справа № 631/92/25
провадження № 1-кп/631/98/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2024 року під № 0000402, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Нова Водолага, Харківського району, Харківської області, громадянин України, має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, не одружений, без утриманців, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

31 жовтня 2011 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненому від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку 3 роки;

18 березня 2014 року Валківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

12 червня 2014 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

22 серпня 2018 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 21 листопада 2021 року з Темнівської виправної колонії № 100 по відбуттю терміну покарання;

05 липня 2024 року Нововодолазьким районним судом Харківської області, ухвала Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року про зміну вироку, за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, а саме: 18 березня 2014 року Валківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 12 червня 2014 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 22 серпня 2018 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 21 листопада 2021 року з Темнівської виправної колонії № 100 по відбуттю терміну покарання; 05 липня 2024 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив ряд кримінальних правопорушень разом з особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні.

Так, 25 березня 2024 року у нічний час доби, точні дата та час як у ході досудового розслідування так і в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 за попередньою змовою на викрадення майна із особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, перебували навпроти будинку АДРЕСА_2 .

В цей же час, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, діючи з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введений на території України, шляхом злому металевого навісного замка незаконно проникли до підвального приміщення вказаного будинку, звідки вчинили крадіжку двох спортивних велосипедів ТМ «AZIMUT» та ТМ «TOPRIDER», які належали потерпілій ОСОБА_6 .

Після чого, з викраденим майном ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 9528,00 грн.

Крім цього, 29 березня 2024 року, у нічний час доби, точний час як у ході досудового розслідування так і в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 за попередньою змовою на викрадення майна з особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, перебували навпроти будинку АДРЕСА_3 .

В цей же час, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, діючи з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введений на території України, шляхом злому металевого навісного замка, незаконно проникли до підвального приміщення вказаного будинку, звідки вчинили крадіжку двох спортивних велосипедів ТМ «Formula» Drive Active Rear Trangle, які належать потерпілій ОСОБА_7 .

Після чого, з викраденим майном ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 15,768 грн.

Також, у період часу із 29 березня 2024 року по 30 березня 2024 року в нічний період часу, точний час як у ході досудового розслідування так і в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 за попередньою змовою на викрадення майна із особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, перебували навпроти будинку АДРЕСА_4 .

В цей же час, ОСОБА_4 з особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введений на території України, шляхом злому металевого навісного замка підвального приміщення незаконно проникли до вищевказаного домоволодіння, звідки вчинили крадіжку двох пластикових валіз чорного кольору Wenger Legacy «SWISSTECH» з чотирма колесами, які належить потерпілій ОСОБА_8 .

Після чого, з викраденим майном ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 9518,40 грн.

30 січня 2025 року прокурор Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000402 від 29 березня 2024 року, з одного боку, та обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 472, 473 КПК України, враховуючи, що потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 претензій майнового характеру до обвинуваченого не мають та не проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, добровільно, за ініціативи підозрюваного уклали угоду про визнання винуватості.

За умовами цієї угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, що вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, у повному обсязі, та забов`язався надати викривальні показання, щодо іншого учасника, з яким він вчиняв злочини.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Нововодолазького районного суду від 05 липня 2024 року, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців без конфіскації майна.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, що встановлені приписами ст. 473, 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів у повному обсязі, та підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, дав згоду на застосування узгодженого з прокурором виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Зазначив, що розуміє свою провину, щиро кається.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 вважав, що угода відповідає вимогам закону та укладена в інтересах його підзахисного, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання обвинуваченому.

Прокурор ОСОБА_3 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, а потерпілими надані письмові згоди прокурору на укладення угоди, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які надали прокурору Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 згоду на укладення угоди про визнання винуватості між ними та обвинуваченим ОСОБА_4 , у підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяви, відповідно до яких просили провести підготовче судове засідання без їх участі.

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, дослідивши наявні матеріали судової справи, вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов такого.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо, зокрема, кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Оскільки, згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, а потерпілі, у свою чергу, надали згоду на укладання угоди, відтак, у даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про затвердження угоди.

Загальний порядок судового провадження на підставі угоди унормований положеннями ст. 474 КПК України.

Суд, на виконання приписів ст. 474 КПК України, шляхом проведення у судовому засіданні опитування учасників судового провадження, переконався що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_4 визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченою можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, що вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 1 п. 1 Постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив судам, що «при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання».

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд ураховує що ОСОБА_4 , має постійне місце мешкання та реєстрації, офіційно не працевлаштований, не одружений, без утриманців, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 2010 року був взятий на диспансерний облік у лікаря-нарколога с діагнозом: епізодичне вживання алкоголю, проте з 2014 року за медичною допомогою не звертався, характеристика за місцем мешкання відсутня, раніше судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

За ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє суб`єктам угоди самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.

Проте, суд при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» КК України.

За угодою, у кримінальному провадженні, що роглядається, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 липня 2024 року - 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, зазначив, що розуміє свою винуватість і готовий нести відповідальність. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав думку ОСОБА_4 , просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості укладену 30 січня 2025 року між прокурором Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , та призначення ОСОБА_4 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 липня 2024 року - 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

У зв`язку з викладеним, суд визнає кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, що вчинене в умовах воєнного стану, правильною та з урахуванням умов угоди призначає йому покарання у виді 6 років позбавлення волі. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Оскільки, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України вчинені ОСОБА_4 у березні 2024 року, а вирок стосовно нього було ухвалено Нововодолазьким районним судом Харківської області 05 липня 2024 року, остаточне покарання за правилами положень ч. 4 ст. 70 КК України йому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за даним вироком та вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 липня 2024 року - 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання з речовими доказами та заходамизабезпечення кримінального провадження, застосованими на стадії досудового розслідування, а саме: арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області, суд вирішує у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2024 року під № 0000402, з якого були виділені матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, підстави для відмови у затвердженні угоди, що визначені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної угоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 394, 468, 469, 472 - 476 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 січня 2024 року прокурором Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000402 від 29 березня 2024 року, з одного боку, та обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , з іншого боку.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за даним вироком та вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 липня 2024 року, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна, зарахувавши покарання відбуте за попереднім вироком.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набранням вироком законної сили не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілим та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Харківський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1