ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1045/25 Справа № 202/9974/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за поданням Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області про приведення вироку у відповідність до нового закону,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року відмовлено в задоволенні подання начальника Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 своїм діянням спричинив матеріальну шкоду в розмірі: 02.08.2022 року 1 866,67 грн.; 05.08.2022 року 6 850,00 грн.; 12.08.2022 року 2 952,00 грн.

05.08.2022 року ОСОБА_7 спричинив матеріальну шкоду в розмірі 6 850,00 гривень, що значно більше за розмір двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян за 2022 рік.

А отже, вчинене діяння не узгоджується із вимогами вказаного Закону України, тому у даному випадку відсутні правові підстави для задоволення подання органу пробації. Окрім того, суд не погодився з думкою прокурора щодо часткового задоволення подання, оскільки це суперечить обставинам скоєння кримінального правопорушення за одним обвинувальним актом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу змінити та виключити з мотивувальної частини вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2023 посилання на вчинення засудженим кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК, а саме за епізодом від 02.08.2022 та вважати його засудженим за ч. 4 ст. 185 КК за епізодами від 05.08.2022 та 12.08.2022.

Прокурор зазначає, що з урахуванням прийнятого Закону №3886-ІХ вартість викраденого ОСОБА_7 майна за епізодом від 02.08.2022 становить 1866,67 гривень, тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому не підпадає під кримінально каране діяння. Суд першої інстанції залишив це поза увагою та всупереч вимог закону безпідставно відмовив в задоволенні подання органу пробації.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового засідання не подавав.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Вказаним Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24, відповідно до якого Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням на підставі ст. 75 КК від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на 2 роки.

Згідно з даним вироком ОСОБА_7 вчинив ряд епізодів крадіжки та своїм діянням спричинив матеріальну шкоду: 02.08.2022 у розмірі 1866,67 гривень, 05.08.2022 6850,00 гривень, 12.08.2022 2952,00 гривень.

Станом на 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 гривні та 50 відсотків від цього розміру становлять 1240,50 гривні.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК, у 2022 році становила 2481 гривні.

З огляду на те, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_7 за епізодом від 02.08.2022 згідно з вироком на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2481 гривні, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення подання уповноваженого органу з питань пробації, адже до цього діяння має застосуватися положення ст. 5 КК, оскільки це діяння не є кримінально караним та не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Разом з тим, вартість майна, яким заволодів ОСОБА_7 за іншими епізодами від 05.08.2022, 12.08.2022 на час вчинення діяння перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому це діяння є кримінально караним та підпадає під ознаки злочину за ч. 4 ст. 185 КК.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора щодо виключення з мотивувальної частини вироку від 18.01.2023 посилання на вчинення засудженим епізоду крадіжки від 02.08.2022 є слушними та підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись статтями 74, 404, 405, 407, 539 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні подання начальника Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області про приведення вироку у відповідність до нового закону скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області про приведення вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у відповідність до Закону України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18.07.2024.

Виключити з мотивувальної частини вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2023 року посилання на вчинення ОСОБА_7 таємного викрадення чужого майна за епізодом від 02 серпня 2022 року стосовно потерпілого ОСОБА_9 .

В іншій частині вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4