465/4097/24
1-кп/465/335/25
У Х В А Л А

Іменем України

06.02.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання: ОСОБА_4 ,

законного представника: ОСОБА_5 ,

захисника адвоката: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000315 від 23.03.2024 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Золочів Львівської області, неодруженого, із середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в :

23.03.2024 року близько 15:10 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у тролейбусі №22, який в той час знаходився неподалік від зупинки по вул. Антоновича, 7 у м. Львові та здійснював свій рух згідно графіку, ігноруючи присутніх у тролейбусі №22, тримаючи у правій руці дерев`яну палицю, яку заздалегідь заготовив для нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наніс їй вказаною дерев`яною палицею два удари в область голови, внаслідок чого спричинив малолітній потерпілій синець та садно в тім`яній ділянці, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легкого ступеня тяжкості, чим грубо порушив громадський порядок всупереч загальноприйнятим в суспільстві правилам поведінки та нормам моралі.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, тобто хуліганство, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_4 визнав вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та пояснив, що дійсно в один із днів березня 2024 року, точної дати він не пригадує, у міському тролейбусі в м. Львові наніс палицею, яку мав при собі, удари малій дівчинці. Чому так зробив, пояснити не може, про те, що сталося, шкодує. Вказав, що не заперечує стосовно необхідності лікування, водночас зазначив, що бажає повернутися додому.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив про доцільність застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 , оскільки це відповідає психічному стану останнього та суспільно небезпечне діяння вчинене власне під впливом наявного у ОСОБА_4 психічного розладу.

Аналогічно законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 вказав, що застосування примусових заходів медичного характеру відповідає інтересам ОСОБА_4 , тому підтримав позицію, висловлену в судовому засіданні прокурором.

Малолітня потерпіла ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні за участю законного представника матері ОСОБА_8 та психолога, пояснила, що 23.03.2024 року вона вирішила погуляти, тому на зупинці громадського транспорту по вул. Кульпарківська у м. Львові очікувала на тролейбус №22. В цей час вона помітила підозрілого чоловіка, який поводився дивно, а саме тримався руками за голову і хитав нею. Раніше цього чоловіка вона ніколи не бачила, з ним не спілкувалася і жодних конфліктів не мала. Коли на зупинку приїхав тролейбус, вона зайшла в салон і сіла на крісло. Підозрілий чоловік на той час в її полі зору не перебував. Однак, в подальшому, по ходу руху тролейбуса, раптово з`явився цей чоловік, який сів на крісло неподалік неї. Коли тролейбус наближався до зупинки на вул. Антоновича у м. Львові, даний чоловік, якого в судовому засіданні впізнає як ОСОБА_4 , раптово дістав з-під куртки палицю, різко підійшов до неї та завдав їй ударів палицею по голові, після чого швидко вийшов на зупинці. Свої дії ОСОБА_4 ніяк не коментував і не пояснював, за вчинене не вибачався.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 в суді повідомила, що її донька стала жертвою хуліганських дій ОСОБА_4 , який без жодних для цього причин в салоні тролейбуса №22, що рухався по маршруту у м. Львові, вдарив по голові її малолітню доньку дерев`яною палицею. Про те, що сталося, їй відомо зі слів доньки, при цьому, звернула увагу на те, що палицю, якою було завдано ударів ОСОБА_7 , ОСОБА_4 тримав під верхнім одягом і перед нанесенням ударів спеціально витягнув з-під куртки. Вважає, що ОСОБА_4 слід лікуватися, оскільки він становить реальну загрозу для оточуючих.

Стороною обвинувачення надано докази на підтвердження вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що безпосередньо досліджені в судовому засіданні, зокрема:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.03.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_8 просить вжити заходів до невідомої особи чоловічої статі, яка 23.03.2024 року близько 15.10. год. у м. Львові, перебуваючи в тролейбусі №22, вчинила хуліганські дії щодо її малолітньої доньки ОСОБА_7 , 08.09.2011 року, завдавши ударів, чим спричинила тілесні ушкодження;

- рапорт поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_9 від 23.03.2024 року, відповідно до якого 23.03.2024 року екіпаж патрульної поліції отримав виклик за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з повідомленням про нанесення тілесних ушкоджень, про що сповістив заявник ОСОБА_10 , пояснивши, що невідомий чоловік у тролейбусі №22 завдав тілесних ушкоджень дитині, а надалі вийшов з тролейбуса і попрямував в напрямку вул. Генерала Чупринки у м. Львові, в подальшому за результатами вжитих заходів працівниками поліції було виявлено даного невідомого громадянина на вулиці, який по-різному себе називав, документів, які засвідчують його особу, при собі не мав, важко відповідав на запитання, був дезорієнтований в просторі, тому вказаного громадянина було доставлено у ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, водночас потерпілу дитину ОСОБА_7 бригадою швидкої допомоги було доправлено в медичний заклад;

- протокол огляду місця події від 23.03.2024 року з долученою фототаблицею, згідно яких 23.03.2024 року в період з 16.24 год. до 16.32 год. дізнавачем оглядалося приміщення чергової частини ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, в якому виявлено особу чоловічої статі зростом близько 180-185 см. віком 45-50 років, який одягнений в блакитні джинси, куртку темно-синього кольору, кепку світло-сірого кольору та взутий у коричневі сандалі, на відстані 1 м. від вказаного чоловіка на столі виявлено предмет довжиною близько 25 см., схожий на палицю, який в присутності понятих вилучено та опечатано;

