Справа №295/8149/24
УХВАЛА

27.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000663 від 13.05.2024 на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вирівка Конотопського району Сумської області, громадянина України, із вищою освітою, який має інвалідність ІІ групи внаслідок війни, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н., працюючого головою ОСББ, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2024 року близько 15 годин 30 хвилин ОСОБА_6 перебував на сходинковому майданчику 5 поверху, біля вхідних дверей тамбуру до квартири АДРЕСА_2 , де, на ґрунті неприязних відносин, розпочав провокувати на конфлікт ОСОБА_4 , намагаючись відчинити двері, які утримував останній.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 , тримаючи правою рукою вхідні двері, лівою рукою, стисненою в кулак, наніс ОСОБА_4 один удар в обличчя.

Після чого, з метою самозахисту, ОСОБА_4 відмахується правою ногою, а ОСОБА_6 наносить йому ще два удари правою та лівою рукою, стисненою в кулак, в обличчя. У подальшому між ними виникла бійка, в ході якої ОСОБА_6 наносить удари обома руками, стиснутими в кулак, в обличчя та один удар лівою ногою в область пахової ділянки ОСОБА_4 .

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 умисно заподіяв ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, саден на чолі, в надбрівній ділянці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Кримінальна відповідальність за вчинене передбачена ч.2 ст.125 КК України, а саме за умисне заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілого в залі суду. Пояснив, що проживає за вказаною адресою з 2008 року та є головою ОСББ. На цьому грунті у них із потерпілим виник конфлікт і пролунали образи на його користь з боку потерпілого. В спільному чаті ОСББ потерпілий і його дружина образили його, і наступного дня він вирішив поговорити із ним особисто та запропонував ознайомитися із протоколом ОСББ. Для цього він піднявся до квартири потерпілого, але двері ніхто не відчинив. Пізніше із вікна квартири дружина потерпілого почала знову ображати його і він знову піднявся до квартири і запропонував потерпілому вийти до коридору, але потерпілий відмовився і образив його, після чого ОСОБА_8 вдарив його, а потерпілий наніс удари у відповідь. Визнає, що йому не варто було піддаватися своїм емоціям та реагувати на словесні образи. Визнає, що поступив неправильно, шкодує за вчинене, щиро кається, вибачається перед потерпілим і в повній мірі відшкодував всю заподіяну матеріальну та моральну шкоду, заявлену потерпілим у цивільному позові, в підтвердження чого надав квитанції про перерахування грошових коштів.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту. Підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Потерпілий та його представник заперечили щодо клопотання сторони захисту з підстав його необґрунтованості. Потерпілий ОСОБА_4 наполягав на тому , що йому було заподіяно значну моральну шкоду, яку він та його сім`я пережила в результаті заподіяння тілесних ушкоджень. Вказував, що не примирився із обвинуваченим, оскільки не має бажання з ним спілкуватися особисто. Підтвердив, що отримав в банку перераховані обвинуваченим грошові кошти за цивільним позов в повному обсязі. Також вважає нещирими покази обвинуваченого щодо вибачення та каяття.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 285, ч.3 288 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за умисне заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Встановлено, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 2 ст. 125 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, отримало правильну кримінально - правову оцінку.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, а також наслідки закриття провадження, і при цьому наполягав на закритті провадження.

Згідно ст. 12 КК України, вчинене кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, працює головою ОСББ, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2008р.н., має інвалідність ІІ групи внаслідок війни, за місцем несення служби характеризувався з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно п.3 постанови Пленуму ВС України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Передбачене у ст.45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к, розкаяння не повинно носити формальний характер. Окрім визнання особою факту вчинення злочину, каяття передбачає, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Так, в ході судового розгляду від самого першого судового засідання ОСОБА_6 одразу визнав свою провину та не змінював своїх показів щодо визнання вини та щирого каяття і принесення вибачень потерпілому, про що публічно заявив в залі суду в присутності потерпілого. На початку судового розгляду ОСОБА_6 в повному обсязі відшкодував потерпілому ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду в розмірі 39600 грн., що підтверджується копією квитанції, а також потерпілим безпосередньо в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вину в інкримінованому діянні повністю визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, на стадії досудового розслідування та судового розгляду не ухилявся від явки, у розшук не оголошувався, приніс вибачення потерпілому, засуджував свою поведінку та намагався особисто проконтактувати з потерпілим, але останній не бажав спілкуватися поза судовим засіданням, тому вимушений був перерахувати повну суму заявленої в позові шкоди на особистий рахунок потерпілого через відділення пошти. Грошові кошти за цивільним позовом потерпілий отримав в повному обсязі, про що підтвердив в судовому засіданні.

Попри незгоду потерпілого із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, суд вважає, що в даній справі така позиція потерпілого, який був категоричний у своїх переконаннях і не вибачив обвинуваченого, не може бути єдиною ключовою обставиною для прийняття позитивного рішення, адже всі необхідні та передбачені законом (ст.45 КК України) складові у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення і повністю добровільного (позасудового) відшкодування завданих ним матеріальних та моральних збитків знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Тому така активна поведінка обвинуваченого при його позитивних характеризуючих даних, свідчить про щирість (неформальність) каяття, його небайдужість до наслідків, які він заподіяв і вжиття розумних заходів, спрямованих утамувати почуття образи та страждань, завданих його протиправними діями, тим самим намагання всіма можливими вчинками втілити дійове каяття.

Таким чином, будь-яких обставин, які згідно з правилами кримінального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за заявленим клопотанням сторони захисту, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність матеріально-правових підстав, передбачених ст.45 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, враховуючи, що за наявності сукупності вказаних обставин таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України за кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 КК України, ст.ст. 284-287 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з дійовим каяттям задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 від 13.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України закрити.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира протягом семи днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1