Дата документу 04.01.2025Справа № 554/68/25
Провадження № 1-кс/554/693/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , погоджене прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000555 від 12.07.2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця військової служби по мобілізації на особливий період, на час вчинення кримінального правопорушення проходив службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и л а :

04 січня 2025 року до провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Обґрунтовуючи вимоги поданого клопотання, слідчий зазначив, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000555 від 12.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу по мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового ухилення від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, приблизно о 19:00 годині 19.05.2024 року, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ) після звільнення, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління, таким чином перебував за межами військової частини понад три доби, в умовах воєнного стану, та 03.01.2025 року прибув до ТУ ДБР у м. Полтаві у супроводі представників ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим злочин було припинено.

Таким чином, приблизно о 19:00 годині 19.05.2024 року, без поважних причин не з`явився вчасно на службу, після звільнення, до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 та 9), в умовах воєнного стану, та незаконно перебував за її межами понад три доби, до 03.01.2025 року.

03.01.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Зважаючи на те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам і забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги, викладені у клопотанні, та просив застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 в ході розгляду клопотання зазначив, що ОСОБА_6 має ряд захворювань, під час виконання бойових завдань отримав поранення, в зв`язку з чим певний час проходив реабілітацію в медичних закладах охорони здоров`я. Після проходження реабілітації останній звернувся до командира військової частини, в якій він проходив військову службу, з проханням призначити йому Військо-лікарську комісію з метою визначення його, як військовослужбовця, стану здоров`я, однак, у цьому йому було відмовлено і до теперішнього часу ОСОБА_6 ВЛК не пройшов. Саме в зв`язку з цим, з огляду на незадовільний стан здоров`я, ОСОБА_6 вимушено не повернувся до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, а продовжив лікуватися самостійно. Зважаючи на викладені обставини вважав, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є не обґрунтованою, в зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання. Однак, у випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання, зважаючи на те, що за правилами, визначеними КПК України, до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі, з огляду на стан здоров`я підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що у повідомленні про підозру безпідставно вказано, що він не вживав жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 , оскільки він звертався до командира військової частини із проханням призначити йому ВЛК для визначення його стану здоров`я та з`ясування можливості подальшого проходження військової служби.

З огляду на доводи сторони захисту, прокурор ОСОБА_3 вказав, що підозра у скоєнні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є обґрунтованою, оскільки як встановлено в ході досудового розслідування, зокрема із показань самого ж підозрюваного, останній після отримання бойового поранення проходив лікування у військовому госпіталі, потім реабілітацію, після чого певний час перебував у відпустці. Надалі 06.05.2024 року ОСОБА_6 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 у населений пункт АДРЕСА_2 , де продовжив проходити військову службу. В подальшому, 17.05.2024 року з дозволу командування військової частини він поїхав на вихідні додому, де йому стало відомо, що стосовно нього прийшло бойове розпорядження про направлення його в зону активних бойових дій. В зв`язку з цим 19.05.2024 року він не з`явився до військової частини. Зазначив також, що під час допиту ОСОБА_6 вказав, що з 19.05.2024 року він ніде не лікувався.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000555 відповідає вимогам статті 184 КПК України.

В судовому засіданні було підтверджено надання стороні захисту копії клопотання та доданих до нього матеріалів, що вбачається із змісту поданого до суду клопотання.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шо стою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв?язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що ТУ ДБР у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000555 від 12.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

03.01.2025 року слідчий ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором ОСОБА_3 , повідомив ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України - нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

03.01.2025 року о 15 год. 20 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку статті 208 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи сторін кримінального провадження на предмет доведеності наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення чи її відсутності, слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.

Проте, воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, за якою термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, але вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Таким чином, слідчому судді необхідно оцінити відповідність підозри визначеній правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості, тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_6 міг вчинити саме цей злочин. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Так, згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами, наданими в копіях на підтвердження цих доводів, встановлені досудовим розслідуванням обставини та обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується актом та матеріалами службового розслідування від 30.05.2024 року, а також відомостями, що містяться в протоколах допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_6 .

