Справа № 183/7727/24
№ 1-кп/183/1267/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000585 від 09.05.2024 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, в посаді стрільця - старшого гранатометника відділення охорони 1 взводу охорони 3 роти охорони 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого:

- 10.05.2023 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді двох місяців арешту з відбуттям на гауптвахті. Покарання не відбуте;

- 03.07.2024 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді шести місяців арешту з відбуттям на гауптвахті. Покарання не відбуте,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

01 квітня 2024 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_4 перебував у смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось поблизу адреси: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 01 квітня 2024 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_4 шляхом вільного доступу схопив рюкзак, який потерпілий ОСОБА_5 залишив на асфальтованому покритті поблизу вищевказаної адреси та визначив об`єктом свого злочинного посягання навушники марки APPLE AirPods Pro 2nd generation.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у вказаний час та місці, діючи таємно, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої заінтересованості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, поклав до кишені навушники марки APPLE AirPods Pro 2nd generation, вартістю 6130 гривень 00 копійок, які належать ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_4 , поклавши вищевказаний предмет до кишені покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 6130 гривні 00 копійки.

Крім того, 15 квітня 2024 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебував у смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось поблизу адреси: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 15 квітня 2024 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу вищевказаної адреси, визначив об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон марки «Redmi 13c», 128 GB, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , чорного кольору, який потерпілий ОСОБА_7 поклав біля себе на лавці.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_4 у вказаний час та місці, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої заінтересованості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, поклав до кишені мобільний телефон марки «Redmi 13c», 128 GB, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , чорного кольору, вартістю 4296 гривень 67 копійок, які належать ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_4 , поклавши вищевказаний предмет до кишені покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 4296 гривень 67 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальні правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у:

- таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, за епізодом від 01.04.2024;

- таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, за епізодом від 15.04.2024, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, суд бере до увагидані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем служби характеризується негативно.

Судом також враховується думка потерпілих, викладена ними у їх заявах, про те, що останні не наполягають на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Однак, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, не відбувши попередньо призначеного йому покарання за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 10.05.2023, знову вчинив два кримінальні правопорушення. До того ж, вчинені ним кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами. При цьому, матеріальна шкода потерпілим не відшкодована.

Тому, з урахуванням особливостей вказаних кримінальних правопорушень та обставин їх вчинення, особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк, але на рівні мінімальної межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Крім того, судом встановлено, що після постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2023, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до двох місяців арешту з відбуттям на гауптвахті, останній вчинив інші кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, за які він засуджується цим вироком. Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за правилами, передбаченими ст. 71 цього Кодексу, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2023, до покарання, призначеного цим вироком.

Також, судом встановлено, що до постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.07.2024 обвинувачений ОСОБА_4 винен ще й в інших кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, вчинених ним до ухвалення попереднього вироку, і за які він засуджується за цим вироком. Тому, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком з покаранням, призначеним ОСОБА_4 за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.07.2024.

При цьому, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах алгоритму призначення покарання і за сукупністю кримінальних правопорушень, і за сукупністю вироків, суд враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.06.2018, справа № 511/37/16-к (провадження № 51-830км18). Зокрема, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Також, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 3012,12 грн. (висновки експерта за результатами проведення судово-товарознавчих експертиз: № Д-19/113-24/3540-ТВ від 25.06.2024 у сумі 1514,56 грн., № Д-19/113-24/3539-ТВ від 24.06.2024 у сумі 1514,56 грн.).

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, із застосуванням положень пп. а) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком, з покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один день.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року до покарання, призначеного цим вироком, і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років два дні.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання з метою направлення для відбування покарання до установи виконання покарань.

Речові докази:

- навушники марки APPLE AirPods Pro 2nd generation та коробку до них, які повернуто за належністю потерпілому ОСОБА_5 залишити за належністю потерпілому;

- мобільний телефон марки «Redmi 13c», 128 GB, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , чорного кольору, та дві сім-карти мобільного оператора «Vodafone», які повернуто за належністю потерпілому ОСОБА_7 залишити за належністю потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 3029 гривень 12 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1