Справа № 734/4593/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/28/24
Категорія - ч. 2 ст. 345 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченої ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000693 від 07.11.2019, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_12 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2022 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Бобруйки Козелецького району Чернігівської області, проживаюча в АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, заміжня, на утриманні має неповнолітню дитину, освіта вища, працююча приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області, раніше не судима,-

визнана винуватою за ч. 2 ст. 345 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_12 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 07 листопада 2019 року близько 09 год. 46 хв., ОСОБА_12 , працюючи приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області та перебуваючи на робочому місці за адресою вул. Незалежності, 25, що в м. Остер Козелецького району Чернігівської області (офіс № 6-7), з метою перешкоджання проведенню обшуку слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, будучи обізнаною, що ОСОБА_14 є працівником правоохоронного органу та знаходиться при виконанні службових обов`язків, умисно, правою рукою, у якій тримала зв`язку ключів, з розмаху нанесла один удар в ліву тім`яну ділянку голови ОСОБА_14 , заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді однієї забійної рани на голові, які відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я за ознакою тривалості розладу здоров`я.

В апеляційні скарзі обвинувачена ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим у зв`язку із істотним порушенням місцевим судом вимог кримінального процесуального законодавства, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, і як наслідок неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом першої інстанції в основу обвинувального вироку покладені недопустимі докази, а саме копія відеозапису, що є додатком до протоколу обшуку від 19.11.2019 з іншого кримінального провадження. Крім того, відсутність у матеріалах кримінального провадження саме оригіналів технічних носіїв інформації, на які фіксувалась процесуальна дія, за практикою Верховного суду є підставою визнавати такі докази недопустимими, внаслідок порушення вимог КПК, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України сторона зобов`язана надати суду оригінал документу. Вказує, що нанесення нею удару було спонтанною реакцією на неправомірні дії потерпілої, що виразилися у неочікуваному застосуванні фізичної сили з її боку, а тому в її діях відсутній склад злочину, що передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, адже відсутня суб`єктивна сторона складу злочину.

Зазначає, що стороною обвинувачення не було надано суду достатніх доказів в підтвердження того, що обвинуваченій під час конфлікту, що мав місце із потерпілою в справі, було відомо про те, що вона є працівником правоохоронного органу, що виключає кваліфікацію дій ОСОБА_12 за ст. 345 КК України.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою обвинуваченої прокурор Козелецької окружної прокуратури ОСОБА_15 подав заперечення, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2022 року залишити без змін.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_12 звернулася до суду з письмовим клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, вказуючи на те, що з дня вчинення вказаного кримінального правопорушення закінчилися строки, передбачені ст. 49 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_12 просила клопотання задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати, на підставі ст. 49 КК України звільнити її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 , які підтримали клопотання, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Відповідно до вимог, встановлених ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України можливе якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

За ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

За ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 відноситься до нетяжкого кримінального правопорушення. Пов`язані з цим кримінальним правопорушенням події відбулися 07 листопада 2019 року, кримінальне провадження щодо неї не зупинялося і не переривалося, отже вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Колегією суддів встановлено, що на момент апеляційного перегляду провадження щодо ОСОБА_12 передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення сплинув, оскільки з часу його вчинення до винесення судового рішення минуло більше ніж п`ять років.

З часу подій, які інкриміновані обвинуваченій, виходячи з обвинувального акту строк давності не зупинявся і не переривався, відомостей про те, що обвинувачена ОСОБА_12 ухилялася від досудового розслідування або суду або до закінчення строків давності вчинила новий злочин, який відповідає характеристикам, визначеним ч. 3 ст. 49 КК України, матеріали кримінального провадження не містять.

Тому клопотання захисту колегія суддів вважає обґрунтованим, а обвинувачена підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України на підставах, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже, кримінально-процесуальний закон не пов`язує вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, у даному випадку на підставі ст. 49 КК України, з будь-якою стадією судового розгляду провадження, можливістю доведення з об`єктивних підстав вини особи у суді, заперечень проти цього інших учасників судового провадження та інших обставин.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 284, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2022 року щодо ОСОБА_12 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000693 від 07.11.2019 щодо ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 345 КК України закрити.

Речові докази: документи та резервні копії відеозапису, вилучені при виконанні ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів, які передані до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах провадження; зв`язку ключів з чотирьох ключів, двох брелоків та іграшки повернути власнику ОСОБА_12 ; змиви крові на ватних дисках, передані ОСОБА_16 знищити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4