Справа № 202/70/25
Провадження № 1-кс/202/2974/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

21 квітня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001465, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , звернувся з клопотанням, яке погоджено з прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001465.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 , будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець, маючи ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, яка була видана відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 02 липня 2016 року № 359, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років виїзд за межі України заборонено, з метою організації здійснення незаконного переправлення осіб - військовозобов`язаних призовного віку під час дії воєнного стану через державний кордон України, не пізніше 18.06.2022 (більш точний час слідством не встановлено), розробив злочинний план, який полягав у наданні засобів та усуненні перешкод під час незаконного перетинання державного кордону України шляхом внесення недостовірних відомостей про таких осіб до підсистеми Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки та наданні транспортних засобів.

11.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 362, ч.ч. 1, 2 ст. 332 КК України.

Транспортні засоби: автомобіль марки MAN модель TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль марки DAF модель FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль марки DAF модель FT XF 105, державний номерний знак НОМЕР_3 , були надані підозрюваним ОСОБА_4 військовозобов`язаним громадянам України чоловічої статі, які бажали та мали намір в умовах воєнного стану, під час мобілізації перетнути державний кордон України, у т.ч. у незаконний спосіб, та таким чином уникнути несення (проходження) військової служби в умовах воєнного стану, під час мобілізації, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Фактично, транспортні засоби: автомобіль марки MAN модель TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль марки DAF модель FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль марки DAF модель FT XF 105, державний номерний знак НОМЕР_3 є: засобами, наданими підозрюваним ОСОБА_4 переліченим вище особам, надання яких було передбачено злочинним умислом підозрюваного ОСОБА_4 направленим на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння незаконному переправлення осіб через державний кордон України, надання засобів, усунення перешкод; знаряддям скоєння підозрюваним ОСОБА_4 тяжких злочинів у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації.

Тобто, транспортні засоби: автомобіль марки MAN модель TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль марки DAF модель FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль марки DAF модель FT XF 105, державний номерний знак НОМЕР_3 є майном, яке було використане як засіб, знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

З метою збереження речових доказів, а також забезпечення спеціальної конфіскації слідчий просив накласти арешт на зазначені транспортні засоби.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання про арешт, оскільки вважають підозру необґрунтованою. Окрім цього, наголошували, що прокурором необґрунтовано підстави заборони розпорядження та користування транспортними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до таких висновків.

Слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001465 від 02.12.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 362, ч.ч. 1, 2 ст. 332 КК України.

11.04.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 362, ч.ч. 1, 2 ст. 332 КК України.

Відповідно до інформаційних довідок авто-мототранспорту, право власності на транспортні засоби: автомобіль марки MAN модель TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль марки DAF модель FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль марки DAF модель FT XF 105, державний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстровано за підозрюваним ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як визначено ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно - автомобіль марки MAN модель TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_4 , автомобіль марки DAF, модель FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_5 , автомобіль марки DAF, модель FT XF 105, державний номерний знак НОМЕР_6 , власником яких є ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження майна як речового доказу та забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки існують достатні підстави вважати, що дані транспортні засоби були використані як засіб, знаряддя вчинення кримінальних правопорушень.

Накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яке на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя вважає є пропорційним та співмірним завданням кримінального провадження.

Однак слідчий суддя вважає надмірним застосування обмеження в частині встановлення заборони розпорядження та користування рухомим майном, оскільки така заборона або обмеження може бути застосовано, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна випадках.

Таких даних клопотання не містить, як і необґрунтована слідчим можливість настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування таких заборон.

Таким чином, враховуючи мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження, визначаючи спосіб арешту приходжу до висновку, що його необхідно визначити у вигляді заборони відчуження, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Арешт накладено у найменш обтяжливий для власника спосіб, а саме шляхом накладення заборони на його відчуження, без позбавлення права розпорядження та користування, що зумовить найбільш ефективне забезпечення досягнення мети кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин, слідчий суддя доходить висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на майно в тій частині, і з тими заборонами, необхідність яких доведена органом досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001465 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки MAN модель TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_4 , автомобіль марки DAF, модель FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_5 , автомобіль марки DAF, модель FT XF 105, державний номерний знак НОМЕР_6 , власником яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження вказаного майна.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1