КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/2536/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/1830/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шарки Рокитянського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утримані одна малолітня та одна неповнолітня дитина, працюючого в ТОВ «Укрпалет Енерджи», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000056 від 09 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року клопотання детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_7 у період з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом та строк дії покладених на нього обов`язків визначено у межах строку досудового розслідування, терміном до 19 березня 2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання сторони обвинувачення у кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відмовити.

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтовано, прийнятою внаслідок істотного порушення під час розгляду справи процесуального законодавства, порушення права на захист, судове рішення постановлене за відсутності як у самому клопотанні, так і у матеріалах, які обґрунтовують вказане клопотання, доказів на підтвердження обґрунтованості підозри за відсутності у тексті клопотання будь-яких фактів і обставин щодо наявності ризиків як таких, що виключає відповідність судового рішення вимогам законності, обґрунтованості і вмотивованості.

У мотивування скарги зазначає, що за вказаних у повідомленні про підозру обставин існує достатньо підстав стверджувати, що відсутній склад злочину, інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 , а сторона обвинувачення, крім цитування диспозиції відповідної статті КК України, не навела достатніх доказів на підтвердження припущення щодо вчинення підозрюваним протиправних дій, які б були кримінально-караними; сторона обвинувачення викладає як докази вчинення кримінального правопорушення обставини, які не є такими, що становлять склад злочину; помилково або умисно невірно оцінює фактичні обставини справи; взагалі не наводить доказів існування суб`єктивної сторони складу злочині у діях підозрюваного ОСОБА_7 , а висновки про розмір нібито спричиненої шкоди (збитків) є необґрунтованими і суперечливими.

Вказує, що ОСОБА_7 діяв у межах своїх повноважень, до яких, зокрема, було віднесено прийняття спірного наказу №1600/ос від 18 травня 2023 року про преміювання; на момент прийняття наказу №1600/ос від 18 травня 2023 року у підозрюваного ОСОБА_7 були всі підстави вважати, що рішення Наглядової ради прийнято відповідно до закону та установчих документів товариства.

Посилається на те, що стороною обвинувачення стверджується при виникнення у підозрюваного ОСОБА_7 умислу на заволодіння коштами АТ «Київоблгаз», проте про жоден умисел у ОСОБА_7 не могло бути й мови, якби до нього не надійшло рішення Наглядової ради; ініціатива з виплати премій надійшла від Наглядової ради товариства, а отже не було та не могло бути у підозрюваного ОСОБА_7 умислу на заволодіння грошовими коштами АТ «Київоблгаз» з власної ініціативи, оскільки прийняття рішень про виплату премій членам правління товариства не входить до його компетенції.

Уважає, що зміст Висновку Головного державного фінансового інспектора відділу контролю в бюджетній сфері Департаменту взаємодії з правоохоронними органами та забезпечення безпеки діяльності працівників державної аудиторської служби України ОСОБА_10 від 29 листопада 2024 року фактично зводиться до надання правової оцінки правомірності рішення Наглядової ради АТ «Київоблгаз» та надання оцінки з правової точки зору діям ОСОБА_7 , що забороняється положеннями частини першої статті 242 КПК України, жодних економічних показників чи характеристик господарсько-фінансової діяльності АТ «Київоблгаз» не визначалось.

На переконання сторони захисту, висновок експерта №3/5 від 31 грудня 2024 року є абсолютно беззмістовним, оскільки сама сума, сплачена АТ «Київоблгаз» у вигляді премій, ніким не оспорюється, більше того, такий висновок ґрунтується на штучно створеному доказі - висновку спеціаліста від 29 листопада 2024 року та за доктриною «плодів отруйного дерева» і відповідно до частини четвертої статті 87 КПК України має визнаватися недопустимим під час будь-якого судового розгляду.

Окрім того зазначає, що з висунутої підозри абсолютно не зрозуміло яким чином підозрюваний ОСОБА_7 порушив вимоги рішення НКЦПФР №659 від 25 вересня 2018 року за відсутності на АТ «Київоблгаз» затвердженого положення про винагороду членів Правління.

Посилається на те, що суми так званих збитків, які наводяться у повідомленні про підозру, не можна визнати безповоротно втраченими, оскільки вони могли стати та стали предметом судового розгляду у справі №911/3853/23 і на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 18 червня 2024 року ОСОБА_7 до повідомлення про підозру сплатив 9 937 960 грн на користь АТ «Київоблгаз».

Уважає, що у судовому засіданні стороною обвинувачення не було наведено доводів, не вказано у клопотанні і не надано відповідних матеріалів щодо наявності підстав уважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує сторона обвинувачення.

Так, у порушення статті 184 КПК України детектив у клопотанні взагалі не наводить виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли висновку про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, і немає посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

При цьому, з 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан, який триває і досі, та в умовах війни значно посилені заходи безпеки, запроваджена комендантська година і перевірки на блокпостах, тому будь-яке намагання сховатись або втекти є мінімальним з точки зору реальності.

Окрім того, на думку захисника, детектив не враховує можливість покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків, які повністю нівелюють існування вказаного ризику.

Зауважує, що підозрюваний ОСОБА_7 своєю поведінкою продемонстрував, що прагне лише справедливого та швидкого рішення по суті даної справи та прагне якомога швидшого вирішення цієї справи судом.

