Справа № 509/7431/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Овідіополь заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2024 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про відвід прокурора в рамках кримінального провадження №0003076, та згідно з протоколом автомазованого розподілу судової справи від 23.12.2024 року дану заяву передано до розгляду слідчому судді ОСОБА_3 , справі було присвоєно єдиний унікальний номер 509/7431/24, провадженню номер 1-кс/509/1097/24.

Слідчий суддя ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід від розгляду зазначеної вище заяви ОСОБА_4 про відвід прокурора.

Дана заява про самовідвід обґрунтовується суддею наступними обставинами:

Слідчий суддя ОСОБА_3 зазначає, що ним, як слідчим суддею, на стадії досудового розслідування по кримінальному провадженню №0003076 від 30.10.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 358, ст. 356 КК України, неодноразово приймались процесуальні рішення (ухвали) від 25.01.2019 р. щодо розгляду 5-ти скарг адвоката ОСОБА_5 , який діяв в інтересах потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також безпосередньо ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в рамках вказаного кримінального провадження, частина з яких була задоволена та у задоволенні частини скарг було відмовлено (справи №№ 509/302/19, 509/299/19, 509/297/19, 509/300/19, 509/301/19), в яких ним було висловлено думку з приводу незаконності дій слідчого, а також правомірності доводів скаржниці щодо обґрунтованості її скарг.

Із зазначеного обґрунтування вбачається, що слідчим суддею ОСОБА_3 раніше вже була сформована та висловлена думка з приводу проведення даного досудового розслідування в рамках вказаного кримінального провадження, що в свою чергу може викликати сумнів у його неупередженості під час розгляду заяв ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0003076.

Відповідно до позиції, викладеної Верховним Судом в ухвалі від 09.12.2024 року у справі №712/4776/23, головною метою самовідводу є запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

«Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого необхідно враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності...» (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 липня 2010 року у справі «Газета Україна-центр» проти України, пункт 28).

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, необхідно визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 06 березня 2018 року у справі «Михайлова проти України», пункт 56).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», пункти 49, 50).

Повертаючись до причин, що стали підставою для заявлення суддею самовідводу, можна констатувати, що наявність у судді, який розглядає заяву про відвід прокурора в рамках кримінального провадження №0003076, сформованої думки з приводу проведення досудового розслідування, а також інформації щодо інших аспектів проведення даного досудового розслідування, що стали відомі судді під час розгляду інших скарг в рамках кримінального провадження №0003076, дійсно можуть викликати сумніви у стороннього спостерігача щодо неупередженості такого судді.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, пункт 48).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у випадку, якщо для нього неможливо винести об`єктивне рішення у справі, або у випадку, коли у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але також вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана (пункт 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи від 01 січня 2001 року «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів»).

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, слідчий суддя за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, зобов`язаний заявити самовідвід.

Враховуючи вище викладене, з метою гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів у безсторонності слідчого судді, заяву слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 про самовідвід необхідно задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись ст.75, 76, 80, 81, 82 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Відвести слідчого суддю Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 від розгляду заяви ОСОБА_4 від 23.12.2024 року про відвід прокурора в рамках кримінального провадження №0003076 (єдиний унікальний номер справи 509/7431/24, провадження номер 1-кс/509/1097/24).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1