Справа № 685/193/25
Провадження № 1-кс/685/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні заяву захисника адвоката ОСОБА_5 про відвід головуючого судді у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (справа № 685/635/24, провадження № 1-кп/685/13/25),

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_5 під час судового засідання 05.03.2025 у справі № 685/635/24 (провадження № 1-кп/685/13/25) заявив усно відвід головуючому судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області ОСОБА_6 , який внесено до журналу судового засідання в режимі відеоконференції № 4154858 від 05.03.2025.

Зазначена заява захисника ОСОБА_5 про відвід судді 05.03.2025 надійшла на розгляд Теофіпольського районного суду Хмельницької області, справі присвоєно № 685/193/25 (провадження № 1-кс/685/2/25), та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу між суддями, головуючою суддею визначено ОСОБА_1 .

Розгляд заяви про відвід було призначено на 12:15 год 06.03.2025, однак за неявкою усіх учасників провадження, окрім прокурора, розгляд заяви відкладено на 16:00 год 06.03.2025, на 14:00 год 07.03.2025.

Участь в судовому засіданні 07.03.2025 захисник - адвокат ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 беруть в дистанційному режимі з використанням їх власних технічних засобів згідно з поданими ними клопотаннями, які задоволено.

Під час розгляду заяви про відвід в порядку ст. ст. 35, 81 КПК України захисник - адвокат ОСОБА_5 заяву про відвід підтримав, пояснив, що його заява про відвід мотивована упередженістю судді, яка обґрунтована наступними доводами: при розгляді кримінального провадження суддя ОСОБА_6 відмовив у задоволенні клопотань про виклик свідків, про виклик експерта, а також відмовив у задоволенні клопотання прокурора про призначення експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_3 подану його захисником адвокатом ОСОБА_5 заяву про відвід підтримав, просить її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення заяви про відвід, вважає його заявленим безпідставно, повідомив, що головуючий суддя ОСОБА_6 відмовляв лише у задоволенні необґрунтованих клопотань, у тому числі клопотання прокурора про проведення експертизи, однак при цьому було задоволено клопотання про допит в судовому засіданні експерта.

Суд, заслухавши доводи заявника, приходить до наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. На вимогу статей 10, 11, 12 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХХ чергового з`їзду суддів України 18.09.2024 (далі Кодекс суддівської етики), суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності суддів та присяжних під час здійснення правосуддя. Суддя повинен проявляти повагу до права на інформацію про судовий розгляд, не допускаючи порушення принципу гласності та відкритості судового процесу. Суддя повинен проявляти стриманість, виваженість, обачність та поміркованість у висловленні своїх поглядів і думок за будь-яких обставин.

Відповідно до ст. 6 Кодексу суддівської етики, суддя повинен здійснювати правосуддя незалежно, виходячи виключно з обставин, установлених під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись верховенством права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, незважаючи на будь-які зовнішні втручання, впливи, стимули, загрози або публічну критику.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у рішеннях «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України», вимога безсторонності характеризується критерієм з`ясування, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді як правова категорія це висловлена в письмовій формі недовіра судді на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09.11.2006 у контексті оцінки поведінки судді за суб`єктивним критерієм констатовано, що особиста безсторонність суду презюмується, доки не надано доказів протилежного.

На підставі ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесенням об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відвід, суд враховує, що незгода з процесуальними рішеннями головуючого у справі не передбачена законом як підстава для відводу судді і не може бути підставою для сумніву у його неупередженості. Сам по собі факт ухвалення суддею процесуальних рішень, з якими не згідний учасник судового провадження, не є підставою для відводу судді, а такі рішення можуть бути оцінені з точки зору їх законності та обґрунтованості судами вищих інстанцій.

Інших аргументів, з яких можна було би дійти висновку про необ`єктивність чи упередженість судді ОСОБА_6 , заявник адвокат ОСОБА_5 не навів.

Крім цього, суддею ОСОБА_6 також не було заявлено самовідводу, що свідчить про те, що у нього відсутнє внутрішнє відчуття упередженості при розгляді зазначеного кримінального провадження.

Проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до висновку про те, що із усної заяви адвоката ОСОБА_5 та його пояснень, наданих в судовому засіданні, не вбачається достатнього обґрунтування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості та заінтересованості судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області ОСОБА_6 , тому заява про його відвід не підлягає до задоволення. Подана заява про відвід обґрунтована припущеннями заявника стосовно небезсторонності та сумнівами у неупередженості або необ`єктивності судді.

Суд зазначає, що наведені захисником доводи, за яких, на його думку, є сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді ОСОБА_6 , мають виключно суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу вчинення суддею дій, які б свідчили про його упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність судді, не наведено.

Суд враховує, що право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, серед яких гарантія кожному мати право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Проте, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Ураховуючи наведене, керуючись статтями 8, 129 Конституції України, статтями 35, 75, 76, 80, 81 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, Законом України ««Про судоустрій і статус суддів», Кодексом суддівської етики, затвердженим рішенням ХХ чергового з`їзду суддів України 18.09.2024, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області, який є головуючим суддею у справі № 685/635/24 (провадження № 1-кп/685/13/25), відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1