Справа №567/2020/24
Провадження №1-кс/567/54/25
У Х В А Л А

14.03.2025 м. Острог

Слідчий суддя Острозького районного суду Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю

ст.дізнавача ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3

особи щодо примусового відібрання біологічних зразків якої подано клопотання ОСОБА_4

представника особи щодо примусового відібрання біологічних зразків якої подано клопотання адвоката ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання в кримінальному провадженні №00000145 прокурора Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про примусове відібрання біологічних зразків (букального епітелію) у ОСОБА_4 ,

встановив:

прокурор звернувся до суду з клопотанням про примусове відібрання біологічних зразків (букального епітелію) у ОСОБА_4 , мотивуючи його тим, що зазначені зразки необхідні для проведення судових біологічних експертиз по вилучених в ході проведення слідчих дій об`єктах по кримінальному провадженню по факту незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СД ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №00000145 в ході розслідування якого під час проведення обшуку було виявлено та вилучено полімерні пакети з вмістом канабісу, з внутрішньої та зовнішньої сторін яких виконано змиви.

Посилаючись на те, що по даному кримінальному провадженню необхідно провести судову біологічну експертизу для проведення якої потрібні зразки букального епітелію ОСОБА_4 , який, на виконання постанови прокурора їх надавати відмовляється, просить задовольнити клопотання про примусове відібрання таких зразків.

В судовому засіданні ст.дізнавач клопотання підтримав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просить клопотання задоволити та розглянути справу в його відсутності.

ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що до вчинення кримінального правопорушення не причетний, наркотичні засоби було виявлено не біля його гаража та посилаючись на те, що органу досудового розслідування не довіряє.

Представник ОСОБА_4 , посилаючись на те, що відібрання біологічних зразків направлене на притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та посилаючись на свободу ОСОБА_4 від самовикриття, просить відмовити в задоволені клопотання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З витягу з кримінального провадження вбачається, що 24.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000145 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.309 КК України по факту незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів.

Відповідно до протоколу обшуку від 20.01.2025 та висновку експерта СЕ-19/118-25/1379-НЗПРАП від 28.01.2025 встановлено, що 20.01.2025 в ході обшуку біля гаражного приміщення в АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено 17 пакетиків з прозорого безбарвного матеріалу з наркотичним засобом канабісом різної маси та в ході зазначеної слідчої дії з вказаних предметів було відібрано змиви.

Таким чином, в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню було вилучено речові докази і у зв`язку з цим постановою ст.дізнавача від 20.02.2025 призначено судову біологічну експертизу по даних речових доказах, для проведення яких необхідні зразки букального епітелію ОСОБА_4 .

В судовому засіданні встановлено, що 23.01.2025 в ході відібрання дізнавачем по даному кримінальному провадженню, відповідно до постанови прокурора від 23.01.2025, біологічних зразків, а саме зразків букального епітелію у ОСОБА_4 , останній відмовився надавати зразки букального епітелію.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Питання отримання зразків для експертизи врегульоване ст.245 КПК України.

Частинами 1 та 2 ст.245 КПК України визначено, що у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).

Відповідно до ч.3 ст.245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу.

У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Відповідно до ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Статтею 63 Конституції України визначене загальне право не свідчити проти себе та своїх близьких. Особа не несе відповідальності за відмову надавати свідчення або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК України).

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26.03.1985 у справі «X та У проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертав увагу на недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993; «Джей Бі проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001).

Викладені у цих справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків у примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції, однак у кожному разі має перевірятись правомірність отриманих доказів. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не забороняє застосування такої процедури, якщо вона відповідно до Закону є необхідною.

Біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

Під біологічними зразками особи слід розуміти всі зразки, пов`язані з життєдіяльністю особи як біологічної істоти: зразки відбитків пальців рук, почерку, мовлення і голосу особи, зразки відбитків зубів, відбитків будь-яких поверхонь тіла людини (губ, ліктів, ступень ніг тощо), запахових слідів людини, а також усі зразки біологічного походження в їх класичному розумінні (слина, кров, сперма, піт, волосся, нігті тощо), а їх відбирання необхідно здійснювати у відповідності до ч.3 ст.245 КПК України.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Сондерз проти Сполученого Королівства» від 17.12.1996 зазначено, що до проб біологічного матеріалу відносяться зразки крові, волосся або іншої тканини та матеріали, які виробляються в процесі природної життєдіяльності організму як, наприклад, зразки видиханого повітря, сечі, голосу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Таким чином, практика ЄСПЛ має вищу юридичну силу за норми КПК України.

Примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи і в подальшому використання цих зразків у справі як доказ обвинувачення особи, яка надає такі зразки, викликають сумніви у їх законності, оскільки Конституцією України та принципами КПК України передбачено, що людина має право не свідчити проти себе та своїх близьких. Таким чином, застосовуючи примус для відібрання зразків, тим самим відбувається порушення даних норм та необґрунтоване порушення прав людини.

У процесі розгляду слідчим суддею клопотання прокурора встановлено, що ОСОБА_4 підозра по даному кримінальному провадженню не оголошувалась, а метою відібрання біологічних зразків у нього поза його згодою є отримання доказів його причетності до вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене вбачається з самого клопотання про примусове відібрання біологічних зразків, яке містить твердження, що саме ОСОБА_4 за місцем проживання зберігає наркотичні засоби.

При цьому, слідчий суддя наголошує, якщо ж доказ, отриманий таким чином (шляхом примусового відбору біологічних зразків), згодом буде розтлумачено органом досудового розслідування як доказ обвинувачення, що має вирішальне значення для встановлення вини особи, він є недопустимим з огляду на положення ст.87 КПК України та ст.6 Конвенції.

За наведених обставин, вимоги клопотання прокурора є необґрунтованими, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 63 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованою Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, ст.2, 18, 110, 160-166, 241, 245, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

в задоволені клопотання прокурора Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про примусове відібрання біологічних зразків (букального епітелію) у ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддяОСОБА_1