Провадження №1-кс/193/34/25
У Х В А Л А

іменем України

11 лютого 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №9 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кринички Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину,

передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

07.02.2025 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області старшим слідчим СВ ВП №9 Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , подано клопотання про продовження строку застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строків досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 від 14 грудня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого злочину, кваліфікованого за ч. 2 ст. 121 КК України.

У зв`язку з тим, що у межах строку, встановленого ст. 219 КПК України, досудове розслідування закінчити не можливо, строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було продовжено до 14 березня 2025 року. Проте, оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 12 лютого 2025 року, а ризики, які існували під час обрання такого запобіжного заходу не відпади, слідчий вважав за доцільне продовжити строк застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час судового розгляду слідчий та прокурор заявлене клопотання підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечень проти задоволення клопотання не висловили, залишили його вирішення на розсуд суду.

Вислухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248 від 14.12.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Причетним до скоєння цього злочину був ОСОБА_6 , якого у порядку ст. 208 КПК України було затримано 14 грудня 2024 року о 19:15 год.

15.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, зокрема у завдані умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

16.12.2024 ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області підозрюваному ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без права внесення застави.

Відтак час перебування останнього під вартою закінчується 12 лютого 2024 року о 19 год. 15 хв.

Вирішуючи клопотання по суті та враховуючи дотримання стороною обвинувачення при поданні клопотання про продовження строку тримання під вартою, вимог ч. 1, ч. 2 ст. 199 КПК України, а також вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, слідчим суддею перевіряється доведеність існування обставин, зазначених у ч. 3 цієї статті, а саме, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим, станом на 11.02.2025 проведені слідчі дії по зібранню доказів по кримінальному провадженню, але є обставини, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 16.12.2024 - до 12.02.2025.

Так, не отримано та не долучено до матеріалів кримінального провадження висновки судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної слідчим 20.01.2025. У залежності від того, які результати будуть цієї експертизи, слідчому очевидно потрібно буде також провести інші слідчі дії, у тому числі призначити інші судові експертизи, які будуть визнані як необхідні під час проведення досудового розслідування. Також необхідно надати відповідну правову оцінку діям ОСОБА_6 та повідомити про зміну раніше повідомленої підозри у кінцевій редакції, виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.

Виходячи з вказаних об`єктивних обставин неможливості закінчення досудового розслідування, згідно постанови керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 05.02.2025 ОСОБА_9 , відповідно ст. 219, 294 КПК України, строк досудового розслідування було продовжено до трьох місяців, тобто до 14.03.2025.

З пояснень учасників справи та матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк у від семи до десяти років.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, які на даний час не припинили своє існування, а також тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється.

Зокрема, слідчим суддею враховано, що підозрюваний розлучений, офіційно не працевлаштований, власного житла чи постійного місця проживання не має, не офіційно періодично працював у місцевого фермера ОСОБА_10 , який надав йому тимчасово для проживання власне житло по АДРЕСА_2 . Інших родичів, окрім неповнолітньої дитини, яка після розлучення ОСОБА_6 залишилася проживати з матір`ю, підозрюваний не має, тобто не має міцних сталих соціальних зв`язків та обов`язків, які б стримували його, тому суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, впливати на свідків насамперед на свідка ОСОБА_11 , співмешканки померлого ОСОБА_12 , показання якої повинні будуть безпосередньо отримані при судовому розгляді та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, зважаючи на те, що відносно останнього вже перебувають на розгляді три кримінальні провадження за його обвинуваченням, не зменшились.

При цьому варто зауважити, що як під час обрання цього запобіжного заходу 16.12.2024, так і під час його продовження, слідчий суддя вважає не доведеним слідчим та прокурором ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема вважає надуманими та необґрунтованими доводи того, що підозрюваний ОСОБА_6 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства, оскільки будь-яких доказів, що підозрюваний такі дії вже вчиняв раніше, органом досудового розслідування у підтвердження існування цього ризику суду надано не було.

З моменту взяття підозрюваного ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити і більш м`який запобіжний захід. Даних про незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 у суду не має.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а в справі «Москаленко проти України», зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Таким чином, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, суд вважає клопотання слідчого про продовження строку застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованим, а тому його належить задовольнити.

Також, як і раніше, з урахуванням вимог ст. 177, 178, ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не вважає за необхідне визначити розмір застави на час строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, яке призвело до загибелі людини.

При цьому слід зазначити, що запобіжний захід до підозрюваного може обиратися тривалістю не більше 60 діб, а якщо він застосовується чи продовжується на стадії досудового розслідування, - то в межах строків досудового розслідування, відтак, оскільки строк досудового розслідування кримінального провадження №0000248 від 14.12.2024 продовжено до 14.03.2025, то і термін тримання під вартою не може перевищувати цих строків.

Керуючись ст.176-178, 182, 183,193-194, 196-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 , - задовольнити.

Підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на тридцять один день, тобто до 14 березня 2025 року включно.

Строк дії ухвали - 31 день.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захисникові, прокурору, слідчому та направити установі виконання покарань, де утримується підозрюваний.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1