Провадження № 11-сс/4823/156/25
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

скаржниці ОСОБА_6

представника третьої особи ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_9 на постанову слідчого слідчого відділу Чернігівського районного управління ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_10 від 30 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 26 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Слідчий суддя вказав на те, що слідчим у повній мірі досліджені та проаналізовані зібрані у встановленому законом порядку докази, надана їм належна оцінку, постанова про закриття кримінального провадження є обґрунтованою та мотивованою, слідчим повно та неупереджено проведене дослідження всіх обставин кримінального провадження, вжито передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вказує на те, що на даний час Чернігівським апеляційним судом розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , в якому вона є потерпілою. В даному провадженні ОСОБА_11 обвинувачується у спричиненні їй тілесних ушкоджень в ході конфлікту, який відбувся 14 жовтня 2023 року. Однак, ні ОСОБА_11 , ні вона не погоджуються з даним обвинуваченням, як під час досудового розслідування так і в суді вони пояснювали, що ножове поранення обвинувачений наніс їй з необережності, а не умисно. Ударів в область живота він не наносив, а тому травмування селезінки у неї наступило не від дій ОСОБА_11 .

При винесенні постанови та при постановленні ухвали слідчий та слідчий суддя зазначили про те, що коли 14 жовтня 2023 року вона прийшла додому, то в неї не було жодних тілесних ушкоджень, а за яких обставин вони в неї виникли вона не пам`ятає. Це твердження давало підстави прийти до висновку про те, що всі наявні у неї тілесні ушкодження були заподіяні саме ОСОБА_11 , в тому числі й тілесні ушкодження, що спричинили пошкодження та подальше видалення селезінки.

Саме ця обставина, на думку апелянта, й викликає необхідність у скасуванні постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Так, факт наявності у неї тілесних ушкоджень, які виникли до 14 жовтня 2023 року та наслідки яких продовжували існувати станом на 14 жовтня, підтверджується висновком судово-медичної експертизи №684 від 08 січня 2024 року, в дослідницькій частині якого, з посиланням на стаціонарну картку хворого, зазначено про наявність у ОСОБА_9 забоїв м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок (різної тривалості). Отже, сліди цих ушкоджень вже існували станом на денний час 14 жовтня 2023 року.

При цьому, апелянт не заперечує, що 14 жовтня 2023 року вона вживала алкогольні напої та перебувала у стані алкогольного сп`яніння, однак, свідомості не втрачала та добре пам`ятає всі події того дня. Саме через наявність на обличчі подряпин та синців в цей день вона не пішла на день народження до матері ОСОБА_11 .

Оскільки вона має дефекти мовлення, що значно обмежує її можливості у спілкуванні, то не змогла слідчому детально та правильно надати показання у справі, внаслідок чого у протоколі й виник запис про те, що 14 жовтня 2023 року, коли вона прийшла додому, то у неї не було ніяких тілесних ушкоджень і вона не пам`ятає за яких обставин вони були їй заподіяні, що не відповідає дійсності.

Заслухавши доповідача, скаржницю, яка підтримала подану апеляційну скаргу, вказувала, що її чоловік не бив, травмування селезінки вона могла отримати при падінні з велосипеда, лікарі, які робили їй УЗД, внутрішніх ушкоджень не виявили і після того як вона в лікарні втратила свідомість та впала, прооперували та видалили селезінку, представника третьої особи, який вказував, що вони не мають претензій до лікарів, проте вважають, що слідчий, який проводив досудове розслідування, безпідставно вказав у постанові про закриття провадження, що потерпіла ОСОБА_12 не пам`ятає обставин заподіяння їй тілесних ушкоджень, що стало підставою для залучення цієї постанови в іншому кримінальному провадженні і звинувачення ОСОБА_11 у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, аргументуючи тим, що в діях лікарів відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, що підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи №54 від 25 грудня 2024 року , де лікарями встановлено вчасність діагностування у ОСОБА_9 розриву селезінки, вчасне проведення їй операції, правильність її лікування та спрямування дій медичних працівників на збереження життя та здоров`я пацієнтки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим/дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Крім того, постанова слідчого/дізнавача про закриття кримінального провадження, згідно зі ст.110 КПК України, має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи убачається, що до Чернігівської окружної прокуратури надійшла заява ОСОБА_9 про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом неналежного виконання своїх професійних обов`язків лікарями КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР при проведенні 17 жовтня 2023 року оперативного втручання із подальшим видаленням селезінки без її згоди та за відсутності медичних показань до цього.

26 липня 2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Під час досудового розслідування, з метою перевірки заявлених фактів щодо не належного надання медичних послуг, слідчим була допитана ОСОБА_9 , яка повідомила, що 14 жовтня 2023 року її чоловік з дітьми ходили на день народження до свекрухи. Коли вона перебувала вдома, то вирішила лягти відпочити, не чекаючи на чоловіка, так як почувалася не зовсім добре, від випитого спиртного їй стало зле. Далі обставини вона не пам`ятає, як отримала тілесні ушкодження пояснити не змогла, лише зазначила, що додому вона прийшла без тілесних ушкоджень та заснула, що трапилось далі не пам`ятає.

