05.02.2025
Справа № 331/6772/24
Провадження № 1-кп/331/392/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» лютого 2025 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 30.01.2013 року, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, освіта середня, сімейний стан розлучений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 02.09.1996 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі; звільнений 09.09.1997 року за відбуттям строку покарання;

- 15.04.1998 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 17, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 196, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі;

- 27.04.1998 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі; звільнений 27.12.2003 року за відбуттям строку покарання;

- 14.04.2004 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 30.04.2009 року за відбуттям строку покарання;

- 28.09.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

- 08.06.2010 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення; звільнений 06.03.2012 року за відбуттям строку покарання;

- 22.11.2016 року апеляційним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 09.06.2021 року за відбуттям строку покарання;

- 08.08.2023 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 року; ухвалою Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 09.10.2024 року звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України;

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_5 звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 30.01.2013 року щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна відповідальність такого діяння.

Відповідно до змісту поданого клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше засуджена за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

30 січня 2013 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні кафе «Пузата Хата», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 42, скориставшись тим, що на нього ніхто не звертає уваги, шляхом вільного доступу, таємно викрав з бокового карману куртки мобільний телефон «Соні Еріксон» модель «W 250», який належить ОСОБА_6 , чим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 300 гривень.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадене чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

16.02.2013 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою від потерпілого ОСОБА_7 від 30.01.2013 року про вчинене правопорушення; протоколом огляду мобільного телефону «Соні Еріксон» модель «W 250», в корпусі білого кольору від 16.02.2013 року; постановою про визнання речовим доказом мобільний телефон «Соні Еріксон» модель «W 250» в корпусі білого кольору від 16.02.2013 року; розпискою про отримання мобільного телефону «Соні Еріксон» модель «W 250», в корпусі білого кольору від 16.02.2013 року.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-1X (далі: Закон № 3886-1X), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (раніше для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна складала 302,8 грн.).

Таким чином, внесені Законом № 3886-IX зміни призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 повідомлено про підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, на суму 300 гривень 00 копійок. Пунктом 4-1 частини і статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Оскільки Законом № 3886-IX підвищилась межа вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини у даному випадку, на думку прокурора, є підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, тому прокурор звернулась до суду з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор наполягала на задоволенні вказаного клопотання за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити, разом з тим зазначив, що не заперечував проти закриття кримінального провадження за даних підстав в ході досудового розслідування.

Розглянувши клопотання по суті, заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , мало місце 30 січня 2013 року. Діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 в розмірі 300 гривень.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як слідує з абзацу 5 ч. 4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, здійснюється прокурором, якщо підозрюваний проти цього не заперечує. За відсутності згоди підозрюваного кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених главою 36-1 цього Кодексу.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 479-1 КПК України, у разі якщо підозрюваний заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, прокурор, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для встановлення факту вчинення підозрюваним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Надання доступу до матеріалів здійснюється у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.

У найкоротший строк після ознайомлення з матеріалами досудового розслідування прокурор звертається до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

З наведеного слідує, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, здійснюється прокурором, якщо підозрюваний проти цього не заперечує, лише за відсутності згоди підозрюваного, прокурор звертається до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а тому закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України за обставин, встановлених судом, є компетенцією прокурора, а не суду.

Враховуючи, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, якщо підозрюваний проти цього не заперечує, здійснюється виключно прокурором, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Керуючись ст. ст. 284, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 30.01.2013 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1