Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1223/24 Провадження № 1-кп/528/16/25
В И Р О К

Іменем України

22 січня 2025 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт кримінальному провадженні № 0000383, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.09.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарщина Гребінківського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, пенсіонера, працюючого головою СФГ «Міраж», одруженого, утриманців не має, не є особою з інвалідністю, депутатом не являється, участі в АТО та ООС не брав, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 04.08.2024 року перебуваючи у приміщенні службового кабінету №15 Сектору поліцейської діяльності №1 Відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, що знаходиться за адресою: м. Гребінка, вул. Магістральна, 16, Лубенського району Полтавської області, будучи у встановленому законом порядку попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину (кримінального правопорушення) згідно ст. 383 КК України, маючи злочинний намір, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину відносно нього, діючи умисно, під запис при складанні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) повідомив про те, що 11.03.2024 року в період часу з 10 год. 00 хв. по 12 год. 00 хв. невідома особа здійснила крадіжку грошових коштів з банківської картки (кредитної) АТ «Ідея Банк», останні цифри номеру картки «3314», номер рахунку до якого була підв`язана картка НОМЕР_1 в загальній сумі 6 891 грн. 80 коп. (з урахуванням комісії), чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Заяву ОСОБА_4 відповідно до Наказу МВС України від 08 лютого 2019 року №100 «Про затвердження порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», зареєстровано в інформаційно телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журналі єдиного обліку) заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області за №5190 від 04 серпня 2024 року, та в подальшому заступником начальника слідчого відділення Відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, відомості на підставі протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 04 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

В подальшому, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 11 березня 2024 року невідома особа крадіжки належних ОСОБА_4 , грошових коштів із банківського рахунку, не вчиняла, так як того ж дня, в період часу з 11 год. 26 хв. по 11 год. 30 хв. вказані грошові кошти в сумі 6600 грн. були зняті ОСОБА_6 за участі ОСОБА_4 на прохання останнього із банкомату «ПРИВАТБАНК» магазину «Зірка», що за адресою: Полтавська область, Лубенський район, м. Пирятин, пл. Незалежності, буд. 13. Після чого ОСОБА_4 вказаними грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, а саме: завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення, поєднаного з обвинуваченням особи в тяжкому злочині.

Крім того, ОСОБА_4 в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000323 від 04 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, після здійснення завідомо неправдивого повідомлення про злочин, отримавши пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, тобто маючи відповідно до ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України, статус потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, 04 серпня 2024 року в період часу з 13 год. 20 хв. по 14 год. 00 хв. перебуваючи у приміщенні службового кабінету №15 Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, що знаходиться за адресою: м. Гребінка, вул. Магістральна, 16, Лубенського району Полтавської області, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, згідно ст. 384 Кримінального кодексу України, що засвідчено власним підписом, розуміючи неправдивий характер свого повідомлення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, в ході проведення допиту потерпілого надав заступнику начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області капітану поліції ОСОБА_7 , неправдиві відомості про факт та обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, які не відповідають дійсності, що мають значення для відповідного кримінального правопорушення, а саме про те, що 11.03.2024 року в період часу з 10 год. 00 хв. по 12 год. 00 хв. невідома особа здійснила крадіжку грошових коштів з банківської картки (кредитної) АТ «Ідея Банк», останні цифри номеру картки «3314», номер рахунку до якого була підв`язана картка НОМЕР_1 в загальній сумі 6 891 грн. 80 коп. (з урахуванням комісії), чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Надалі, будучи належним чином ознайомлений із положеннями ст. 384 КК України щодо кримінальної відповідальності за дачу завідомо неправдивих показань, продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на завідомо неправдиві показання, ОСОБА_4 , підписав протокол допиту потерпілого, звинувативши особу у тому, що вона вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, хоча в дійсності дане кримінальне правопорушення не було вчинене.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, а саме: надання завідомо неправдивих показань потерпілим, поєднаним з обвинуваченням у тяжкому злочині.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, в судовому засіданні 17.11.2024 року на запитання передбачені ст.348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 надав відповіді, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч.2 ст. 383 та ч.2 ст.384 КК України, обставини яких викладені в обвинувальному акті від 25.10.2024 року визнає повністю, не заперечував та не оспорював щодо обставин їх вчинення, а саме місця, дати, часу та способу. Згодився надавати покази.

Прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в спрощеному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч.2 ст. 383 та ч.2 ст.384 КК України, обставини яких викладені в обвинувальному акті від 25.10.2024 року, та беручи до уваги думки: прокурора, обвинуваченого, його захисника, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив учасникам розгляду даного кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

В судовому засіданні 22.01.2025 року у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 надав особисті покази, які в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, тому суд находить їх достатніми та істинними.

