Справа № 606/306/24
УХВАЛА

іменем України

27 листопада 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

начальника Тернопільського районного сектору №5 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля подання начальника Тернопільського районного сектору №5 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку суду відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13.03.2024 ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Тернопільського районного сектору №5 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області звернулась до суду із поданням про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13.03.2024 відносно ОСОБА_6 , у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким усунена караність кількох епізодів вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

У судовому засіданні начальник Тернопільського районного сектору №5 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області подання підтримала та просила задовольнити.

Засуджена у судовому засіданні клопотання підтримала.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання.

Розглянувши подання, враховуючи думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13.03.2024 ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для цілей адміністративного та кримінального законодавства, в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, що відповідно до пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV ПК України дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року для будь-якого платника податку.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2481 грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень за період з 01.01.2022 складають суму 2481 грн.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_6 засуджена за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до змісту зазначеного вироку, ОСОБА_6 у 2023 році, вчинила, декілька епізодів крадіжки.

Суд враховує положення абз.2 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" про те, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Отже, покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України. Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

Декриміналізація по ряду вищевказаних епізодів не може вплинути на міру призначеного ОСОБА_6 покарання.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Тернопільського районного сектору №5 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку суду відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 27.11.2024.

Суддя ОСОБА_1