- протокол огляду предметів від 25.03.2024 року, з якого слідує, що 25.03.2024 року в період з 08.00 год. до 08.30 год. слідчим оглядався мобільний телефон «Iphone 14Pro», на якому збережені фотографії, зокрема фотознімок з тролейбуса, зроблений 23.03.2024 року о 15.19 год., на якому зафіксовано невідому особу чоловічої статі віком близько 45 років, схожу на ОСОБА_4 , який одягнений у кепку світлого кольору, куртку синього кольору, джинси світлого кольору, а також досліджено фотознімок, виконаний 23.03.2024 року о 15.25 год., на якому вищевказана особа прямує біля магазину «Напої»;

- протокол огляду від 23.03.2024 року, згідно якого слідчим 23.03.2024 року в період з 23.35 год. до 23.50 год. оглядалася ділянка дороги на перехресті вул. Кульпарківська Наукова у м. Львові та в районі зеленої зони по вул. Кульпарківська, 226 у м. Львові на відстані 1,5 метра від бордюру виявлено і в присутності понятих вилучено фрагмент дерев`яної палиці довжиною 15 см.;

- протокол огляду предметів від 25.03.2024 року, в якому у формі стоп-кадрів зроблено фіксування фотознімків, виконаних з відеозапису, наданого в порядку ст.93 КПК України представником «Безпеки руху», та на яких відображено момент вчинення суспільно небезпечного діяння. З представлених фотознімків вбачається, що відеозапис здійснювався в салоні тролейбуса, в якому, з-поміж інших людей, також перебували невідома особа чоловічої статі віком близько 45 років, одягнутий у кепку світлого кольору, куртку темно-синього кольору із капюшоном голубого кольору, джинси світлого кольору та взуття коричневого кольору, який сидів на задньому сидінні тролейбуса №22, а також дитину жіночої статі віком близько 12 років, яка одягнута у куртку зеленого кольору із рукавами білого кольору, штани джинси та кросівки. В подальшому зафіксовано як невідомий чоловік пересідає на перед пасажирських сидінь тролейбуса, а дитина сідає з іншого боку від даного чоловіка. Надалі невідомий чоловік встає із сидіння і тягне руку у внутрішню кишеню куртки, звідки дістає дерев`яну палицю та наносить удар в область голови дитини після чого дитина побігла в середину тролейбуса, а невідома особа вийшла з нього;

- висновок №239 від 24.04.2024 року за результатами проведеної судово-медичної експертизи, виконаної Львівським обласним бюро судово-медичної експертизи, відповідно до якого у малолітньої ОСОБА_7 , 2011 р.н., в тім`яній ділянці голови виявлено синець і садно, які утворились від дії тупого предмету, могли виникнути 23.03.2024 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені матеріали провадження та надані публічним обвинуваченням докази відповідно до вимог ст. 94 КПК України, які були досліджені у судовому засіданні, суд вважає їх належними, достовірними, допустимими та достатніми для висновку відповідно до положень ст. 513 КПК України, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, було вчинено ОСОБА_4 .

Суд при розгляді справи у порядку вирішення питання застосування стосовно особи примусових заходів медичного характеру не досліджує природу дій особи, а саме ставлення її свідомості і волі до суспільно небезпечного діяння, котре нею вчиняється, і до наслідків. Оскільки предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, зокрема під час розгляду цієї категорії справ не вирішуються питання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться лише про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння. При цьому, умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме кримінального правопорушення (злочину чи проступку) та встановлюються лише щодо осудної особи.

Дана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду, викладеним у постанові від 26.06.2019 року у справі № 202/5997/17.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні висновку судово-психіатричного експерта ЛФ судових експертиз ДУ «Інститут психіатрії МОЗ України» №555 від 17.05.2024 року, у даний час ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією, безперервний тип перебігу з глибоким, стійко вираженим дефектом особи в емоційно-вольовій та інтелектуальній сферах, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_4 також страждав хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією, безперервний тип перебігу з глибоким, стійко вираженим дефектом особи в емоційно-вольовій та інтелектуальній сферах, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 рекомендовано лікування у психіатричній установі із звичайним наглядом.

Згідно з ч. 3 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Отже, діяння, яке інкримінуються ОСОБА_4 , вчинено останнім у стані неосудності, адже на момент вчинення даного суспільно небезпечного діяння, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №555 від 17.05.2024 року, ОСОБА_4 хворів та на час розгляду провадження продовжує хворіти хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, тобто знаходився у стані, в якому він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 року у справі № 221/6664/19, метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Розглядаючи питання виду примусових заходів медичного характеру, які підлягають застосуванню до ОСОБА_4 , враховуючи висновок судово-психіатричного експерта №555 від 17.05.2024 року, вимоги ст. 94 КК України, а також характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічнохворого для себе або інших осіб, попереднє лікування ОСОБА_4 з приводу наявного хронічного психічного розладу, яке не дало результату, злоякісний перебіг його психічного захворювання та загострення його психічного стану, що виявилося у вчиненні ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння стосовно малолітньої особи, до ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Процесуальні витрати у проваджені відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

У справі наявні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368, 369, 370, 371, 372, 512-513 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ч.4 ст.296 КК України під № 0000315 від 23.03.2024 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 28.03.2024 року на предмет, ззовні схожий на палицю, довжиною близько 25 см., а також фрагмент дерев`яної палиці довжиною 15 см.

Речові докази: 1) DVD-R диск із записами камер відеоспостереження тролейбуса №22 зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000315 (в матеріалах досудового розслідування); 2) фрагмент дерев`яної палиці довжиною 15 см., який поміщено в спецпакет ICR0021442 і згідно квитанції №0011668 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, знищити; 3) дерев`яну палицю довжиною близько 25 см., яку поміщено в спецпакет №PSP2281750 і згідно квитанції №0011668 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 після набрання нею законної сили направити на виконання до закладу охорони здоров`я за місцем проживання ОСОБА_4 , ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, а також експертній установі, де ОСОБА_4 проходив обстеження.

Суддя ОСОБА_1