Провадження №1-кп/761/2514/2025
В И Р О К

іменем України

24 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження №0001785, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 вересня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Шевченківського районного судом міста Києва від 27.08.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 309 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 за невстановлених обставин, однак не пізніше 19 год. 45 хв. 21.09.2024 року, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 0,172 грам, без мети збуту.

Так, 21.09.2024 року у період часу з 21 год. 44 хв. по 21 год. 56 хв. поблизу будинку №40 по вул. Загорівська у м. Києві працівниками поліції у ході особистого обшуку під час затримання в порядку ст. 298-2 КПК України у ОСОБА_4 виявлено та вилучено поліетиленовий зіп-пакет, який містив в середині особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP загальною масою 0,172 грам, яку ОСОБА_4 незаконно зберігав при собі без мети збуту.

Вищевказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після після засудження за ст.309 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Так, ОСОБА_4 суду надав показання про те, у вечірній час 21.09.2024 року поблизу будинку №40 вул. Загорівській у м. Києві був зупинений працівниками поліції. В подальшому під час особистого обшуку у нього було виявлено та вилучено зіп-пакет з психотропною речовиною PVP, який останній напередодні знайшов неподалік станції метро Лук`янівська та зберігав для власного вживання. Обвинувачений, зазначену у обвинувальному акті масу психотропної речовини, яка була у нього вилучена, підтвердив в повному обсязі.

Таким чином, показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Так відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні матеріали, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, що слід кваліфікувати, як незаконне придбання, зберігання психотропниї речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст.309 КК України.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, який відносяться до категорії нетяжкого злочину, умисний винний протиправний характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію вчиненого, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують обвинуваченому покарання.

Зокрема, судом враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічне кримінальне правопорушення, має постійне місце проживання, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до правил призначення покарання закріплених ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Так, з врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Шевченківського районного судом міста Києва від 27.08.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік. 11.12.2024 року поставлений на облік Шевченківського РВ ФДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_4 дане кримінальне правопорушення у даному провадженні вчинив 21.09.2024, тобто будучи засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, не відбувши покарання у вигляді пробаційного нагляду призначеного вироком Шевченківського районного судом міста Києва.

Відповідно до положень статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення після постановлення попереднього вироку Шевченківського районного судом міста Києва від 27.08.2024 року, яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 309 до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 із застосуванням ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком.

У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 КК України. Саме вказаний вид покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідатиме тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Між тим, суд не знаходить підстав для застосування положень ст.69, 75 КК України при призначенні покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 369-374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2024 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання у зв`язку з виконанням цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення експертизи №СЕ -19/111-24/54727-НЗПРАП від 24.09.2024 у сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме особливо небезпечну психотропну речовину - PVP масою 0,172 грам, що поміщено до спец пакета №0001480- знищити.

Вирок суду першої інстанції в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині може бути оскаржено учасниками процесу протягом 30-ти діб з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського районного

суду м. Києва ОСОБА_5