Справа №127/1319/25
Провадження №1-кс/127/581/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на автомобіль марки «Toyota» моделі «Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , вилученого в рамках кримінального провадження № 0000132 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що група осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті отримання прибутку вчиняють протиправні дії, щодо незаконного переплавлення громадян України чоловічої статті, віком від 18 до 60 років, відносно яких діє заборона виїзду з України у зв`язку з обмеженням на період дії правового режиму воєнного стану, через державний сухопутний кордон з невизнаною ПМР в районі села Студена, Тульчинського району за грошову винагороду в розмірі 4 000 доларів США.

В ході проведення слідчих розшукових дій, спрямованих на викриття осіб, які скоїли дане кримінальне правопорушення, 10.01.2025 на підставі хвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2025 по справі №127/705/25 було проведено санкціонований обшук автомобіля марки «Toyota» моделі «Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , в ході якого зазначений автомобіль вилучено.

В подальшому він був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, доведенні обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також запобіганню спробам відчуження, зміни або переховуванню вищевказаного майна, наявні підстави для накладення арешту, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала.

Адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000132 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході проведення слідчих розшукових дій, спрямованих на викриття осіб, які скоїли дане кримінальне правопорушення, 10.01.2025 на підставі хвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2025 по справі №127/705/25 було проведено санкціонований обшук автомобіля марки «Toyota» моделі «Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , в ході якого зазначений автомобіль вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як зазналось вище, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, матеріалами клопотання не доведено існування правових підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно та не надано доказів, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та меті зазначеній у ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвалою суду від 09.01.2025 надано дозвіл на проведення обшуку у зазначеному автомобілі, з метою відшукання та вилучення речей та документів, які можуть свідчити про протиправну діяльність вказаної злочинної групи у тому числі: мобільні телефони, за допомогою яких вказані особи спілкувались між собою, банківські картки, чорнові записи, сім-карти операторів мобільного зв`язку та слоти до них, комп`ютерна техніка (у тому числі планшети, ноутбуки, флеш-накопичувачі), грошові кошти здобуті злочинним шляхом та інші речі, які могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи набуті кримінально-протиправним шляхом та можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Однак, під час проведення обшуку у вказаному автомобілі будь-яких речей та документів, які мають значення для досудового розслідування не виявлено та не вилучено.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З поданих суду документів встановлено, що наразі підозра жодній особі не оголошувалась, слідчий просить накласти арешт на майно особи, яка не має процесуального статусу у кримінальному провадженні та слідчим не враховано, що накладення арешту на транспортний засіб буде порушувати права власника.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що слідчим не надано доказів, що вказаний у клопотанні транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, не доведено наявності обставин та мети, передбаченої ч. 2 статті 170 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на автомобіль марки «Toyota» моделі «Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , вилученого в рамках кримінального провадження № 0000132 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя