04.03.25
Провадження по справі 1-в/635/104/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 БЕРЕЗНЯ 2025 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100) щодо вирішення питання щодо звільнення засудженого ОСОБА_3 , 1977 року народження, відповідно до вимог Закону України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія» за сукупністю вироків. Йому. Зокрема, призначене покарання вироком від 15.01.2024 Жовтневого районного суду м. Харкова за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки та ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднана тне відбута частина покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2021 у виді трьох місяців позбавлення волі та призначити ОСОБА_5 до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяців.

Адміністрація ДУ «ТВК» просить звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за епізодами, вартість завданої шкоди, яких не перевищує двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення кримінального порушення за вироком від 15.01.2024 Жовтневого районного суду м. Харкова та вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2021 у зв`язку з усуненням караності діяння.

Від засудженого ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор подав заяву, в якій просив розглядати подання за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме у 2024 році - 3028 грн, у 2023 - 2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, у 2020 році - 2102 грн., у 2019 1921 грн., у 2018 1762 грн. та віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Відповідно до вироку від 03.12.2021 Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років засудження волі з іспитовим строком на 2 роки за таємне викрадення чужого майна на суму 2268 грн. Розмір викраденого складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 01.01.2021 року - 2270 грн), а тому засуджений підлягає звільненню від призначеного йому за цим вироком покарання.

Суд зазначає, що якщо покарання особі призначене за сукупністю злочинів або сукупністю вироків і один із вчинених нею злочинів декриміналізовано - вона звільняється від покарання, призначеного окремо за декриміналізований злочин, після чого суд повинен заново визначити остаточне покарання без урахування того, від якого особу було звільнено.

ОСОБА_4 відповідно до вироку від 15.01.2024 Жовтневого районного суду м. Харкова за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки та ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. Сума викраденого за ч. 4 ст. 185 ККУ складає 2608,22 грн., розмір викраденого складає суму більшу двох неоподатковуваних доходів громадян ( станом на 01.01.2023 - 2684 грн.), а тому засуджений підлягає звільненню від призначеного йому за ч. 4 ст. 185 КК України покарання.

Від призначеного покарання за вироком від 15.01.2024 Жовтневого районного суду м. Харкова за злочин, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки засуджений ОСОБА_4 звільнений бути не може, оскільки кримінальне правопорушення продовжує вважатися кримінально караним.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_6 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого необхід15.01.2024 Жовтневого районного суду м. Харкова но звільнити від призначеного покарання, кримінальна караність яких усунута.

Водночас, за вироком від 15.01.2024 Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_4 також засуджений за вчинення кримінального правопорушення, яке є кримінально-караним діянням, з огляду на що за цим вироком ОСОБА_6 слід вважати засудженим за кримінальне правопорушення. передбачене ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, а посилання в резолютивній частині вироку від 15.01.2024 на ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання слід виключити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100) щодо вирішення питання щодо звільнення засудженого ОСОБА_8 , 1977року народження, відповідно до вимог Закону України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,- задовольнити.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 , 1977 року народження, від покарання, призначеного йому вироком від 03.12.2021 Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років засудження волі з іспитовим строком на 2 роки, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Звільнити засудженого ОСОБА_8 , 1977 року народження, від покарання, призначеного йому вироком від 15.01.2024 Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Вважати ОСОБА_8 , 1977року народження таким, що засуджений вироком від 15.01.2024 Жовтневого районного суду м. Харкова за злочин, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, посилання в резолютивній частині вироку від 15.01.2024 Жовтневого районного суду м. Харкова на ч. 1 ст. 71 КК України - виключити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1