1-кс/205/1344/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

02 грудня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури Донецької області про арешт майна у кримінальному провадженні №0000233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури Донецької області про арешт майна у кримінальному провадженні №0000233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 31.05.2022 (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), представниками окупаційної адміністрації держави-агресора створено правоохоронний орган - «Володарский районный отдел Министерства внутренних дел Донецкой Народной Республики», розташованого за адресою: «287000, Донецкая Народная Республика, Володарский район, пгт. Володарское, ул. Ленина, д. 92», на основі приміщень ВнП №1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області, розташованого за адресою: Донецька область, Нікольський район, смт. Нікольське, вул. Свободи, буд. 92.

У своїй діяльності, вказаний підрозділ поліції, який є незаконим правоохоронним органом, створеним на тимчасово окупованій території, керується так званими нормативними актами «ДНР».

Так, згідно так званого «Постановления народного совета донецкой народной республики» від 07.08.2015 року прийнято «Закон «О полиции ДНР». Відповідно ч. 1 ст. 1 вказаного закону про поліцію «Поліція це державний збройний орган виконавчої влади, призначений для захисту життя, здоров`я, прав і свобод людини та громадянина, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки».

Крім того, відповідно до ст. 24 «Закона «О полиции ДНР» встановлено, що «співробітник поліції це посадова особа, яка перебуває на службі в органах внутрішніх справ Донецької Народної Республіки, яка наділена повноваженнями щодо здійснення обов`язків та прав поліції, та має спеціальне звання, присвоєне у визначеному законом порядку. Співробітник поліції, який проходить службу в територіальному органі, виконує обов`язки, покладені на поліцію, і реалізує права, надані поліції, в межах території, що обслуговується цим територіальним органом, відповідно до посади, що заміщається, і посадовим регламентом (посадовою інструкцією). За межами зазначеної території співробітник поліції виконує обов`язки, покладені на поліцію, та реалізує права, надані поліції, у порядку, визначеному керівником державного органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ та відповідно до чинного законодавства Донецької Народної Республіки.

Співробітнику поліції видається службове посвідчення, зразки яких затверджуються державним органом виконавчої влади у сфері внутрішніх справ».

Відповідно до п. 12 ст. 12 цього закону зазначено, що серед «основних завдань поліції» є - відповідно до підслідності, встановленої кримінально-процесуальним законодавством Донецької Народної Республіки, порушувати кримінальні справи, проводити дізнання у кримінальних справах, виконувати невідкладні слідчі дії у кримінальних справах, провадження попереднього слідства в яких обов`язково.

Відповідно до п. 21 ст. 12 цього закону, на поліцію днр покладений обов`язок брати участь у заходах щодо протидії тероризму та у забезпеченні правового режиму контртерористичної операції, а також у захисті потенційних об`єктів терористичних посягань та місць масового перебування громадян, у проведенні експертної оцінки стану антитерористичної захищеності та безпеки об`єктів.

Згідно п. 33 ст. 12 цього закону передбачено, що поліція бере участь у забезпеченні режиму військового стану та режиму надзвичайного стану у разі їх запровадження на території Донецької Народної Республіки або в окремих її місцевостях.

Пунктом 41 ст. 12 цього закону передбачено, що поліція має право вилучати у громадян та посадових осіб документи, у порядку, передбаченому чинним законодавством, а також речі, вилучені з цивільного обороту або обмежені в обороті, які перебувають у них без спеціального дозволу, із складанням протоколу та врученням його копії зазначеним громадянам та посадовим особам.

Громадянка України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи факти збройної агресії РФ проти України та окупації території Маріупольського району Донецької області, після захоплення смт. Нікольське військовослужбовцями ЗС РФ спільно з представниками «ДНР», діючи умисно, за власною ініціативою, добровільно залишилася в тимчасово окупованому Маріупольському районі Донецької області.

У подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.09.2022 (більш точний час органами досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу Російської Федерації, будучи обізнаною про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, невизнання РФ поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій її території, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, надала згоду та добровільно прийняла рішення зайняти посаду у незаконно створеному правоохоронному органі «МВД ДНР» на тимчасово окупованій території Нікольського району Донецької області.

Відповідно до «наказу» так званого начальника «Володарського РВ МВС ДНР майора поліції ОСОБА_5 № 17 л/с від 01.09.2022» ОСОБА_4 призначена на посаду «старшого слідчого Володарського районного відділу МВС ДНР», мовою оригіналу: «старшего следователя Володарского районного отдела МВД ДНР», та з вказаного часу стала виконувати обов`язки, покладені на неї відповідно до Закону «О полиции ДНР».

26.09.2024 Володарський районний відділ МВС ДНР перейменовано на «Відділ Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації «Володарський», мовою оригіналу: «Отдел Министерства внутренних дел Российской Федерации "Володарский».

Таким чином, громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням території Маріупольського району Донецької області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 233 від 16.11.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістку про виклик підозрюваної на 20.11.2024 з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 21.11.2024 з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., 22.11.2024 з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного, тощо.

Таким чином 16.11.2024, з моменту публікації повідомлення про підозру, у вказаному кримінальному провадженні в Урядовому кур`єрі та на сайті Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Згідно інформація з Головного сервісного центру МВС встановлено, що у приватній власності підозрюваної ОСОБА_4 знаходиться наступне майно:

-автомобіль марки CHEVROLET AVEO, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ,

Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

За таких обставин, зазначене вище майно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 може бути конфісковано в дохід держави, як вид додаткового покарання.

Сторона обвинувачення, станом на час подання клопотання, не володіє інформацією про те, чи передавала підозрювана за довіреністю або іншим чином право відчужувати належне їй майно своїм родичам або іншим особам, отже враховуючи, що до моменту внесення в реєстр відповідних відомостей щодо арешту нерухомого майна підозрюваної може пройти достатній для вищевказаних дій зацікавлених осіб проміжок часу, у зв`язку з чим необхідно забезпечити проведення розгляду клопотання та здійснення арешту майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без участі останньої, та в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України.

Учасники розгляду у судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду клопотання у їх відсутність, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК.

Розглянувши клопотання слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Вказані вимоги кримінального процесуального закону при поданні клопотання про арешт майна, слідчим виконані належним чином, а тому, на переконання слідчого судді, клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, оскільки наданими матеріалами клопотання підтверджується, що зазначене майно, у разі доведеності винуватості особи може забезпечити виконання конфіскацію майна, як виду покарання, слідчий суддя вважає доведеним необхідність арешту майна і ризиків передбачених положеннями п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, доходить висновку про обґрунтованість клопотання та накладення арешту на майно.

Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та кримінальним правопорушенням під час подальшого досудового розслідування або судового розгляду обвинувального акту буде спростована або судом буде встановлено відсутність складу чи події злочину, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174, п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 372 КПК, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури Донецької області про арешт майна у кримінальному провадженні №0000233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - задовольнити.

2. Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України, а саме на:

- автомобіль марки CHEVROLET AVEO, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1