Дата документу 25.03.2025 Справа № 317/968/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/220/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/968/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 лютого 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 29.04.2025 року включно шляхом заборони у період з 14.00 години до 08.00 години наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 на строк досудового розслідування, а саме до 27.04.2025 року включно.

Свої вимоги прокурор мотивував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні тяжких злочинів. У своєму рішенні слідчий суддя не навів та не послався ні на жодну із обставин, яка передбачена ст.178 КПК, пославшись лише на те, що підозрюваний раніше не судимий. Слідчий суддя на переконання прокурора не взяв до уваги встановлені в ході досудового розслідування обставини, а саме те, що ОСОБА_8 ніде не працює, для заробітку займається незаконним збутом наркотичних засобів, зі слідством не співпрацює, для злочинної діяльності та для конспірації використовує своє житло, так як доступ до нього має тільки він, будь-яких позитивних характеристик за місцем реєстрації або проживання не надано. Також в судовому засідання підозрюваний підтвердив, що раніше вживав наркотичні речовини та ще й не сам, а тому має вільний доступ та можливості продовжувати купувати та продавати їх. Слідчий суддя не навів обґрунтованих підстав, що ОСОБА_8 , знаходячись за місцем своєї реєстрації та проживання, не продовжить вчинювати кримінальне правопорушення. Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК підтверджується неодноразовим збутом наркотичних засобів (систематичність). Підозрюваний не має хронічних хвороб, які б не давали можливість триматися у слідчому ізоляторі.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу. Підозрюваний та захисник заперечили проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СВ відділення поліції №6 РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якому 27 лютого 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК злочинів.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, погодився з існуванням передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК ризиків та вважав можливим застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього певних заборон та обмежень, встановлених ст.194 КПК.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Відповідно до ст.181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК злочинів.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують, та не оспорюються в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК.

На думку колегії суддів, з врахуванням даних про особу підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, через недоведеність неможливості застосування до даної особи альтернативного запобіжного заходу, розв`язання відповідного клопотання стосовно ОСОБА_8 було виваженим та здійснено із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно вимог чинного законодавства слідчим суддею враховано тяжкість злочину з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та за результатами розгляду встановлено, що необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 буде запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, оскільки наявність підстав, які б переконували суд, що менш суворий запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК, не встановлено.

Доводи прокурора щодо неможливості запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК, шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст.181 КПК вказаний запобіжний захід полягає у забороні підозрюваному залишати житло (в даному випадку в період часу 14:00 год. до 08:00 год. наступного дня), а згідно ч.5 цієї статті перебування підозрюваного у житлі контролюється працівниками відповідного органу Національної поліції.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. З урахуванням явок підозрюваного до слідчого судді даний запобіжний захід в повній мірі може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Підтвердженням даного висновку є те, що протягом майже місяця дії даного запобіжного заходу покладені слідчим суддею на ОСОБА_8 зобов`язання ним не порушено.

Відомостей про перешкоджання кримінальному провадженню після часткового задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції також не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом за час дії оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Колегія суддів враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Істотних порушень норм КПК, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора, не дають підстав для прийняття іншого рішення ніж те, яке ухвалив слідчий суддя під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею. Тому апеляційна скарга з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4