Провадження по справі № 1-кс/522/753/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , поданого у кримінальному провадженні №0001505 від 29.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту з транспортного засобу «Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23.11.2023, 2016 року випуску, власник: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , накладенного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08.11.2024.

В ухвалі суду при накладенні арешту майна від 08.11.2024 року слідчий суддя зобов`язав орган досудового розслідування після проведених необхідних судових експертиз та досліджень вказані транспортні засоби повернути власникам, для наступного відповідального зберігання в якості речових доказів відповідно до норм КПК України.

З клопотання вбачається, що станом на теперішній час всі експертизи проведено, однак слідчий не повертає транспортний засіб власнику.

Також важливим фактом є те, що ОСОБА_3 маю рідну бабусю похилого віку, що мешкає поза містом та потребує догляду, відсутність в неї автомобіля, як транспорту пересування перешкоджає можливості своєчасного догляду та допомоги. З зазначених вище причин просить скасувати арешт та повернути власнику, тимчасово вилучене майно.

Внаслідок накладеного арешту на автомобіль, ОСОБА_3 позбавлена можливості на розпорядження своїм майном, що порушує її конституційні права.

Позиція учасників судового засідання.

В судове засіданні ОСОБА_3 не з`явилась, подавши заяву про підтримання вимог та розгляд клопотання за її відсутності.

В судове засіданні прокурор, слідчий не з`явились, будучи сповіщеними про день, час та місце розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви суду.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією У країни гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, є невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні ВП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальному провадженні №0001505 від 29.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в рамках якогоухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2024 року накладено арешт із забороною розпорядження та користування на автомобіль Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23.11.2023, 2016 року випуску, власник: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя враховує факт, що автомобіль марки Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_1 був вилучений ще 28.10.2024 року.

Відомості про закінчення досудового розслідування і направлення обвинувального акту до суду у слідчого судді відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В рамках кримінального провадження № 0001505 від 29.10.2024 року були проведені судова авто-технічна та транспортно-трасологічна експертизи, а тому в подальшому обмеженні в користуванні вказаного автомобіля більше немає підстав.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Разом з цим, слід враховувати, що вилучений транспортний засіб в рамках вказаного кримінального провадження за ч.1 ст. 286 КК України визнаний речовим доказом.

Так, на даний час кримінальне провадження вже проводиться досить тривалий час. Таке тривале обмеження особи в реалізації права власності без передбачених законом підстав є порушенням конституційних прав власника майна.

Окрім цього, слідчий суддя враховує пояснення заявниці щодо необхідності користування автомобілем через наявність в заявниці рідної бабусі похилого віку, що мешкає поза містом та яка потребує догляду.

За таких обставин, зважаючи на зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що подане заявником клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 167-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження №0001505 від 29.10.2024 року, задовольнити частково.

Скасувати частково арешт майна, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2024 року, а саме з:

- автомобілю «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23.11.2023, 2016 року випуску, власник: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , скасувавши заборону користування зазначеним майном.

Зобов`язати слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0001505 від 29.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, передати автомобіль марки «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , заборонивши відчуження вказаного транспортного засобу.

В разі порушення ОСОБА_3 порядку та умов зберігання, а також здійснення незаконних дій щодо вказаного в клопотанні майна, як речового доказу, передбачена кримінальна відповідальність у відповідності до ст. 388 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_4