Номер провадження: 11-кп/813/2675/24
Справа № 496/6218/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

13.12.2024 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , під час перевірки на відповідність вимогам ст.396 КПК України апеляційної скарги ОСОБА_3 ,-

установив

До Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 .

Перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 , суддя-доповідач дійшов до наступного.

Так, ч.1 ст.392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не зазначено номеру судової справи або номеру кримінального провадження в ЄРДР.

Як встановлено суддею-доповідачем, відповідно до даних ЄДРСР в провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000538 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Частиною 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 393 КПК України обвинувачений має право на апеляційне оскарження ухвали.

Відповідно до ч.1 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік вимог, яким повинна відповідати апеляційна скарга, встановлений ст. 396 КПК України. Зокрема, згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі поряд з іншим зазначаються: судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення , клопотання про дослідження доказів, а також перелік матеріалів, які додаються.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не вказує ані судового рішення, що оскаржується, ані назви суду що його ухвали, ані вимог та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

На підставі наведеного, дослідивши зміст апеляційної скарги ОСОБА_3 , суддя-доповідач позбавлений об`єктивної можливості розглянути вказану апеляційну скаргу, оскільки до апеляційного суду обвинуваченим подана апеляційна скарга в якій не зазначено, яке судове рішення останній оскаржує та відсутні обґрунтування щодо незаконності судового рішення, з яким обвинувачений не згоден.

Вказані недоліки унеможливлюють судовий розгляд і є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, суддя-доповідач мав би залишити апеляційну скаргу без руху, з наданням достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

Разом з тим, нормами КПК України не передбачає можливості залишення без руху апеляційних скарг на ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на це вказують, зокрема, й обмежені строки розгляду таких скарг на вказані рішення (ч. 3 ст. 422-1 КПК України).

За таких обставин, враховуючи те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_3 , не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, а нормами чинного КПК України не передбачено можливості залишення такої скарги без руху, апеляційний суд вважає, що в даному випадку заяву (апеляційну скаргу) слід повернути особі, яка її подала.

Разом з цим, згідно із ч.7 ст.399 КПК України суддя-доповідач роз`ясняє обвинуваченому про те, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.ст. 396, 399 КПК України, -

постановив

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 - повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати апелянту.

Роз`яснити апелянту, що, відповідно до ч.7 ст.399 КПК України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2