Справа № 545/753/25
Провадження № 1-кп/545/375/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 (в режимі відеоконфренції);

обвинувачених:

ОСОБА_6 (в режимі відеоконфренції)

ОСОБА_7 , (в режимі відеоконфренції)

ОСОБА_8 , (в режимі відеоконфренції)

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених:

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , (в режимі відеоконфренції)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 31.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.127 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.127, ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.127 КК України, ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.127, ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під ватрою на 60 днів без визначення розміру застави, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати. Зокрема, в клопотанні вказав, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого з використанням службового становища, а саме ОСОБА_7 вчинив злочин перебуваючи на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної роботи Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» (далі - ДУ «БВК № 16»), ОСОБА_8 перебуваючи на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» (далі - ДУ «БВК № 16»), ОСОБА_6 з використанням службового становища, перебуваючи на посаді старшого інспектора (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)».

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , мають широке коло знайомих, у тому числі і серед службових осіб різних правоохоронних органів, та обізнані із особливостями роботи правоохоронних органів. Крім того, розуміючи про відсутність покладених на них обов`язків, як гарантії належної процесуального поведінки, можуть нехтувати наявними соціальними зв`язками, процесуально зловживати своїми правами ухиляючись від явки до органів досудового розслідування та суду. Також значно підсилений ризик впливу на свідків та осіб стосовно яких вчинялись катування, що відбувають покарання на даний час в ДУ «БВК № 16», на засуджених, яких вже звільнено та вони перебувають на волі, а також на осіб яким відомі обставини щодо вчинення катувань в установі, з числа службових осіб колонії. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Сторона обвинувачення обґрунтовано вважає, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, можуть переховуватись від органів досудового розслідування та мають реальні можливості покинути територію України з цією метою, як в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати

на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні), виражається у тому, що з урахуванням відомих обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, вони володіють інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків та потерпілих, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно них, у зв`язку з чим останні, перебуваючи на волі, матимуть можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Слід також зазначити, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 можуть аналізувати оперативну обстановку в місцях позбавлення волі, де як встановлено перебувають частина потерпілих, свідків та маючи тісні соціальні та службові зв`язки з працівниками державної кримінально-виконавчої служби та можуть їх використати з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, введення воєнного стану на території України безумовно ускладнить контроль держави за поведінкою обвинувачених в разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із тримання під вартою, або взагалі унеможливить такий контроль.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 прохав суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_8 на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі. Обвинувачений клопотання свого захисника підтримав, прохав суд його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_14 прохала суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_7 на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі. Обвинувачений клопотання свого захисника підтримав, прохав суд його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 прохав суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно нього на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_10 прохав змінити обраний щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший, не пов?язаний з побавленням волі. Його захисник адвокат ОСОБА_11 підтримав вказану позицію обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_13 при вирішенні клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 покладалися на розсуд суду.

Представник потерпілої ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні прохав суд задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

Потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судове засідання не з?явилися.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Взяття під варту відповідно до підпункту « с » пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 р. у справі « Ладент проти Польщі » ( Ladent v. Poland ), а тому тримання обвинувачених під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Так, відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строк дії якого закінчується 27.02.2025 року включно, однак судовий розгляд по даному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд враховує особу ОСОБА_8 , який на даний час обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, який вчинено групою осіб, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, його вік, стан здоров?я, соціальні зв?язки, у суду є обґрунтовані підстави вважати, що знаходячись на волі останній може незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, переховуватися від суду, а тому ризики передбачені п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України не відпали та не змінилися.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів суду не надано.

Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 та самого обвинуваченого ОСОБА_8 про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов?язаного із позбавленням волі, не забезпечить його належну процесуальну поведінку та є непереконливим з огляду на доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися. Інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стимулюючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування останнього на волі.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує особу ОСОБА_7 який на даний час обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, який вчинено групою осіб, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, його вік, стан здоров?я, соціальні зв?язки, у суду є обґрунтовані підстави вважати, що знаходячись на волі останній може незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, переховуватися від суду, а тому ризики передбачені п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України не відпали та не змінилися.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів суду не надано.

Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_7 , про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов?язаного із позбавленням волі, не забезпечить його належну процесуальну поведінку та є непереконливим з огляду на доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися. Інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стимулюючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування останнього на волі.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 який на даний час обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, один із злочинів вчинено групою осіб, пов`язаного із застосуванням насильства, що спричинило смерть особи, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні тяжких злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, його вік, стан здоров?я, соціальні зв?язки, у суду є обґрунтовані підстави вважати, що знаходячись на волі останній може незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, переховуватися від суду, а тому ризики передбачені п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України не відпали та не змінилися.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів суду не надано

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу не пов?язаного із позбавленням волі, не забезпечить його належну процесуальну поведінку та є непереконливим з огляду на доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися. Інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стимулюючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування останнього на волі.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який вчинено із застосування насильства або погрозою його застосування.

При цьому, беручи до уваги вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, пов`язаного із застосуванням насильства, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні тяжких злочину, із застосуванням насильства що спричинило смерть особи, то одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , суд не визначає їм запобіжний захід у вигляді застави та її розмір, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто по 25.04.2025 року включно без визначення розміру застави, а в задоволенні клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м?який запобіжний захід не пов?язаний з позбавленням волі - відмовити.

На даний час ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 перебувають в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, ст. 90 КВК України суд має право вирішити питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв?язку з розглядом справи в суді.

Таким чином, з дотриманням вимог КПК України щодо прав обвинувачених, суд приходить до висновку про необхідність етапування обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 з ДУ «Київський слідчий ізолятор» до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та залишити їх в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» для участі у розгляді кримінального провадження № 0000131.

Керуючись ст.ст.177,178,183,194-197,331,392,537 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Велика Рублівка, Котелевського району, Полтавської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави до 25.04.2025 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на більш м?який запобіжний захід не пов?язаний з позбавленням волі відмовити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с.Надержинщина, Полтавського району та області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави до 25.04.2025 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на більш м?який запобіжний захід не пов?язаний з позбавленням волі відмовити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с.Пасківка, Полтавського району та області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави до 25.04.2025 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на більш м?який запобіжний захід не пов?язаний з позбавленням волі відмовити.

Етапувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ДУ «Київський слідчий ізолятор» до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» на весь час розгляду справи №545/753/25.

Тимчасово залишити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» на час розгляду даного кримінального провадження.

Виконання ухвали в частині доставки обвинувачених, доручити Державній установі «Київський слідчий ізолятор» та Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23).

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1