В судових дебатів прокурор ОСОБА_3 звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях знайшли своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.383 та ч.2 ст.384 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого, окрім особистого визнання ним своєї вини, повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що відносно обвинуваченого доцільно обрати покарання в межах санкцій статей кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч. 2 ст.383 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців; за ч.2 ст.384 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців із застосуванням ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк в 1 рік та покладення відповідних обов`язків визначених ст. 76 КК України. Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого на користь Держави. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Також в судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд суворо не карати, погодився з мірою покарання яка висловлена прокурором, щиро розкаявся за вчинене ним.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судових дебатах зазначив, що міра покарання зазначена прокурором відповідає інтересам обвинуваченого, яку останній в змозі виконати.

У судовому засіданні, окрім допиту обвинуваченого, судом були дослідженні докази, що посвідчують та характеризують його особу, а також документи щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження

При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винуватим, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 383 КК України, як дії, які виразилися у завідомо неправдивому повідомленні слідчому про вчинення кримінального правопорушення, поєднаного з обвинуваченням особи в тяжкому злочині та за ч.2 ст.384 КК України, як дії які виразились у наданні завідомо неправдивих показань потерпілим, поєднаним з обвинуваченням у тяжкому злочині.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого, суд вважає правильною. З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкціями указаного кримінального закону.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, відповідно до ст.12 КК України вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.383 та ч.2 ст.384 КК України кваліфікуються, як нетяжкі злочини.

За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 поводив себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.

Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 . З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування не встановлено та прокурором в судовому засіданні не наведено. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття.

Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_4 є осудним, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем якого, відсутня негативна характеристика, заяви і скарг на його поведінку не надходило.

Згідно довідки КНП «Гребінківська міська лікарня» ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває.

Як вбачається вимоги УІТ ГУНП в Полтавській області від 18.09.2024, щодо ОСОБА_4 наявні наступні відомості - обвинувальний акт за ч.4 ст.246 КК України направлено до суду 27.05.2021 року.

При цьому, як було встановлено, в ході судового розгляду вказаного обвинувального акту за ч.4 ст.246 КК України відносно ОСОБА_4 , прокурором було змінено правову кваліфікацію на ч. 3 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.12.2024 року, ОСОБА_4 , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України, було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження - закрито.

Разом з тим, відомостей про вироки, якими було б встановлено вчинення ОСОБА_4 будь-якого кримінального правопорушення після вчинення інкримінованого у даному кримінальному провадженні кримінального правопорушення вказана вимога не містять.

За інформацією довідки виданої Лубенським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області від 18.09.2024, ОСОБА_4 не перебуває на обліку.

Також враховано наявність сім`ї та вік обвинуваченого. Крім того, обвинувачений не є депутатом, працює, є людиною пенсійного віку, не перебуває на військовому обліку.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до відома досудову доповідь щодо обвинуваченого, оскільки, відповідно до ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Так, згідно досудової доповіді, складеної начальником Лубенського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_8 від 11.12.2024, вбачається що з врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без реального позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень (проступків), обставин їх вчинення, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, позицію державного обвинувача, обвинуваченого, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання: за ч. 2 ст.383 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців; за ч.2 ст.384 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

В той же час, загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

З цього приводу, суд враховує, що вищенаведені обставини знижують фактичну ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи, суд не знаходить.

Кримінальним правопорушенням майнову шкоду не завдано.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення судово-портретної експертизи на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом до набрання вироком законної сили також не встановлено.

Керуючись: ст. 22, ст.100, 122, 124, ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.50, 56, 65-67, 70, 75,76, ч. 2 ст.383, ч.2 ст. 384 КК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 384 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку, а саме 22.01.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт гр.України серія НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь держави судові витрати на проведення судово-портретної експертизи в сумі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) грн. 20 коп.

Речові докази:

- оптичний диск на якому мається рукописний напис синім фарбником «206 13.08.» з електронними даними, що був вилучений під час проведення тимчасового доступу до речей та документів в АТ КБ «Приватбанк» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

- нижня частина коробки з-під мобільного телефону з написами «RMX3760 Champion Gold 6GB 128GB та Книга інструкція в якій мається гарантійний талон в якому зазначені дані про покупця та придбаного мобільного телефону, які знаходиться у кімнаті для зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області (м. Гребінка, вул. Магістральна, 16) повернути власнику за належністю;

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_9