Справа № 478/1723/20
Провадж.№ 1-кп/481/45/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новий Буг клопотання захисника ОСОБА_5 , заявлене в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 щодо закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.191 КК України, у зв`язку із декриміналізацією правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за №0000249 від 06.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України.

Відповідно до змісту обвинувального акту ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що 30.11.2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні поштового зв`язку Казанка 2 ЦПЗ № 4 МД УДППЗ «Укрпошта», розташованого за адресою: Миколаївська область, смт. Казанка, вул. Миру, 221, прийняла грошові кошти частини невикористаної субсидії протягом опалювального періоду 2017-2018 років, відправником яких є Управління соціального захисту населення Казанківської райдержадміністрації Миколаївської області згідно платіжного доручення № 1184 від 26.11.2018 року. В подальшому у ОСОБА_4 виник корисливий умисел на заволодіння грошовими коштами.

З цією метою, ОСОБА_4 , діючи умисно, порушуючи вимоги норм п. 2.3.2 Положення про Миколаївську дирекцію акціонерного товариства «Укрпошта», п.1 договору про повну матеріальну відповідальність від 06 квітня 2017 року, п.4.2.3, 4.2.5, 4.3.7, 4.3.8 Положення про ВПЗ Казанка -2 ЦПЗ № 4 МД УДППЗ «Укрпошта», п.105 Постанови КМУ № 270 від 05 березня 2009 року «Про затвердження правил надання послуг поштового зв`язку», п.п. 6.1.4, 6.1.5, 6.1.15 «Положення про поштовий переказ», затвердженого наказом УДППЗ «Укрпошта» № 275 від 31 травня 2010 року зі змінами 27.04.2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні відділенні поштового зв`язку Казанка 2 ЦПЗ № 4 МД УДППЗ «Укрпошта», грошові кошти, що підлягали видачі громадянам, відповідно до відомості на виплату соціальної допомоги № 4/4819 за вересень 2018 року вказані грошові кошти привласнила та розпорядилась ними на власний розсуд.

Також ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що 05.02.2019, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні поштового зв`язку Казанка-2 ЦПЗ № 4 МД УДППЗ «Укрпошта», розташованого за адресою: Миколаївська область, смт Казанка, вул. Миру, 221, діючи умисно, повторно, порушуючи вимоги норм п.2.3.2 Положення про Миколаївську дирекцію акціонерного товариства «Укрпошта», п. 1 договору про повну матеріальну відповідальність від 06 квітня 2017 року, п.4.2.3, 4.2.5, 4.3.7, 4.3.8, Положення про ВПЗ Казанка-2 ЦПЗ № 4 МД УДППЗ «Укрпошта», п.105 Постанови КМУ № 270 від 05 березня 2009 року «Про затвердження правил надання послуг поштового зв`язку», п.п. 6.1.4, 6.1.5, 6.1.15 «Положення про поштовий переказ», затвердженого наказом УДППЗ «Укрпошта» № 275 від 31 травня 2010 року зі змінами, 27.04.2018, перебуваючи на своєму робочому місці - у приміщенні ВПЗ Казанка-2 ЦПЗ № 4 МД УДППЗ «Укрпошта», 07.02.2019 з метою привласнення грошових коштів, внесла завідомо неправдиві відомості в офіційний документ - щоденний касовий звіт за 07.02.2019 про залишок грошових коштів на початок дня в сумі 155369,06 гривень, після чого грошові кошти в сумі 37087,70 гривень, взяла з каси ВПЗ Казанка-2 та привласнивши їх, розпорядилась на власний розсуд.

В результаті умисних дій, ОСОБА_4 , заподіяла потерпілій юридичній особі - Акціонерному Товариству «Укрпошта» матеріальну шкоду .

Стороною обвинувачення дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за:

- ч.2 ст.191 КК України - привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем;

- ч.3 ст.191 КК України - привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заявив клопотання, щодо звільнення його підзахисної від кримінальної відповідальності в частині інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, у зв`язку з декриміналізацією.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання свого захисника про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст.9 КПК).

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Суд знаходиться на стадії з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, при цьому в судовому засіданні допитані свідки та досліджені письмові документи.

Разом з тим, судом ще не допитана обвинувачена, з приводу обставин, викладених в обвинуваченні, зі змісту якого, без пояснень ОСОБА_4 не встановлена спрямованість та наявність чи відсутність єдиного умислу останньої на привласнення грошових коштів, що підлягали видачі громадянам, або кожному громадянину окремо, відповідно до відомості на виплату соціальної допомоги № 4/4819 за вересень 2018 року, що впливає на кваліфікацію її дій та визначення наявності чи відсутності ознаки повторності в таких діях, що в свою чергу впливає на розмір шкоди, заподіяної такими діями та є суттєвим при вирішенні питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з декриміналізацією правопорушення.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Викладене приводить суд до висновку, що заявлене стороною захисту клопотання є передчасним, а тому підлягає відмові в задоволенні, а судовий розгляд - продовженню.

Керуючись ст. 350, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення його підзахисної від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.191 КК України, у зв`язку із декриміналізацією правопорушення , відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений о 14.20 год. 27.01.2025 року

Суддя ОСОБА_1