Справа № 509/748/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області, у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003076 від 30.10.2017,-

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2025 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах особи, яка вважає себе власником майна ( ОСОБА_4 ) про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003076 від 30.10.2017.

На обґрунтування свого клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає що ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2025 у кримінальному проваджені № 0003076 було накладено арешт на «на пором ВИЛ-0224-К, розташований у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, який зареєстрований (перереєстрований) на ім`я ОСОБА_5 у 2017 році на підставі «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом ОСОБА_6 («Свідоцтво про право власності на судно серії АВ № 000548 від 13.10.2017»), де наразі пором ВИЛ-0224-К має назву «Кислицький»». Вважає, що ухвала від 24.01.2025 у справі № 509/59/25, не відповідає фактичним обставинам, та прийнята на підставі клопотання особи, яка свідомо не повідомила суд про усі суттєві обставини справи, тим самим ввівши суд в оману.

Адвокат ОСОБА_3 вказує, що належний ОСОБА_7 паром ВИЛ-0224-К та паром «Кислицький», що належав ОСОБА_5 , «є різними об`єктами, які суттєво відрізняються за технічними параметрами та роком випуску».

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2025 у кримінальному проваджені № 0003076 на паром «Кислицький», «який на підставі Свідоцтва про право власності на судно АВ № 000548» належав ОСОБА_5 ».

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує, просить задовольнити.

У судове засідання представник потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ТОВ «Злагода» адвокат ОСОБА_9 не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просить відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту майна. Крім того, надав суду заперечення на клопотання про скасування арешту майна, в якому зазначив, що підставою для незаконної перереєстрації права власності ОСОБА_7 на пором ВИЛ-0224-К на ОСОБА_5 був «Акт нагляду» від 15.11.2015, начебто складений та підписаний інженер-інспектором ОСОБА_6 у 2015 році та начебто переданий особисто ОСОБА_5 також у 2015 році. Водночас зазначений «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 є підробленим в силу того, що ОСОБА_6 помер ще у 2007 році. Факт смерті ОСОБА_6 саме у 2007 році є доведеним у передбаченому законом порядку та є остаточно встановленим юридичним фактом. Відповідно до численних листів Державного підприємства «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» та Адміністрації судноплавства України ОСОБА_5 ніколи не видавався жодний акт нагляду упродовж періоду 2015-2017 рр. При цьому 13 жовтня 2017 року підроблений «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 ОСОБА_5 було подано до Укртрансбезпеки з метою рейдерського захоплення майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ТОВ «Злагода» та утримання цього майна у незаконному володінні. Водночас одним з таких підроблених документів, використаних ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими особами для озброєного рейдерського захоплення порому ВИЛ-0224-К є «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, виготовлений з імітацією підпису ОСОБА_12 та використанням підробленої печатки СВК «Кислицький».

Дослідивши матеріали клопотання , вважаю клопотання таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Сектором дізнання Відділення поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється дізнання у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, 356 КК України.

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 січня 2025 року (№509/59/25) накладено арешт на пором ВИЛ-0224-К, розташований у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області який зареєстрований (перереєстрований) на ім`я ОСОБА_5 у 2017 році на підставі «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом ОСОБА_6 («Свідоцтво про право власності на судно серії АВ № 000548 від 13.10.2017»), де наразі пором ВИЛ-0224-К має назву «Кислицький», який є речовим доказом у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, 356 КК України.

Відповідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто, арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо:

- відпали підстави його застосування;

- арешт було накладено необґрунтовано.

Вивчивши надані суду докази, слідчий суддя приходить до висновку, що в порушення ст. 174 КПК України, адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що в подальшому застосуванні арешту на пором ВИЛ-0224-К, розташований у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області який зареєстрований (перереєстрований) на ім`я ОСОБА_5 у 2017 році на підставі «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом ОСОБА_6 («Свідоцтво про право власності на судно серії АВ № 000548 від 13.10.2017»), де наразі пором ВИЛ-0224-К має назву «Кислицький», відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Дізнання у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017 триває, в зв`язку із чим відповідний речовий доказ підлягає збереженню.

За таких обставин, враховуючи відсутність підстав, визначених ст. 174 КПК України для скасування арешту, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 170-174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003076 від 30.10.2017- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 03.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1