Вказує, що у порушення статті 184 КПК України взагалі не наведено ніякого викладу обставин і доказів на підтвердження існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, дане кримінальне провадження розслідується більше року і орган досудового розслідування мав достатньо часу для збирання доказів, їх вилучення і забезпечення збереження.

Звертає увагу суду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 вже не займає жодної посади на АТ «Киїоблгаз» та не має жодних важелів впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, він не спілкується зі свідками та готовий взяти на себе обов`язок і надалі з ними не спілкуватись на час допоки триватиме це кримінальне провадження, а отже твердження детектива про можливі спроби такого впливу є неправдивими та не підтвердженими жодним доказом чи показаннями самих свідків.

Уважає, що сторона обвинувачення не довела недостатність застосування більш м`яких заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, №0000056 від 09 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.

19 січня 2025 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.

20 січня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000056 від 09 жовтня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року клопотання детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_7 у період з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом та строк дії покладених на нього обов`язків визначено у межах строку досудового розслідування, терміном до 19 березня 2025 року включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як убачається з частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано частково доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, зокрема враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 1, 3 статті 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

При цьому вірно встановлено, що прокурором не доведено наявність такого ризику як знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки такий ризик є сумнівним та розцінюється як домисел на даній стадії кримінального провадження з огляду на те, що підозрюваний з 2023 року не обіймає посаду, з перебування на якій йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення.

Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , ступінь суспільної небезпеки та його наслідки, суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованих йому дій та дані про особу підозрюваного, врахувавши процесуальну поведінку останнього, слідчий суддя на час розгляду клопотання дійшов вірного висновку про можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, а саме у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним з тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З наведених підстав, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді та не вбачає підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, оскільки, на переконання колегії суддів, станом на день розгляду слідчим суддею клопотання саме такий запобіжний захід був достатнім стримуючим засобом та здатен був забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 діяв у межах своїх повноважень, до яких, зокрема, було віднесено прийняття спірного наказу №1600/ос від 18 травня 2023 року про преміювання; на момент прийняття наказу №1600/ос від 18 травня 2023 року у підозрюваного ОСОБА_7 були всі підстави вважати, що рішення Наглядової ради прийнято відповідно до закону та установчих документів товариства; стороною обвинувачення стверджується при виникнення у підозрюваного ОСОБА_7 умислу на заволодіння коштами АТ «Київоблгаз», проте про жоден умисел у ОСОБА_7 не могло бути й мови, якби до нього не надійшло рішення Наглядової ради; ініціатива з виплати премій надійшла від Наглядової ради товариства, а отже не було та не могло бути у підозрюваного ОСОБА_7 умислу на заволодіння грошовими коштами АТ «Київоблгаз» з власної ініціативи, оскільки прийняття рішень про виплату премій членам правління товариства не входить до його компетенції; зміст Висновку Головного державного фінансового інспектора відділу контролю в бюджетній сфері Департаменту взаємодії з правоохоронними органами та забезпечення безпеки діяльності працівників державної аудиторської служби України ОСОБА_10 від 29 листопада 2024 року фактично зводиться до надання правової оцінки правомірності рішення Наглядової ради АТ «Київоблгаз» та надання оцінки з правової точки зору діям ОСОБА_7 , що забороняється положеннями частини першої статті 242 КПК України, жодних економічних показників чи характеристик господарсько-фінансової діяльності АТ «Київоблгаз» не визначалось; висновок експерта №3/5 від 31 грудня 2024 року є абсолютно беззмістовним, оскільки сама сума, сплачена АТ «Київоблгаз» у вигляді премій, ніким не оспорюється, більше того, такий висновок ґрунтується на штучно створеному доказі - висновку спеціаліста від 29 листопада 2024 року та за доктриною «плодів отруйного дерева» і відповідно до частини четвертої статті 87 КПК України має визнаватися недопустимим під час будь-якого судового розгляду; з висунутої підозри абсолютно не зрозуміло яким чином підозрюваний ОСОБА_7 порушив вимоги рішення НКЦПФР №659 від 25 вересня 2018 року за відсутності на АТ «Київоблгаз» затвердженого положення про винагороду членів Правління; суми так званих збитків, які наводяться у повідомленні про підозру, не можна визнати безповоротно втраченими, оскільки вони могли стати та стали предметом судового розгляду у справі №911/3853/23 і на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 18 червня 2024 року ОСОБА_7 до повідомлення про підозру сплатив 9 937 960 грн на користь АТ «Київоблгаз», на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При цьому, доводи апелянта про те, що підозрюваний ОСОБА_7 своєю поведінкою продемонстрував, що прагне лише справедливого та швидкого рішення по суті даної справи та прагне якомога швидшого вирішення цієї справи судом; з 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан, який триває і досі, та в умовах війни значно посилені заходи безпеки, запроваджена комендантська година і перевірки на блокпостах, тому будь-яке намагання сховатись або втекти є мінімальним з точки зору реальності, а також, що підозрюваний ОСОБА_7 вже не займає жодної посади на АТ «Киїоблгаз» та не має жодних важелів впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, він не спілкується зі свідками та готовий взяти на себе обов`язок і надалі з ними не спілкуватись на час допоки триватиме це кримінальне провадження, а отже твердження детектива про можливі спроби такого впливу є неправдивими та не підтвердженими жодним доказом чи показаннями самих свідків, самі по собі не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт у нічний час доби.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею належним чином не перевірено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4