Дата документу 27.03.2025 Справа № 333/4420/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4420/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/21/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 27 березня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора - керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

заявника ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора - керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що оцінивши відомості, викладені у заяві ОСОБА_6 до прокуратури, слідчий суддя дійшов висновку, що вони не містить жодних об`єктивних даних, які би вказували на те, що в діях будь-яких осіб наявний склад будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Шевченківську окружну прокуратуру м.Запоріжжя, виконати вимоги ч.1 ст.214 КПК України, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення та надати йому відповідний витяг.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчим суддею прийнято незаконне рішення про відмову у задоволенні скарги.

Вказує, що 18 квітня 2024 року він звернувся до Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке в подальшому до Єдиного реєстру досудових розслідувань не були внесені та не надано відповідний витяг.

Також, зазначає, що з метою приховування злочину його заяву було передано до ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (як повідомила прокурор під час судового засідання), чим було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.396 КК України.

Посилається на те, що прокурором та в подальшому слідчим суддею залишено поза увагою вимоги ст.214 КПК України, що призвело до їх порушення.

Зазначає, що слідчий суддя, з метою приховування злочинної діяльності посадових осіб Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя, які порушили норми КПК України і не внесли відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, фактично увійшла до злочинної групи при винесенні незаконного, злочинного рішення про відмову в задоволенні скарги.

Повідомляє, що в подальшому ним буде скеровано заяву за встановленим фактом кримінального правопорушення прокурором та слідчим суддею за кваліфікацією ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України.

Звертає увагу, що КПК України не передбачає відмов у належній реєстрації будь-якої заяви про вчинене кримінальне правопорушення (злочин).

Заслухавши доповідь судді; заявника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає.

Як убачається з матеріалів провадження, 10 травня 2024 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність прокурора керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви останнього.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 липня 2024 року задоволено подання Комунарського районного суду м.Запоріжжя та вищевказані матеріали за скаргою ОСОБА_6 направлені на розгляд Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.

08 серпня 2024 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшли вищевказані матеріали за скаргою ОСОБА_6

12 серпня 2024 року слідчий суддя оскаржуваною ухвалою відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 з наведених вище мотивів.

Дослідивши матеріали провадження, в т.ч. зміст самої заяви ОСОБА_6 про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді і звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалами провадження та з оскаржуваною ухвалою слідчого судді, 18 квітня 2024 року ОСОБА_6 звернувся до керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя із заявою про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, в якій він просив притягнути до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.361 КК України суддю Комунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_8 , секретаря судового засідання ОСОБА_9 , процесуального прокурора ОСОБА_10 , невстановлену особу, яка назвалась ОСОБА_11 , які 27 листопада 2023 року, під час судового засідання, у зговорі вчинили незаконні злочинні дії у вигляді несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

Зі змісту вказаної заяви убачається, що ОСОБА_6 в цілому не погоджується:

з процесуальними діями судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_8 , під головуванням якого здійснюється судовий розгляд певного кримінального провадження щодо ОСОБА_6 ;

з діями секретаря судового засідання по забезпеченню технічного запису судового засідання;

порядком допиту певної особи у цьому провадженні;

діями прокурора по забезпеченню явки та зв`язку з допитуваною особою.

Проте, у заяві не викладено обставин, які можуть об`єктивно свідчити про ознаки будь-якого кримінального правопорушення, зокрема і того, про яке зазначає заявник передбаченого ч.3 ст.361 КК України.

На це обґрунтовано звернув увагу і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

В свою чергу, частина перша статті 214 КПК України не покладає на слідчого, дізнавача, прокурора обов`язку вносити відомості до ЄРДР за будь-якими заявами чи повідомленнями. Вказана норма закону зобов`язує зазначених осіб внести до ЄРДР відповідні відомості лише за заявою чи повідомленням, у яких викладені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 року №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Отже, звернення, які не містять достатніх даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не можуть бути безальтернативною підставою для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2021 року в справі №556/450/18, якою обґрунтовано керувався і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, де серед іншого зазначено, що «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення…».

Проте, у заяві ОСОБА_6 таких вагомих обставин не наведено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні поданої скарги.

Окрім того, на запит апеляційного суду від керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя надійшла інформація, відповідно до якої 19 квітня 2024 року до зазначеної прокуратури надходило вищевказане звернення (заява) ОСОБА_6 . За цим зверненням прийнято рішення щодо його направлення за належністю до відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для розгляду в межах компетенції та прийняття рішення відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях прокурора не убачається бездіяльності у розумінні положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України, а думка апелянта про протилежне є помилковою.

Що стосується посилання апелянта на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 10 липня 2024 року у провадженні 11-сс/4809/368/24, колегія суддів звертає увагу на те, що вказане судове рішення ухвалено в іншій справі.

Більш того, відповідно до вимог частин 5,6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Тому, при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує правову позицію саме Верховного Суду, викладену у вищевказаній постанові.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді на те, що він скерує заяву про вчинення кримінального правопорушення за кваліфікацією ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України щодо прокурора та слідчого судді, які на його думку увійшли у злочинну групу та приховали злочинну діяльність Шевченківської окружної прокуратури, не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною та обґрунтованою.

Перевіривши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що вказані доводи правильності висновків слідчого судді не спростовують з підстав, наведених вище.

Таким чином, подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора - керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4