Справа № 991/14/25
Провадження 1-кп/991/1/25
У Х В А Л А

12 лютого 2025 року м.Київ

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали судових засідань Вищого антикорупційного суду клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесеному 24.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Історія провадження

На розгляді колегії суддів Вищого антикорупційного суду перебуває кримінальне провадження № 0000190 від 24.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України.

Ухвалою Суду від 14.01.2025 у вказаному провадженні призначено судовий розгляд.

Водночас, під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подано клопотання про скасування арешту, накладеного на майно останньої.

Доводи клопотання про скасування арешту

В обґрунтування поданого клопотання адвокат зазначає таке. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.02.2024 накладено арешт на грошові кошти, що перебувають на банківських рахунках ОСОБА_8 . Відповідно до ухвали, підставою арешту визнано можливість застосування до коштів конфіскації майна ОСОБА_6 , як майна набутого подружжям за час шлюбу у яке у їх спільною сумісною власністю. Втім арештовані кошти є особистою приватною власністю ОСОБА_8 , оскільки набуті останньою відповідно до договору дарування. Таким чином, до грошових коштів не може бути застосована конфіскація майна, що свідчить про необґрунтованість накладення арешту на зазначене майно.

Разом з цим, захисник також просить скасувати арешт з мобільного телефону iPhone Model A1633 та ноутбуку MacBook Air, які вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 . Зазначає, що вилучені технічні засоби перебували у користуванні дітей і обвинувачений ніякого відношення до них не мав. Отже, технічні засоби не можуть мати жодного значення для кримінального провадження.

Позиція сторін

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання підтримав та додатково пояснив, що у 2019 році ОСОБА_8 отримала у подарунок від свого батька грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США. Вказані обставини підтверджуються і договором дарування і декларацією ОСОБА_6 , як особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за відповідний період. У подальшому кошти частково розміщувалися на банківських рахунках та частково зберігалися в готівці. На теперішній час ОСОБА_8 разом з двома неповнолітніми дітьми вимушена проживати за кордоном та арештовані кошти необхідні їй для утримання себе та дітей. Арештовані кошти є особистою приватною власністю ОСОБА_8 . До них не може бути застосована конфіскація майна підозрюваного/ обвинуваченого/ засудженого. Таким чином, оскільки арешт на банківські рахунки накладено безпосередньо з метою забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_6 , вважає, що арешт накладено необґрунтовано та стороною захисту доведено, що арешт підлягає скасуванню.

Щодо технічних засобів захисник повідомив таке. Вилучені ноутбук та мобільний телефон не містять ніякої інформації, що має значення для цього кримінального провадження та не використовуються стороною обвинувачення для доведення обставин інкримінованого злочину. Технічні засоби перебували у користуванні дітей підозрюваного. Також захисник додав, що на стадії досудового розслідування сторона захисту зверталася з аналогічним клопотанням про скасування арешту. Під час судового розгляду детектив не заперечував з приводу скасування арешту з технічних носіїв інформації у зв`язку з вищевикладеним. Втім на стадії досудового розслідування розгляд клопотання не був завершений через скерування обвинувального акта до суду та слідчий суддя закрив провадження за клопотанням.

Просив клопотання задовольнити та скасувати арешти.

Представник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури в судове засідання не з`явився, про час та місце засідання повідомлений належним чином. До початку засідання від прокурора ОСОБА_3 надійшли до суду письмові заперечення з приводу клопотання захисника. Відповідно до наданих заперечень сторона обвинувачення заперечує щодо задоволення клопотання про скасування арешту з таких підстав. На вилученому в ході проведення обшуку ноутбуці виявлено обліковий запис «Слава», що може свідчити про використання технічного засобу обвинуваченим ОСОБА_6 . Таким чином, на переконання сторони обвинувачення, належною особою, яка повинна звертатися з відповідним клопотанням є сам обвинувачений ОСОБА_6 або його захисник. З приводу арешту банківських рахунків прокурор зазначив, що факт дарування ОСОБА_8 коштів в розмірі 60 000 США не свідчить про перебування на банківських рахунках саме даних коштів. Водночас, як вбачається з довідки, наданої захисником, на рахунку в АТ КБ «Приватбанк» перебувають кошти в грошовій одиниці Євро. На переконання прокурора, є не логічним здійснення обміну доларів США на Євро з метою зберігання їх на банківському рахунку. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту та розгляд клопотання здійснювати без його участі.

Володілець майна ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання до суду не з`явилася, причин не явки суду не повідомила. Клопотань не подавала.

