Справа № 740/2221/17
Провадження № 1-кс/740/87/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2015 за № 0001199, про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ

До суду надійшло зазначене клопотання слідчої, в обгрунтування якого вказано, що 21.05.2015 близько 22:00 год., ОСОБА_5 , прибув на територію подвір`я АДРЕСА_1 . Переконавшись, що господаря не має вдома та за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення господарського призначення, що належить ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок майна ОСОБА_6 , доводячи свої злочинні наміри до кінця, ОСОБА_5 розбив вікно літньої кухні, через яке потрапив всередину даного приміщення, таким чином проникнувши до нього, звідки таємно викрав гроші в сумі 900 грн., що належать ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник, утримуючи при собі викрадене, чим останньому спричинено матеріальної шкоди.

Відомості за вказаним фактом 17.07.2015 внесено до ЄРДР за №0001199 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

13.04.2017 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 неодноразово викликався до органу досудового розслідування для проведення слідчих дій, але на неодноразові виклики до слідчого не з`являвся.

У зв`язку із неявкою до органу досудового розслідування, 31.05.2017, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

У зв`язку з вищевикладеним, досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і на даний час місцезнаходження його невідоме.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався. Востаннє дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу до суду для обрання запобіжного заходу надано 25.07.2024 ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду. Підстава для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання за вищевикладених обставин.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні 18.07.2015 внесено до ЄРДР за №0001199 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

13.04.2017 в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за таємне викрадення чужого майна (крадіжки), що належить ОСОБА_6 , поєднаному з проникненням у інше приміщення.

31.05.2017, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Відповідно до ст.188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 189 КПК України клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання в закритому судовому засіданні за участю прокурора.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

За приписами ч. 4 ст. 190 КПК України слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом. Повторне звернення до суду з клопотанням про дозвіл на затримання однієї і тієї ж особи по тому самому кримінальному провадженню після винесення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у задоволенні такого клопотання можливе лише при виникненні нових обставин, які підтверджують необхідність тримання особи під вартою.

Під час судового засідання, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України. Розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого 21.05.2015 підозрюється ОСОБА_5 становить 900 гривень.

18.07.2024 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09.08.2024.

Вказаним Законом встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст.185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК).

За частиною 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 01.01.2015 становив 1218 гривень, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2015 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 1218 гривні.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, слідчий суддя доходить висновку, що матеріали досудового розслідувані, додані до клопотання, не доводять, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

З урахуванням обставин, встановлених при розгляді клопотання, слідчий суддя звертає увагу на те, що статтею 30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна, чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Крім того, ч.1 ст.233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Також ст.162 КК України, встановлено кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.

Так, згідно з ч.2 ст.233 КПК України, під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.

Проникнення до іншого володіння особи, окрім житла, без дозволу останньої і без законних на те підстав, є порушенням недоторканності іншого володіння особи, яке тягне настання відповідальності за ч.1 ст.162 КК України.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч.1 ст.162 КК України, дії, передбачені цією нормою, є кримінальним проступком.

Згідно ч. 1, 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.

Отже, за діяння, у вчиненні якого 21.05.2015 підозрюється ОСОБА_5 , на даний час, з урахуванням діючого нормативного регулювання КУпАП, КК України та КПК України, не передбачено можливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому слідчий суддя прийшов до переконання про відсутність підстав для надання дозволу на затримання ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 190, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчої СВ Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2015 за № 0001199, про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 04.02.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1