15 жовтня 2023 року каретою швидкої допомоги її було госпіталізовано до КНП «Чернігівська міська лікарня №2» з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення лівої плевральної порожнини, лівобічний пневмоторакс, з множинними синцями та саднами голови, тулуба та кінцівок. 17 жовтня 2023 року була проведена операція, після якої у потерпілої була видалена селезінка. Однак, потерпіла вважає, що під час госпіталізації 15 жовтня лікарями було проведено УЗД дослідження внутрішніх органів та повідомлено, що проблем внутрішніх органів не виявлено. Про операцію мова не йшлася, її лікували згідно протоколів надання медичної допомоги, але їй стало зле. На думку ОСОБА_9 лікарі самостійно прийняли рішення про видалення селезінки, чим порушили її права як пацієнта, адже жодної згоди на проведення оперативного втручання вона не надавала.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник потерпілої адвокат ОСОБА_14 вказав на те, що фактично вони не заперечують проти закриття кримінального провадження, однак, не погоджуються з вказівкою у постанові про закриття кримінального провадження про відсутність у потерпілої тілесних ушкоджень на обличчі до 14 жовтня 2023 року.

Однак, таке твердження адвоката не приймається до уваги, як безпідставне, адже це не просто твердження слідчого, а показання потерпілої, які вона надала слідчому та які останній виклав у постанові, надавши їм у подальшому оцінку та аналіз в сукупності з іншими доказами.

Факт наявності у ОСОБА_9 вад мовлення, про які вона вказує в апеляційній скарзі, не позбавляли потерпілу можливості після ознайомлення з протоколом допиту внести до нього корективи та вказати про наявність у неї тілесних ушкоджень на обличчі до 14 жовтня 2023 року та зазначити за яких обставин вони нею були отримані. Натомість, потерпіла вказала, що 14 жовтня 2023 року прийшла додому без тілесних ушкоджень та про обставини їх отримання в подальшому нічого сказати не змогла. Протокол був підписаний потерпілою, жодних зауважень або даних до нього внесено не було, що вказує на те, що слідчим вірно викладені обставини, які ОСОБА_9 повідомила під час її допиту.

Незгода представника потерпілої з такими показаннями та змістом постанови про закриття кримінального провадження колегія суддів розцінює, як намаганням останнього використати вказану постанову в рамках іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_15 , з метою довести факт наявності у потерпілої тілесних ушкоджень до 14 жовтня 2023 року, що не було встановлено під час судового розгляду та призвело до засудження обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України.

В рамках даного кримінального провадження слідчим не встановлювались обставини, за яких потерпілою ОСОБА_9 були отримані тілесні ушкодження, як помилково вважають потерпіла та її представник, адже завданням даного кримінального провадження було встановити чи належним чином свої професійні обов`язки виконували лікарі КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР при проведенні оперативного втручання, результатом якого стало видалення у ОСОБА_9 селезінки, та чи були для цього медичні показання. Жодні інші обставини в даному кримінальному провадженні встановленню не підлягали.

Частиною 1 статті 140 КК України передбачена кримінальна відповідальність за невиконання чи неналежне виконання медичним або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Суспільна небезпечність цього злочину виражається в тому, що при недбалому чи несумлінному виконанні медичним або фармацевтичним працівником своїх обов`язків держава не може забезпечити всім громадянам реалізацію їх прав у галузі охорони здоров`я. Крім того, це часто призводить до тяжких наслідків для хворого. Діяльність цих працівників регламентована різними нормативними актами, міжнародними конвенціями, інструкціями, наказами тощо.

Неналежне виконання професійних обов`язків може виражатися в недбалому проведенні операції або інших процедур, неправильному дозуванні лікарських препаратів, порушенні певних правил при приготуванні ліків, порушенні строків і порядку проведення передбачених законодавством профілактичних медичних оглядів і щеплень тощо.

ОСОБА_9 вказувала на те, що жодних медичних показань щодо видалення селезінки в неї не було, згоду на оперативне втручання вона не надавала, а під час проведення ультразвукового дослідження внутрішніх органів 15 жовтня 2023 року патологій виявлено не було.

Однак, за результатами засідання клініко-експертної комісії при УОЗ ЧОДА щодо надання медичної допомоги лікарями КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР гр. ОСОБА_9 жодних порушень в діях лікарів виявлено не було.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №54 від 25 грудня 2024 року було встановлено, що під час первинного огляду лікарями КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР громадянці ОСОБА_9 був встановлений діагноз: Проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки. Відкритий лівобічний пневмоторакс. Алкогольне сп`яніння. Враховуючи наявні травми, що загрожувало життю пацієнтки та потребувало негайного реагування - діагноз був встановлений вірно.

У подальшому, в процесі лікування, у пацієнтки було діагностовано двомоментний розрив селезінки, який зазвичай (як і у даному випадку) має прихований клінічний перебіг.