Оцінка та висновки суду щодо вирішення клопотання

Дослідивши клопотання захисника про скасування арешту та додані до нього матеріали, заслухавши думку захисника, вивчивши заперечення сторони обвинувачення, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Частина 2 статті 131 КПК України визначає арешт майна одним із видів заходів забезпечення.

Частиною 3 статті 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства Суд при вирішенні питання щодо скасування арешту повинен встановити чи арешт накладено обґрунтовано та чи не відпала потреба в застосуванні даного заходу забезпечення на момент розгляду клопотання.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.02.2024 у справі № 991/1480/24 провадження № 1-кс/991/1495/24 накладено арешт, зокрема, на грошові кошти, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , і є спільною сумісною власністю підозрюваного ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_9 , який полягає у тимчасовій забороні розпорядження, відчуження та користування та перебувають на рахунку ОСОБА_8 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Райфайзен банк Аваль».

Правовою підставою накладення арешту є забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Також ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.03.2024 у справі № 991/1444/24 провадження № 1-кс/991/1457/24 накладено арешт, зокрема, на мобільний телефон Apple iPhone model A1633, Apple MacBoor Air model A1370 EMC2392 s/n: НОМЕР_2 , які вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .

Правовою підставою накладення вищевказаного арешту є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вбачається з оскаржуваних ухвал, то під час судового засідання з розгляду клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_8 , слідчому судді не надано відомостей про наявність у ОСОБА_8 особистого приватного майна у вигляді грошових коштів у сумі 60 000 доларів США, отриманих на підставі договору дарування. Водночас з ухвали від 05.03.2024 вбачається, що постановою детектива Національного антикорупційного бюро України від 20.02.2024 технічні носії інформації, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , визнано речовими доказами та у зв`язку з наявністю на них систем логічного захисту та неможливості проведення огляду направлено для проведення експертного дослідження.

Враховуючи викладене Суд дійшов висновку, що на момент постановлення оскаржуваних ухвал слідчий суддя керувався приписами законодавства та вірно дійшов висновку, що потреби досудового розслідування, на той час, виправдовували арешт майна, як втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої конфіскації майна підозрюваного (п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України). Отже, арешти накладено обґрунтовано.

Доводи захисника ОСОБА_4 стосовно того, що на теперішній час відпали потреби у продовженні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту мобільного телефону та ноутбуку з огляду на відсутність в них інформації, що відноситься до предмету доказування у даному провадженні, на переконання Суду, є передчасними. Такий висновок Суду ґрунтується на твердженні сторони обвинувачення щодо виявлення на ноутбуці облікового запису з ім`ям обвинуваченого. З наведеного Суд робить висновок, що технічний засіб міг перебувати у користуванні ОСОБА_6 та на ньому могла зберегтися інформація, яка має значення для кримінального провадження.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які, зокрема, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, З огляду на викладені норми законодавства та встановлені у судовому засіданні обставини наявності на вилученому ноутбуці облікового запису обвинуваченого, Суд дійшов висновку про небезпідставність визнання детективом Національного антикорупційного бюро України ноутбуку речовим доказом у відповідному кримінальному провадженні.

Поряд з цим, згідно частин 1, 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (тимчасовий доступ до речей і документів та арешт майна). Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Водночас, частини 1, 2 стаття 23 КПК України зазначають, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться у речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Вказані норми також знайшли своє відображення і у Главі 28 КПК України - «судовий розгляд», де ч. 1 ст. 357 КПК України встановлює необхідність огляду судом речового доказу, а також ознайомлення з речовим доказом учасників судового провадження.

Таким чином, сам факт твердження представника власника майна та сторони захисту про те, що вилучені технічні засоби не перебували в користуванні обвинуваченого ОСОБА_6 , не містять будь-яких відомостей, що стосуються обставин інкримінованого злочину та постійно використовувалися дітьми не є беззаперечним фактом необхідності скасування заходу забезпечення кримінального провадження, який спрямований саме на забезпечення збереження відповідних носіїв інформації (речового доказу). Відомості з них, як першоджерел, можуть в подальшому бути предметом огляду судом та/або по яким може бути призначена судово комп`ютерно-технічна експертиза для встановлення аутентичності віднайдених файлів (у разі встановлення необхідності під час судового розгляду).

За наведених обставин та приписів законодавства, враховуючи початкову стадію розгляду кримінального провадження в суді та непроведення судом дослідження/огляду речових доказів, Суд вважає, що на час розгляду клопотання ще не відпали потреби у продовженні застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки він забезпечує досягнення мети і завдань кримінального провадження. Отже, клопотання захисника в даній частині є передчасним та задоволенню не підлягає.

