Справа № 383/240/24
Номер провадження 1-кп/383/62/25
УХВАЛА

27 березня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000180 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Власник майна ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.02.2024 року на земельні ділянки площею 4,8358 га, кадастровий номер :02:001:2149 та площею 0,6105 га, кадастровий номер :02:001:0383, у кримінальному провадженні №0000180 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України.

В обґрунтування клопотання вказано, що ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.02.2024 року накладено арешт на майно, яке прербуває у власності ОСОБА_3 , а саме на земельні ділянки площею 4,8358 га, кадастровий номер :02:001:2149 та площею 0,6105 га, кадастровий номер :02:001:0383, у кримінальному провадженні №0000180 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України, із забороною розпорядження вказаним майном, але оскільки він, а не обвинувачений є власником вказаного майна, тому вважає, що вказана ухвала про накладення арешту протирічить засадам кримінального судочинства та має бути скасована.

Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні своє клопотання про скасування арешту майна підтримав та просив задовольнити вказане клопотання посилаючись на обставини, викладенні в зазначеному клопотанні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заява, де просив розглянути клопотання про скасування арешту майна за відсутності прокурора вказуючи, що заперечує проти його задоволення, оскільки воно є необґрунтованим та передчасним.

Заслухавши думку заявника, дослідивши зміст клопотання та долучені до нього матеріали, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно змісту ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

В провадженні Бобринецького районного суду Кіровгградської області перебуває кримінальне провадження №0000180 від 19.11.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України.

16 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №0000180 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України, ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровогградської області накладено арешт на земельні ділянки площею 4,8358 га, кадастровий номер :02:001:2149 та площею 0,6105 га, кадастровий номер :02:001:0383 із забороною розпорядження вказаним майном.

З вказаної вище ухвали та з матеріалів кримінального провадження №0000180 від 19.11.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України вбачається, що під час розгляду слідчим суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_3 останній здійснив відчуження земельних ділянок безоплатно своєму сину ОСОБА_3 за договором дарування від 31.01.2024 року.

Заявляючи клопотання про скасування арешту, власником майна не було надано доказів на підтвердження того, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, окрім того, розгляд кримінального провадження №0000180 від 19.11.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України, на час розгляду даного клопотання, ще триває.

Крім того, власником майна ОСОБА_3 до клопотання про скасування арешту майна на його обґрунтування не надано доказів, що станом на день розгляду клопотання власником майна є саме він.

Отже, суд вважає, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.02.2024 року, є чинний та співмірний між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи, необхідність в його подальшому існуванні не відпала, ступінь втручання в права ОСОБА_3 є виправданими потребами досудового розслідування, обставини, які зазначені у клопотанні не доведені.

При цьому, як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність, та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.02.2024 року, якою накладено арешт, що дає підстави дійти висновку що необхідність арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

Слід нагадати, що відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу заявника на те, що обмеження можливості розпоряджатися майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 28, 131, 174, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.02.2024 року у кримінальному провадженні №0000180 про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України, відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 27.03.2025 року о 15 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1