Двомоментний розрив селезінки має прихований клінічний перебіг, оскільки на першому етапі розривається лише тканина, яка знаходиться під капсулою цього органу, а потім внаслідок поступового накопичення корові в межах цього розриву під капсулою вона (капсула) розривається і кров надходить в черевну порожнину. Між першим та другим етапом може пройти значний проміжок часу, що в тому числі, вимірюється добами.

Отже, зазвичай двомоментний розрив діагностується під час витоку крові в черевну порожнину після розриву капсули, що і відбулося у даному випадку.

Комісія експертів прийшла до висновку про достатність необхідних маніпуляцій, оскільки за їх допомогою розрив селезінки був діагностований своєчасно. На думку комісії експертів, на всіх етапах надання медичної допомоги лікарями КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР громадянці ОСОБА_9 надана допомога відповідала стану пацієнтки та проведена в необхідному обсязі.

Двомоментний (як і будь-який інший) розрив селезінки супроводжується внутрішньою кровотечею, яка внаслідок значної крововтрати може призвести до настання смерті. Загальноприйнятим методом лікування такої травми є оперативне втручання з вилученням травмованої селезінки. Такі оперативні втручання проводяться за життєвими показаннями.

У даному випадку такий розрив був діагностований, хвора прооперована, що в подальшому призвело до її одужання.

Проведене лікування на всіх його етапах є вірним. Дії медичних працівників були спрямовані на збереження життя та здоров`я пацієнтки.

Проаналізувавши отримані відомості, в сукупності з іншими здобутими доказами, 30 грудня 2024 року старший слідчий СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області виніс постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000177 від 26 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя керувався тим, що досудове розслідування за повідомленими ОСОБА_9 обставинами було проведено достатньо повно й об`єктивно, слідчим проведений необхідний та достатній обсяг роботи щодо збирання та перевірки доказів у даному кримінальному провадженні, в оскаржуваній постанові дана вмотивована оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, з посиланням на висновки комісійної судово-медичної експертизи, якими дії лікарів визнані вірними, проведене лікування правильним та достатнім для збереження життя потерпілої, проаналізовано комплекс проведених необхідних слідчих дій, за результатами якого не було здобуто доказів, які б давали підстави вважати, що саме в результаті неправомірних дій лікарів та невірно призначеного лікування ОСОБА_9 була прооперована з видаленням селезінки.

Вказуючи про невідповідність постанови слідчого про закриття кримінального провадження та ухвали слідчого судді вимогам процесуального права, потерпіла в апеляційній скарзі не вказує, яким саме вимогам не відповідають оскаржувані процесуальні рішення та у зв`язку з чим, колегія суддів має призначити повторний судовий розгляд.

Так, вказуючи на те, що тілесні ушкодження у неї мались до 14 жовтня 2023 року та вказуючи на невірність тверджень слідчого, ОСОБА_9 та її представник залишили поза увагою ту обставину, що саме такі показання надавала ОСОБА_9 під час допиту в якості потерпілої, в ході якого вона вказувала, що 14 жовтня 2023 року додому вона прийшла без тілесних ушкоджень, а що трапилося далі не пам`ятає. Саме ці показання, які вона надавала слідчому, й викладені останнім в мотивувальній частині оскаржуваної постанови. При цьому, слідчим оцінка наданим показанням в цій частині не надавалась, адже це не було предметом досудового розслідування.

Намагання потерпілої сторони домогтися викладу встановлених обставин за своїм бажанням суперечить вимогам кримінального процесуального Закону, адже ні прокурор, ні слідчий суддя, ні суд не вправі надавати вказівки слідчому щодо викладу у процесуальних рішеннях обставин за вимогою сторони у кримінальному провадженні, як безпідставно вважає апелянтка.

Так, з метою забезпечення незалежності слідчого/дізнавача та всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження закон передбачає поняття «процесуальної самостійності слідчого/дізнавача» та гарантії її забезпечення. Так, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Мотивувальна частина постанови має містити аналіз зібраних у кримінальному доказів та встановлених відомостей, що й відображено в постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 30 грудня 2024 року.

Таким чином, зміст апеляційної скарги потерпілої свідчить про те, що окрім повторного викладу обставин, які були предметом перевірки під час проведення досудового розслідування та судового розгляду, вона не містить доводів, які б спростовували викладені у постанові слідчого про закриття кримінального провадження та ухвалі слідчого судді факти.

Слідчим вжито всіх необхідних заходів для встановлення істини по справі, допитані саме ті особи, які мають безпосереднє відношення до надання медичної допомоги ОСОБА_9 , проаналізовані саме ті докази, які могли б підтвердити або спростувати повідомлені потерпілою обставини щодо не належного медичного лікування, надано обґрунтовані відповіді щодо висловлених заявницею відомостей.

Таким чином, органом досудового розслідування, у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, всебічно, повно та об`єктивно було проведено досудове розслідування за повідомленими ОСОБА_9 фактами, за результатами якого винесено постанову, яка відповідає вимогам ст.110 КПК України, та у якій надано відповідь на всі викладені важливі обставини, що вказує на її вмотивованість та відповідність фактичним обставинам встановленим у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_9 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4