Захисник, вважаючи пред`явлену ОСОБА_6 підозру не обґрунтованою, долучив до клопотання, зокрема:

-виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого №3695 у в/ч НОМЕР_1 щодо солдата ОСОБА_6 , з якого слідує, що останній перебував на стаціонарному лікуванні з 07 по 11 листопада 2023 року з діагнозом: Посттравматична цефалгія. ВОСП (06.11.23) м`яких тканин правого плеча;

-виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 355, відповідно до якої ОСОБА_6 з 27 лютого до 19 березня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР з повним діагнозом: Відновний період МВТ (06.11.23), ЗЧМТ, струс головного мозку зі стійким цефалгічним синдромом, астено-невротичним синдромом, супутній діагноз: розлад адаптації, депресивний синдром;

-виписку № 2037 із медичної карти стаціонарного хворого, з якої убачається, що в період часу з 14.04.2024 року до 30.04.2024 року ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні КНП «ЦПМСД м. Горішні Плавні» із діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3-го ступеню, ускладнена кризами І-ІІ порядку (14.04.,19.04.,24-27.04). Гіпертензивне серце (гіпертрофія ЛШ) ризик ІІІ. ІХС: дифузний кардіосклероз: повна блокада передньої гілки ЛПНГ СН І ст., ФК ІІ. Наслідки МВТ (06.11.23). ЗЧМТ, струсу головного мозку зі стійким цефалгічним, вираженим астено-невротичним, вираженим вестибуло-атактичним синдромом;

-довідку тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 від 15.05.2024 року за вих. № 1860, з якої слідує, що дійсно з 30.10.2023 року по 05.11.2023 року, з 16.11.2023 року по 13.02.2024 року солдат ОСОБА_6 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Авдіївського коксохімічного заводу поблизу м. Авдіївка Донецької області.

Оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, слідчий суддя вважає, що встановлені в ході досудового розслідування стороною обвинувачення факти та обставини могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, висунута підозра є обґрунтованою.

Доводи сторони захисту не свідчать про те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є очевидно та беззаперечно необґрунтованою, оскільки вони не спростовують встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин про те, що солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу по мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , приблизно о 19:00 годині 19.05.2024 року, без поважних причин не з`явився вчасно на службу, після звільнення, до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в умовах воєнного стану, та незаконно перебував за її межами понад три доби, до 03.01.2025 року, коли він був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, як зазначалося вище, не є предметом розгляду слідчим суддею на даній стадії кримінального процесу.

У майбутньому зазначені обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя вважає, що в ході судового розгляду клопотання знайшли своє об`єктивне підтвердження й наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор.

Стаття 177 КПК України визначає перелік ризиків, задля запобігання реалізації яких застосовується запобіжний захід. Ризики вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею, судом обґрунтованої ймовірності реалізації підозрюваним таких дій. При цьому чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що особа обов`язково здійснюватиме такі дії, однак слідчому судді необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Зокрема, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинене.

Стороною обвинувачення також доведено, що ОСОБА_6 може як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою схилення їх у будь-який спосіб до зміни показань або до відмови від давання показань.

Зважаючи на нехтування підозрюваним ОСОБА_6 вимогами чинного законодавства України, а саме порушення ним вимог ст.ст.65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що останній може перешкодити кримінальному провадженні іншим чином, зокрема шляхом неявки до органу досудового розслідування та суду, а також шляхом невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військового кримінального правопорушення), передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, вік та стан його здоров`я, зокрема наявність ряду вищеназваних захворювань, міцність його соціальних зв`язків у місці проживання, репутацію, майновий стан.

Беручи до уваги сукупність наведених вище фактів, слідчий суддя приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним відповідних процесуальних обов`язків і не зможе запобігти доведеним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Отже, надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор, а також про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним ризикам.

Крім того, частиною 8 статті 176 КПК України імперативно визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, положеннями ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а тому враховуючи наявність доведених ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, підстави та обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність будь-яких правових підстав для визначення останньому застави, як альтернативи триманню під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів, який обчислювати з 15 год. 20 хв. 03 січня 2025 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 02 березня 2025 року, 15 год. 20 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали складено 06 січня 2025 року о 09 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1