У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10141/24

№ 1-кс/183/2531/24

26 листопада 2024 року м. Самар Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 01 жовтня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Афанасівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженому, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого, СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000173 від 01 жовтня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст.263 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що у невстановлену в ході досудового розслідування дату та час у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, після чого останній приніс додому та почав зберігати вдома за адресою: АДРЕСА_1 , дві ручні осколкові наступальні гранати РГД-5, які відносяться до вибухових пристроїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються вибуховими пристроями, а також розуміючи, що він не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими пристроями.

01 жовтня 2024 року в період часу з 02 години 40 хвилин до 03 години 22 хвилин під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено споряджений корпус ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, уніфікований запал ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ у кількості однієї одиниці, які відносяться до категорії вибухових пристроїв.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, 30 вересня 2024 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 перебував на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, який переріс у сварку.

В цей час у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , 30 вересня 2024 року, приблизно о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 взяв на території свого домоволодіння біля будинку ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, яку незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу, та діючи умисно, розуміючи, що вчиняє особливо тяжкий злочин проти життя двох осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи гранату у правій руці, стиснутій в кулак, привів її у бойову готовність та кинув на землю у бік ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в результаті чого стався вибух.

Внаслідок вибуху ОСОБА_11 отримав множинні осколкові непроникаючі поранення верхніх та нижніх кінцівок, грудної клітини, голови та попереку ОСОБА_12 отримав осколкові поранення обличчя, лівого кульшового суглобу та верхньої третини лівого стегна.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця та настання смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , але воно не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, в результаті надання потерпілим своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство двох осіб.

02.10.2024 року підозрюваному ОСОБА_6 слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 листопада 2024 року включно.

Строк досудового розслідування закінчується 01 січня 2025 року, але закінчити кримінальне провадження та направити обвинувальний акт до суду неможливо, у зв`язку з тим, що не виконані всі необхідні слідчі дії.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані судом при обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які під час досудового розслідування не зменшилися.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 усвідомлює, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, та маючи можливість вільного пересування, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню.

Обґрунтування ризику, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Даний ризик підтверджується тим, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, враховуючи спосіб вчинення інкримінованого злочину, може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни їх показань та уникнення кримінальної відповідальності, зокрема, шляхом залякування з метою незаконного впливу на останніх, щоб змусити їх відмовитися надавати свідчення чи надати неправдиві свідчення.

Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні письмово.

Слідчий в судовому засіданні підтримав прокурора.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що ризики не доведені, переховуватися його підзахисний наміру не має, його підзахисний має постійне місце мешкання, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 , свою вину не визнав, щодо клопотання прокурора підтримав свого захисника.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя проходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 193 КПК України передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

За нормою ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З досліджених слідчим суддею доказів убачається, що стороною обвинувачення зібрані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином.

Слідчий суддя бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема, таку правову позицію Європейський суд з прав людини виклав в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії» та п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам підозрюваного переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді прокурор надав переконливі аргументи в обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання підозрюваного під вартою.

Що стосується клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням вищезазначених висновків слідчого судді, вважаю його таким, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 01 жовтня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і вважає за необхідне клопотання задовольнити, продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, визначених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого, слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 01 жовтня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Афанасівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 січня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного захисту ОСОБА_6 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено, підписано та оголошено о 09 год. 10 хв. 29 листопада 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1