ОСОБА_11 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроніс Україна», ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди в частині заявлених позовних вимог до ПрАТ «СК «Євроніс Україна» відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи і прийнято із неправильним застосуванням норм матеріального права без врахування висновків Верховного суду у схожих правовідносинах.

Вказує, що відповідно до п.24.1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтвердженні документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Зазначає, що не всі витрати, що були зроблені під час лікування будуть входити у суму страхового відшкодування, тобто є такими, що не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку з лікуванням потерпілої внаслідок ДТП.

Звертає увагу, що саме на Позивача покладається обов`язок довести заявлений розмір витрат на лікування, згідно ст. 81 ЦПК України та правового висновку ВС.

Окрім того, наявність даного обов`язку підтверджується ст. 24.3 Закону де зазначено, що якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Разом з тим, страховик, як у порядку досудового врегулювання, так і судового розгляду справи, не отримав від Позивача жодних документів, що доводили б розмір витрат на лікування та прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Крім того, суд не навів у вироку жодного переліку підтверджених Позивачем витрат на лікування: наявність чеків, квитанції, призначень, висновків лікарів, перелік травм, отриманих позивачем внаслідок ДТП та їх причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та витратами на лікування.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 просить вирок в частині вирішення позовних вимог змінити шляхом стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., що була завдана кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що визначаючи розмір моральної шкоди у 25 000 грн, суд в достатній мірі не врахував вимоги ст. 23 ЦК України та встановлені у справі обставини, що потягло за собою невідповідність визначеного розміру цієї шкоди характеру та глибині душевних страждань потерпілої, пов`язаних із скоєнням відповідачем ДТП.

Вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди не відповідає глибині фізичних і моральних страждань завданих ОСОБА_11 та тяжкості вимушених змін у її житті, зокрема це: характер життя після події (обмеженість у пересуванні, із-за постійних больових відчуттів, що призводить до постійного вживання знеболюючих), щоденні думки та спогади про наслідки події, страх щодо можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, відчуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою обвинуваченого, який хоч і визнав свою вину, але так і не вибачився за вчинене, гостре відчуття зміни погодних умов, що супроводжується відчуттям болю в місці отримання травми.

Заслухавши доповідь судді, представника цивільного позивача, який підтримав апеляційні вимоги потерпілої та заперечив проти задоволення апеляційної скарги представника страхової компанії, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивача , прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються.

Доводи представника ПрАТ «СК «Євроніс Україна» ОСОБА_10 про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_11 до ПрАТ «СК «Євроніс Україна», ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди в частині заявлених позовних вимог до ПрАТ «СК «Євроніс Україна», на думку колегії суддів, є безпідставними.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 на підтвердження понесених нею витрат на лікування та купівлю ліків, було надано відповідні квитанції на загальну суму 12 598,50 грн. (а.с. 78-80). Враховуючи, що під шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_11 12 598,50 грн. витрат, понесених на лікування.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновок суду про те, що надані підтверджуючі витрати на лікування платіжні документи підтверджують причинний зв`язок з отриманням травм внаслідок ДТП.

Та обставина, що платіжні документи не надані страховику, а представлені у якості доказів заподіяння шкоди до суду, не спростовують обов`язку страхової компанії відшкодувати заподіяну шкоду за судовим рішенням.

Вимоги апеляційної скарги представника цивільного позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про збільшення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, що підлягають стягненню із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 , на думку колегії суддів, підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Як встановлено ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що представником цивільного позивача ОСОБА_11 - адвокатом ОСОБА_9 в порядку ст. 128 КПК України, було заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. (а.с. 59-68).

Вирішуючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з вимог ст. 23 ЦК України, ст. 1167 ЦК України та прийшов до висновку, що діями обвинуваченого ОСОБА_7 цивільному позивачу ОСОБА_11 було ушкоджено здоров`я, що призвело до душевних страждань останньої, проте надалі у добровільному порядку відшкодовано матеріальну шкоду (витрати на правову допомогу), а тому виходячи із принципів розумності та справедливості, з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала ОСОБА_11 суд першої інстанції прийшов до висновку що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 25 000 грн., оскільки ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань останньої.

Проте, визначаючи розмір моральної шкоди завданої цивільному позивачу ОСОБА_11 , в сумі 25 000 грн., суд першої інстанції недостатньо врахував характер та обсяг страждань, яких зазнала остання у похилому віці внаслідок спричинення їй тілесного ушкодження середньої тяжкості, результатом яких стало тривале стаціонарне та амбулаторне лікування, внаслідок чого ОСОБА_11 не могла упродовж тривалого часу жити повноцінним життям, працювати, самостійно обслуговувати себе і свою сім`ю.

Більш того, в момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначений розмір моральної шкоди, в сумі 25 000 грн. є недостатнім для відшкодування спричиненої моральної шкоди, а тому вважає за необхідне його збільшити до 50 000 гривень.

Саме такий розмір моральної шкоди, на думку колегії суддів, з урахуванням обставин заподіяння тілесних ушкоджень, а також душевних страждань потерпілої ОСОБА_11 , відповідає критеріям розумності та справедливості.

За таких обставин вирок суду підлягає зміні у частині вирішення позовних вимог потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого про відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроніс Україна» адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

ВирокМакарівського районного суду Київської області від 29 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 - змінити.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: