Справа № 947/4928/25
Провадження № 1-кс/947/3268/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000112 від 13.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором в рамках кримінального провадження № 0000112 від 13.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України звертається до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки «Іphone 15 Pro Max» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучений 21.02.2025 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів.

Слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просила розглянути клопотання без її участі та зазначила, що вимоги клопотання підтримує.

Власник майна ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися. Від представника власника майна адвоката ОСОБА_6 надійшло до суду письмове заперечення, в якому він зазначив, що під час обшуку було вилучено особистий мобільний телефон ОСОБА_5 , при цьому під час обшуку ОСОБА_5 самостійно надав мобільний телефон слідчому, розблокував його, щоб довести той факт, що в ньому немає жодної інформації, яка стосується кримінального провадження № 0000112 від 13.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України. Під час обшуку ОСОБА_5 пояснив слідчому, що група компаній «Дінекс» не має відношення до обробляння полів, зазначених в ухвалі слідчого судді про обшук, однак слідчий прийняла рішення про вилучення мобільного телефону, що позбавило власника зв`язку та особистої конфіденційності без жодних причин. Вказані дії є тиском з боку правоохоронців на керівника потужних аграрних підприємств, які забезпечують країну та ЗСУ якісною сільгосппродукцією. На підставі чого, представник просив відмовити у задоволенні клопотання та повернути ОСОБА_5 вилучений у нього мобільний телефон. Клопотання просив розглянути без його участі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги заяву слідчого та письмове заперечення представника власника майна, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Одеській області на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000112 від 13.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України за фактом незаконної обробки земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Попередньо, як зазначає сторона обвинувачення, в ході досудового розслідування було встановлено наступне.

13.10.2024 року до чергової частини відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа самовільно обробляє земельну ділянку за межами населеного пункту с. Орлівка, Ренійського ОТГ, Ізмаїльського району, Одеської області.

В ході досудового розслідування, 13.10.2024 року було проведено огляд місця події, в ході якого зафіксовано на ділянці місцевості поблизу с. Орлівка Ренійської ОТГ за допомогою сільськогосподарської техніки невстановленими особами здійснювалась обробка земельної ділянки № 8а.

В якості свідка був допитаний ОСОБА_7 , який є представником групи компаній ТОВ «Дунай Агрос»,ТОВ «Дунай Агроінвест», ТОВ «Дунай Агрохаб», що мають в своєму користуванні на основі договорів оренди, земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:004:0310, :01:004:0311, :01:004:0452, :01:004:0310, :01:004:0314, :01:004:0315, :01:004:0316, :01:004:0443, :01:004:0381, :01:004:0382, :01:004:0320, :01:004:0319, :01:004:0284, :01:004:0304, :01:004:0303, :01:004:0300, :01:004:0299, :01:004:0298, :01:004:0297, :01:004:0288, :01:004:0287, :01:004:0286, :01:004:0416, :01:004:0419, :01:004:0158, :01:004:0032, :01:004:0031, :01:004:0444, :01:004:0036, :01:004:0038, :01:004:0028, :01:004:0010, :01:004:0040, :01:004:0042, :01:004:0440, :01:004:0030, :01:004:0411, :01:004:0412, :01:004:0414, :01:004:0237, :01:004:0241, :01:004:0248, :01:004:0251, :01:004:0252, :01:004:0233, :01:004:0230, :01:004:0229, :01:004:0435, :01:004:0218, :01:004:0200, :01:004:0175, :01:004:0190, :01:004:0185, :01:004:0182, :01:004:0237, :01:004:0241, :01:004:0222, :01:004:0248, :01:004:0251, :01:004:0252,:01:004:0177,:01:004:0230,:01:004:0229,:01:004:0435,:01:004:0200,:01:004:0486, :01:004:0337, :01:004:0364, :01:004:0363, :01:004:0362, :01:004:0361, :01:004:0360, :01:004:0359, :01:004:0353, :01:004:0356, :01:004:0357, :01:004:0351, :01:004:0350, :01:004:0345, :01:004:0342, :01:004:0396, :01:004:0445, :01:004:0272, :01:004:0263, :01:004:0267, :01:004:0432, :01:004:0330, :01:004:0325, :01:004:0322, :01:004:0430, :01:004:0472, :01:004:0433 та ін.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які фактично перебувають в оренді ТОВ «Дунай Агрос»,ТОВ «Дунай Агроінвест», ТОВ «Дунай Агрохаб» безпідставно буди засіяні зерновими озимими культурами представниками ФГ «ДІНЕКС-АГРО» , ПП «ДІНЕКС-ТРЕЙД», та ПП «ВЛАХОС» , та використовувалась їх сільськогосподарська техніка та співробітники.

Зокрема встановлено, що ФГ «ДІНЕКС-АГРО» , ПП «ДІНЕКС-ТРЕЙД», та ПП «ВЛАХОС» незаконного (без укладання договорів оренди) використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею приблизно 500 га., розташовані на території Ізмаїльського району Одеської області, які фактично перебувають в оренді (договори оренди зареєстровані в Державному реєстрі речових прав та відомості про оренду внесені до ДЗК ).

На даний час в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що до вчинення злочину імовірно причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є власником ФГ «ДІНЕКС-АГРО» () та фактично мешкає за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Національної Гвардії України (кол. назва Адмірала Холостякова), буд. 113.

За таких обставин, 21.02.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Іphone 15 Pro Max» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що вилучений мобільний телефон може містити у собі сліди кримінального правопорушення та може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, постановою слідчого його було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучений під час обшуку мобільний телефон відповідає критеріям речових доказів, оскільки є носієм інформації та може містити у собі інформацію з приводу кола осіб можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, листування таких осіб, документацію, яка може мати відношення до протиправних дій та інші відомості, які мають значення для досудового розслідування, а тому інформація яка на ньому може міститися зможе підтвердити/спростувати факт незаконної обробки земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Вилучений мобільний телефон імовірно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, може бути об`єктом експертного дослідження, за допомогою якого є можливість встановити обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, а тому, з метою збереження речових доказів, проведення судових експертиз, оглядів, необхідно накласти арешт на вилучений в ході проведення обшуку мобільний телефон.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу, неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000112 від 13.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на мобільний телефон марки «Іphone 15 Pro Max» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучений 21.02.2025 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1