Провадження № 1-кп/161/202/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 05 лютого 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002242, що надійшов з Волинської обласної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Милуші Луцького району Волинської області, громадянина України, українця, працюючого на посаді водія у ТОВ «Луцька дорожна пересувна механізована колона», з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, ОСОБА_4 , 01 липня 2024 року, близько 17 години 28 хвилин, керуючи автомобілем марки «DAEWOO» моделі «LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись дорогою Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне, по вулиці Володимирській міста Луцьк Волинської області зі сторони вулиці Львівська міста Луцьк Волинської області в напрямку до села Забороль Луцького району Волинської області, на відстані близько 658 м до інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.50 Правил дорожнього руху України - «Кінець населеного пункту м. Луцьк», проявив безпечність, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, перевищив дозволену в населених пунктах швидкість руху транспортних засобів, в момент виникнення небезпеки для руху, а саме пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину дороги справа наліво по напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу в межах дії інформаційно-вказівних дорожніх знаків 5.38.1-5.38.2 Правил дорожнього руху України, що позначають пішохідний перехід, і яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб надати їй дорогу, внаслідок чого скоїв на неї наїзд.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала наступні тілесні ушкодження: множинні садна та синці тіла, рвана рана лівого стегна; струс головного мозку, забій м`яких тканин голови; травматичний пневмоторакс, закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків, закриті переломи 1-7 ребер зліва, крововиливи в корені легень; закриті переломи хірургічної шийки лівої плечової кістки та проксимальної частини лівої великогомілкової кістки, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення і стали безпосередньою причиною смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Причиною смерті ОСОБА_8 є поєднана тупа травма тіла, котра супроводжувалась множинними зламами кісток скелету та забоями внутрішніх органів.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 п. 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б), 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), а саме:

- п. 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.4 унаселених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- п. 12.9 б) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

- п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, суду дав показання, що дійсно він 01 липня 2024 року, близько 17 години 28 хвилин, керував автомобілем марки «DAEWOO» моделі «LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по вулиці Володимирській міста Луцьк Волинської області зі сторони вулиці Львівська міста Луцьк Волинської області в напрямку до села Забороль Луцького району Волинської області, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину дороги справа наліво по напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу, в результаті чого остання померла.

Не заперечив кваліфікацію кримінального правопорушення, що ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, які вказані в обвинувальному акті, причину смерті останньої, а також те, що порушення ним ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали.

Окрім цього, не заперечив, що керував автомобілем марки «DAEWOO» моделі «LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із перевищенням дозволеної в населених пунктах швидкості руху транспортних засобів.

Ствердив, що в повному обсязі добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки щодо дотримання ПДР України, висловлював жаль з приводу вчиненого, вибачався за свої дії, просив суворо його не карати, при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України та не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю ствердив показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи, вказав, що претензій морального чи матеріального характеру до останнього не має, підтвердив, що йому відшкодовано обвинуваченим моральну шкоду, на призначенні суворого покарання, на призначенні покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі та на призначенні додаткового покарання не наполягав.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні від дачі показань відмовилась, при цьому вказала, що претензій морального чи матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, підтвердила, що їй відшкодовано обвинуваченим моральну шкоду, на призначенні суворого покарання, на призначенні покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі та на призначенні додаткового покарання не наполягала.

Також від потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного зокрема, надішли клопотання про розгляд справи у їхній відсутності, просять звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Під час судових дебатів прокурор відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, та добровільне відшкодування заподіяної шкоди, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який спричинив смерть людини, однак раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання, засуджував свою поведінку та вибачався перед потерпілими, яким добровільно повністю відшкодував завдану моральну шкоду, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому буде уважно керувати транспортним засобом і дотримуватись ПДР України, вчинене ним кримінальне правопорушення є необережним, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований водієм, за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, тому суд, з врахуванням наведеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, його посткримінальної поведінки, яка виразилась у виклику швидкої медичної допомоги, оплаті медичних послуг, повному відшкодуванні моральної шкоди та активному сприянні розкриттю кримінального правопорушення, думки потерпілих, кожного зокрема, щодо призначення міри покарання, які на призначенні покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі та на призначенні додаткового покарання не наполягали, що саме по собі не є вирішальними, але враховуються судом в сукупності з іншими обставинами, наявності пом`якшуючих покарання обставин, визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, та відсутності обставин, що його обтяжують, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, в межах санкції частини статті, у виді позбавлення волі на певний строк без позбавлення права керувати транспортними засобами, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Визнаючи тривалість іспитового строку та вид обов`язків, визначених ст. 76 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і наявність обставин, що пом`якшують покарання, та визначає їх у обсязі необхідному і достатньому для виправлення обвинуваченого, а саме тривалістю 2 (два) роки.

Не призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.09.2023 за результатами розгляду справи №524/12818/21 (провадження №51-1782км23) вказано, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає суду можливість як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Указане положення закону має альтернативний характер застосування і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд («судова дискреція») залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків, тощо.

Отже, суд враховує характер та обсяг допущених порушень Правил дорожнього руху, негативне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту, не притягувався, вчинений ним злочин відноситься до категорії необережних, беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся, висловлює жаль з приводу вчиненого, в повному обсязі відшкодував завдані збитки, не є злісним порушником Правил дорожнього руху, вчинене кримінальне правопорушення не спричинено зухвалими навмисними діями, направленими проти конкретної особи, не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, офіційно працевлаштований водієм у ТОВ «Луцька дорожна пересувна механізована колона», де характеризується виключно позитивно, в повному обсязі відшкодував завдані потерпілим збитки та медичні витрати, зважає на думку потерпілих, які, кожен зокрема, просили суворо обвинуваченого не карати, не позбавляти волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами, що саме по собі, як вказано вище, не є вирішальним, але враховується судом в сукупності з іншими обставинами, думку прокурора, який вважав за можливе не застосовувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а також бере до уваги, що право керувати транспортними засобами йому необхідне для професійної діяльності, яка є його єдиним джерелом доходів, і позбавлення останнього цього права призведе до втрати його та його сім`ї єдиного джерела доходу і сприятиме безробіттю,тому вважає за можливе не застосовувати у даному випадку додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На переконання суду, таке покарання із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням та без призначення додаткового покарання, враховуючи фактичні обставини справи, є справедливим, оскільки співвідноситься між поставленою метою та засобами її досягнення.

На думку суду обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Речові докази, згідно з ст. 100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законному володільцю, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати, згідно з ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-автомобіль марки «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2 повернути за належністю законному володільцю;

-флеш-носій; оптичний диск формату DVD-R Verbatim залишити в матеріалах кримінального провадження

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 15 609 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`ять) грн. 04 коп. процесуальних витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/103-24/11082-ІТ від 05.09.2024) та за проведення комплексної судової інженерно-транспортної експертизи та фототехнічної експертизи (висновок експерта №КСЕ-19/103-24/12480 від 25.09.2024).

Арешт майна, відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2024 (справа №161/12597/24, провадження №1-кс/161/3445/24) скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1