Справа № 127/7012/24
Провадження № 1-кп/127/196/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000242 від 01.02.2020,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до обвинуваченої положень ст. 49 КК України та звільнення останньої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Обвинувачена підтримала клопотання свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, однак попередньо надала суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження без її участі.

Прокурор вважає, що наразі до ОСОБА_4 можливо застосувати положення ст. 49 КК України в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 358, ч. ст. 190 КК України.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали судової справи, суд дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у постанові від 06.12.2021 (справа № 521/8873/18) вказує, що слід звернути увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання. Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального права, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно до положень ст. 285 КПК роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом роз`яснено обвинуваченій її право наполягати на продовженні судового розгляду та доведенні своєї невинуватості, однак обвинувачена ОСОБА_4 наполягала на застосуванні до неї положень ст. 49 КК України.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, за трьома епізодами злочинної діяльності. Її дії по-першому епізоду кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції на час вчинення злочину), як використання завідомо підробленого документа; по-другому епізоду за 2 ст. 190 КК України (в редакції на час вчинення злочину), як заволодіння чужим майном шляхом обману, яке завдало значної шкоди потерпілому; по-третьому епізоду за ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції на час вчинення злочину), як вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 20.06.2019) передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 20.06.2019) передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п?яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення кримінальних правопорушень) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення кримінальних правопорушень) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п?яти років.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях ст. 12 та частину першу ст. 49 КК України.

Відповідно до положення статті 12 КК України (в редакції ЗУ №2617-VIII від 22.11.2018) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За змістом ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п?яти років.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на момент вчинення кримінальних правопорушень), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п?ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Положенням ч. 1 ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, відповідно до приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких зупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин від слідства та суду, та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , а саме за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України вчинені 20.06.2019, 20.06.2019 та 25.06.2019 відповідно та з моменту вчинення останнього з них минуло необхідних 5 років.

В даному випадку відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності, ОСОБА_4 від органу досудового розслідування чи суду не ухилялась та нового кримінального правопорушення не вчиняла.

Відтак, з врахуванням вищевикладеного суд дійшов переконання про можливість задоволення клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, що також тягне за собою закриття кримінального провадження в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 44, 49, 358, 190 КК України, ст. 284, 286, 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_4 положення ст. 49 КК України та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженку м. Калинівка Вінницької області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженку м. Калинівка Вінницької області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000242 від 01.02.2020, - закрити в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: