Справа № 738/2273/24
№ провадження 1-кп/738/155/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2024 року за № 000303, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Комарін Брагінського району Гомельської області, Республіки Білорусь, громадянство України, одруженого, непрацюючого, із повною загальною середньою освітою, зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11 травня 2023 року вироком Менського районного суду Чернігівської області за статтею 126-1 КК України до 150 годин громадських робіт;

- 01 серпня 2023 року вироком Менського районного суду Чернігівської області за частиною першою статті 125 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 21 листопада 2023 року вироком Менського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст. 389, ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у вигляді 4 місяців 19 днів арешту;

- 17 травня 2024 року вироком Менського районного суду Чернігівської області за ч.1 ст. 125, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, та 154 днів пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, на який ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 березня 2024 року було замінено 77 днів невідбутої частини покарання у виді штрафу за вироком Менського районного суду від 21 листопада 2023 року; відповідно до частини 3 статті 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 299 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 27 серпня 2024 року близько 19 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на жорстоке поводження з твариною, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, зневажаючи загальноприйняті в суспільстві норми моралі щодо ставлення до тварин, порушуючи вимоги ст. ст. 4, 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», якими передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, з метою вбивства безпородної собаки (кобеля) віком до 1 року, яка належить до хребетних, поклав собаку на землю та наступив ногою на шию, після чого взяв останню рукою за задні лапи і вдарив її два рази головою об бетонний стовпчик, спричиняючи таким чином істотний біль та страждання вказаній собаці, що в подальшому спричинило загибель тварини.

Відповідно до звіту про результати дослідження патологічного (біологічного) матеріалу №002100 п.м./24 від 03.09.2024, виданого Чернігівською регіональною державною лабораторією державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, на підставі проведеного розтину трупа собаки смерть наступила внаслідок нанесених ударів в області голови тупим предметом, що призвело до переломів кіток черепа, забиття та пошкодження оболонок та тканин головного мозку, що є не сумісним з життям.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 299 КК України - жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, що призвело до загибелі тварини.

Позиції сторін кримінального провадження.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті від 30 вересня 2024 року.

За змістом обвинувального акту, який підтримала прокурор, остання вважала установленим те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 299 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просила визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 299 КК України, зазначила, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, обставини, що обтяжують покарання - є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, просила призначити ОСОБА_2 покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі частини 1 статті 71 КК України остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, який виконувати самостійно.

Обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням визнав, щиро розкаявся, правову кваліфікацію дій не оспорював, погоджувався з фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 299 КК України.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, потерпілої та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правову кваліфікацію дій не оспорював та показав, що 27 серпня 2024 року він прийшов до господарства ОСОБА_5 , двері будинку були зачинені, у дворі побачив собаку, у якої не було ні води, ні їжі, хотів її відпустити, йому здалося, що собака хотіла вкусити його за пальці, він розізлився, спочатку наступив їй на шию, а потім взяв за задні лапи та двічі вдарив об стовпа, а потім вийшов на вулицю та викинув собаку у рівчак навпроти двору. Обвинувачений ОСОБА_2 висловив своє шкодування з приводу того, що вчинив. Просив суворо не карати.

Показання потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що претензій до обвинуваченого немає, покарання призначити на розсуд суду.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, раніше неодноразово судимий, протягом останнього року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, не працює, характеристика за місцем проживання відсутня.

Згідно з досудовою доповіддю від 05 листопада 2024 року, підготовленою Корюківським районним сектором №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, про обвинуваченого ОСОБА_2 , надано висновок про дуже високий ризик вчинення ним повторного правопорушення та дуже високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, зазначено, що його виправлення без ізоляції від суспільства неможливе та становить дуже високу небезпеку для суспільства.

Враховуючи особу обвинуваченого - його вік, матеріальний та сімейний стан, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його вчинення, відношення обвинуваченого до вчиненого і його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та обставин, які обтяжують покарання; а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі у межах, передбачених санкцією частини 1 статті 299 КК України.

За змістом ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_2 був засуджений вироком Менського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2024 року за ч.1 ст. 125, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, який не сплатив по теперішній час, та 154 днів пробаційного нагляду,

За повідомленням Корюківського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області від 12 грудня 2024 року ОСОБА_2 20 листопада 2024 року знятий з обліку Корюківського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області у зв`язку з відбуттям установленого строку покарання у виді пробаційного нагляду.

За цим вироком ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення 27 серпня 2024 року, тобто після постановлення вироку 17 травня 2024 року та до повного відбуття призначеного цим вироком покарання у виді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких обставин, остаточне покарання ОСОБА_2 необхідно призначити з урахуванням вимог частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків та визначити різні за видом покарання до окремого виконання за правилами частини 3 статті 72 КК України.

Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання відсутні.

Мотиви ухвалення рішення про запобіжні заходи.

Під час судового розгляду кримінального провадження до ОСОБА_2 запобіжні заходи не застосувались, суд також вважає можливим їх не застосовувати до набрання вироком законної сили.

Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів, щодо процесуальних витрат.

Речові докази та процесуальні у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 299 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 71 КК України до покарання призначеного судом ОСОБА_2 за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2024 року у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, і за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до частини 3 статті 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_2 обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1