ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1953/24

Провадження № 1-кп/568/31/25

23 квітня 2025 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000306 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

21 листопада 2024 р. ОСОБА_3 перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , виявивши у гаманці ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3650 грн., маючи корисливий умисел на крадіжку вказаних грошових коштів, реалізуючи свій злочинний намір та, переконавшись, що за його діями не спостерігає власник майна, та інші сторонні особи, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, викрав грошові кошти в сумі 3650 грн., що належать ОСОБА_6 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на зазначену суму, після чого покинув місце події.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

21 листопада 2024 р. ОСОБА_3 перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , виявивши у гаманці ОСОБА_6 банківську картку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , яка є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує та посвічує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містять передбачені законом реквізити, переконавшись, що за його діями не спостерігає власник майна, та інші сторонні особи, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрав вищевказану пластикову банківську карту, що належить ОСОБА_6 , після чого покинув місце події.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

21 листопада 2024 р. ОСОБА_3 перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , виявивши у гаманці ОСОБА_6 посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , видане 17.02.2012 ВДАІ УМВС України в Рівненській області, яке є офіційним важливим особистим документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує та посвічує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видане повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містять передбачені законом реквізити, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вказане посвідчення водія є важливим особистим документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного заволодіння вказаним документом, таємно, шляхом вільного доступу, викрав зазначене посвідчення водія, після чого покинув місце події.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 КК України, незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом.

22 листопада 2024 р. о 18 год. 19 хв. ОСОБА_3 використовуючи попередньо викрадену банківську картку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, шляхом використання банкомату АТ КБ «ПриватБанк», який знаходиться в м. Радивилів вул. Паркова, буд. 5, Рівненської області, здійснив зняття готівкових коштів в сумі 4000 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

21 листопада 2024 р. ОСОБА_3 перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , де також перебував ОСОБА_7 , виявивши у кишені куртки ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 5400 грн., маючи корисливий умисел на крадіжку вказаних грошових коштів, реалізуючи свій злочинний намір та, переконавшись, що за його діями не спостерігає власник майна, та інші сторонні особи, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, ОСОБА_3 викрав грошові кошти в сумі 5400 грн., що належать ОСОБА_7 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на зазначену суму, після чого покинув місце події.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

21 листопада 2024 р. ОСОБА_3 перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , у кишені куртки ОСОБА_7 , який також знаходився у будинку, виявивши банківську картку АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 , яка є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує та посвічує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містять передбачені законом реквізити, та, переконавшись, що за його діями не спостерігає власник майна, та інші сторонні особи, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрав вищевказану пластикову банківську карту, що належить ОСОБА_7 , після чого покинув місце події.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що дійсно при вказаних вище обставинах, у вказаний час та місці, вчинив крадіжку грошових коштів, банківської картки, посвідчення водія належних ОСОБА_6 та грошових коштів, банківської картки належних ОСОБА_7 . У вчиненому щиро розкаявся, завдані збитки потерпілим відшкодовано повністю.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просить врахувати відношення обвинуваченого до вчинених правопорушень, який розкаюється у вчиненому, а також досудову доповідь, складену органом пробації, та призначити ОСОБА_3 міру покарання не пов`язану з ізоляцією від суспільства.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Подали суду заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, вказавши що претензій до обвинуваченого не мають, оскільки завдані збитки їм відшкодовано повністю.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні було встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ст.75 КК України вважає за можливим звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання із встановленням іспитового строку. При цьому прокурор просив урахувати відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, але наявність обставин, що пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , допитаного в судовому засіданні, послідовні і логічні, повністю співпадають з фабулою обвинувачення, чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірність картини злочину за допитом обвинуваченого не викликає сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В зв`язку з викладеним, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім допиту обвинуваченого, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, матеріалів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому суд враховує, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності його позиції, а також йому та іншим учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд оцінивши докази з точки зору достовірності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, за ч.3 ст.357 КК України, якнезаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом, за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 відносяться до кримінальних проступків та тяжкого злочину, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Пом`якшуючою покарання обставиною згідно ст.66 КК України - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст..67 КК України у кримінальному проваджені не встановлено.

Суд також враховує досудову доповідь від 24.01.2025 р., підготовлену провідним інспектором Дубенського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_8 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 за висновком якої існує висока ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе та становить високий ризик небезпеки для суспільства. В разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на обвинуваченого, окрім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, обов`язку, передбаченого ч.3 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

З огляду на викладене, враховуючи обставини, характер, тяжкість та суспільну небезпеку, спосіб вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання за частиною 1, 3 ст.357 КК України у виді обмеження волі та за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Із врахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням, на підставі встановленої сукупності обставин, даних, які характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк, передбаченийст.75 КК України, та встановленням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки на думку суду, призначення такого покарання матиме належний виховний вплив на обвинуваченого та буде сприяти його виправленню, призведе до позитивних змін в його особистості та формуванню у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався і підстав для його застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки,

- за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік,

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно ч.1, ч.3 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Речові докази у кримінальному провадженні:

- банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 , що знаходиться на його відповідальному зберіганні - залишити в користуванні останнього;

- посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , 17.02.2012 р. ВДАІ УМВС України в Рівненській області що знаходиться на його відповідальному зберіганні - залишити в користуванні останнього;

- банківську картку АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_7 , що знаходиться на його відповідальному зберіганні - залишити в користуванні останнього;

- відеоматеріали із камер відеоспостереження, які знаходяться в м.Радивилів вул.Паркова,5, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1