Посилання захисника на відсутність заперечень детектива щодо скасування арешту з технічних носіїв на стадії досудового розслідування не приймається судом до уваги оскільки до Суду не подано заяву представника сторони обвинувачення щодо недоцільності продовження існуючого заходу забезпечення.

Поряд з цим, з приводу твердження захисника про перебування на банківських рахунках ОСОБА_8 грошових коштів, які є її особистою приватною власністю та до них не може бути застосована спеціальна конфіскація, Суд зазначає таке.

Частиною 5 статті 170 КПК України визначено, що арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 КПК України майно набуте чоловіком/дружиною під час шлюбу на підставі договору дарування є особистою приватною власністю чоловіка/дружини.

Відповідно до наданого стороною захисту договору дарування від 15.11.2019, укладеного між ОСОБА_10 (дарувальник) та ОСОБА_8 (обдаровувана), дарувальник передав, а обдаровувана прийняла в дар грошові кошти в сумі 60 000 доларів США. На момент укладання відповідного договору зазначена сума була еквівалентна 1 454 699, 94 грн за офіційним курсом НБУ.

Надання ОСОБА_8 в дар грошових коштів в сумі 60 000 доларів США також підтверджуються декларацією ОСОБА_6 , як особи уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за відповідний період часу.

Згідно з деклараціями ОСОБА_6 за період з 2018 по 2023 роки ні подружжя ОСОБА_11 , ні особисто його дружина ОСОБА_8 не набували у власність дороговартісного майна, що могло б свідчити про витрату вищезазначених 60 000 доларів США. Також з декларацій ОСОБА_6 за наведений період часу вбачається, що останній не отримував значних грошових виплат, які міг передати своїй дружині для акумулювання нею на банківських рахунках. Одночасно з цим, Суд звертає увагу і на ті обставини, що ОСОБА_8 також була офіційно працевлаштована та отримувала зарплату, яку могла використовувати на задоволення власних потреб та щоденного побуту.

Наведені обставини переконують Суд, що грошові кошти, які перебувають на рахунках, відкритих ОСОБА_8 в банківських установах можуть бути частиною грошей, які їй були подаровані ОСОБА_10 . Також Суд зважає на ту обставину, що відповідно до наявних довідок від АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Райфайзен банк» на рахунках перебуває 12 633,23 доларів США та 2 287,41 Євро, відповідно, що не перевищує суми подарованих грошових коштів. При дослідженні декларації ОСОБА_6 за 2022-2023 роки вбачається, що готівкова сума заощаджень ОСОБА_8 зменшилася ще з 45 000 доларів США до 35 500 доларів США, а заощадження у євро зменшилися з 10 000 до 8 000 євро. Водночас банківський рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль» збільшився з 3443 доларів США до 12 633 доларів США, а рахунок у євро в АТ «ПриватБанк» з 325 євро до 2 242 євро. Це дозволяє дійти висновку про можливість ОСОБА_8 самостійно поповнювати банківські рахунки за власні кошти.

Одночасно з цим, Суд враховує відсутність відомостей з боку сторони обвинувачення щодо набуття ОСОБА_8 майна у власність або витрачання нею подарованих коштів на інші потреби, які б доводили неможливість внесення останньою подарованих коштів на банківські рахунки. Твердження прокурора про недоведеність стороною захисту внесення ОСОБА_8 саме подарованих коштів на банківські рахунки не приймається судом до уваги, оскільки є очевидним, що ні під час оформлення договору дарування, ні під час внесення коштів в банківській установі на рахунок ніхто не здійснює документування серії та номеру купюр. Зазначене свідчить про неможливість доведення відомостей, які вимагає від захисту прокурор. Також не приймається до уваги позиція прокурора щодо відсутності логіки в обміні доларів США на Євро з метою внесення на банківські рахунки. Вчинення тих або інших дій є сугубо індивідуальним фактором. Отже, не є безальтернативним запереченням певних дій конкретної особи.

У судовому засіданні встановлено, що на банківських рахунках ОСОБА_8 очевидно перебувають грошові кошти, які є її особистою приватною власністю. Враховуючи приписи законодавства щодо можливості застосування конфіскації майна виключно до майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, якою не є ОСОБА_8 , Суд дійшов висновку, що в судовому засіданні захисником доведена необхідність скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження у зв`язку з встановленням обставин, які не були відомі при накладенні відповідного арешту.

Підсумовуючи вищезазначене, Суд констатує, що клопотання захисника ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 131, 132, 170, 174, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

адовольнити частково клопотання захисника ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_8 , про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесеному 24.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.02.2024 у справі № 991/1480/24, провадження № 1-кс/991/1495/24, в частині накладення арешту на грошові кошти, розміщені на рахунках ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_3 , та в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», номер рахунку НОМЕР_4 .

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_12