Єдиний унікальний номер 722/2676/24
Номер провадження 1-кс/722/666/24
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

24 грудня 2024 року м.Сокиряни

Слідчий суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сокиряни клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000395 від 13.12.2024 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №1 (м. Сокиряни) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 звернувся до Сокирянського районного суду із вказаним вище клопотанням.

Посилався на те, що в провадженні СВ ВП №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000395 від 13.12.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України щодо ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_5 у не встановлений досудовим розслідуванням час, у не встановленої досудовим розслідуванням особи, у не встановленому місці та при не встановлених обставинах, діючи умисно, протиправно, з метою подальшого збуту, незаконно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яку зберігав у невстановленому місці до 02.09.2023 року.

У подальшому, 02.09.2023 року ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Парковій в м. Новодністровськ Чернівецької області, діючи умисно, переслідуючи мету незаконного збагачення від незаконного збуту психотропної речовини, збув психотропну речовину амфетамін ОСОБА_6 , жителю м. Вінниця, за грошові кошти в сумі 1000 гривень.

Відповідно до висновку експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 12.09.2023 року надана па дослідження речовина містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну становить 0,4055 г.

Окрім цього, ОСОБА_5 у не встановлений досудовим розслідуванням час, у не встановленої досудовим розслідуванням особи, у не встановленому місці та при не встановлених обставинах, діючи умисно, протиправно, повторно, з метою подальшого збуту, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку зберігав у не встановленому місці до 02.10.2023 року.

У подальшому 02.10.2023 року ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Парковій в м. Новодністровськ Чернівецької області, діючи умисно, переслідуючи мету незаконного збагачення від незаконного збуту психотропної речовини, збув повторно психотропну речовину амфетамін ОСОБА_6 , жителю м. Вінниця, за грошові кошти в сумі 800 гривень.

Відповідно до висновку експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 25.10.2023 надана па дослідження порошкоподібна речовина, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном. Маса амфетаміну становить 0,2970 грама.

15.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду від 15.10.2024 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12.12.2024 року із визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн. та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

17.10.2024 року за підозрюваного ОСОБА_5 внесено визначений ухвалою слідчого судді розмір застави, після чого йому було роз`яснено обов`язки, зазначені в ухвалі від 15.10.2024 року.

Згідно п.3 ч.4 ст.202 КІІК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Проте, за час дії вказаного запобіжного заходу ОСОБА_5 порушив обов`язки, покладені на нього, як підозрюваного.

Зокрема, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 було встановлено обов`язок «не відлучатися за межі м. Новодністровськ Чернівецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду», а також «повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця фактичного проживання».

Водночас, згідно наявної на даний час інформації від працівників ВП № 1 (м. Сокиряни) та з допиту матері ОСОБА_7 встановлено, що підозрюваний покинув місце свого проживання у м. Новодністровськ та на даний час перебуває за межами України. При цьому за час дії запобіжного заходу ОСОБА_5 до прокурора чи слідчого за дозволом покинути місце проживання не звертався.

Постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Сокиряни) від 18.12.2024 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Із врахуванням наведених обставин слідчий просив змінити раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою, без визначення застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та, з наведених у ньому підстав, просила задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися.

Згідно ч.1-3 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, до якого прибув або доставлений підозрюваний для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, зобов`язаний роз`яснити його права, зокрема, мати захисника.

Слідчий суддя зобов`язаний вжити необхідних заходів для забезпечення захисником підозрюваного, якщо останній заявив клопотання про залучення захисника, якщо участь захисника є обов`язковою або якщо слідчий суддя вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника.

Зазначені положення кримінального процесуального закону спрямовані на забезпечення підозрюваному права на захист при вирішенні питання про застосування відносно нього запобіжного заходу, якщо розгляд такого клопотання здійснюється за його участі.

Однак відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Особливий порядок розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, встановлений ч.6 ст.193 КПК України, передбачає, що розгляд відповідного клопотання здійснюється за відсутності підозрюваного, а тому в слідчого судді не має обов`язку забезпечити такого підозрюваного захисником навіть у випадку передбаченому ч.1 ст.52 КПК України. Тобто, за наявності передбачених у ч.6 ст.193 КПК України підстав слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі підозрюваного та його захисника.

За наведених вище обставин слідчий суддя дійшов висновку про здійснення розгляду даного клопотання за відсутності підозрюваного, який перебуває за межами України та оголошений в розшук.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 та п.5 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частинами 1 та 2 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, а тому виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Так, згідно досліджених в судовому засіданні письмових документів клопотання, а саме: протоколу добровільної видачі від 02.09.2023 року; висновку експерта СЕ-19/126-23/7604-НЗПРАП від 12.09.2023 року; протоколу добровільної видачі від 02.10.2023 року; висновку експерта №СЕ-19/126-23/8589-НЗПРАП від 25.10.2023 року, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами клопотання також встановлено і наявність достатніх підстав вважати, що існує ряд ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, щодо можливості впливу підозрюваного ОСОБА_5 на свідка ОСОБА_6 , з метою схилення його до надання неправдивих показань щодо його участі та ролі у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя також вважає, що існує ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування чи суду, адже останній є жителем прикордонного району та може перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки.

Разом з тим, в п.13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Дослідивши матеріали провадження слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано набув процесуального статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні та йому обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, не вирішуючи при цьому питання про доведеність винуватості та остаточність кваліфікації його дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

15.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду від 15.10.2024 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12.12.2024 року із визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн. та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

17.10.2024 року за підозрюваного ОСОБА_5 внесено визначений ухвалою слідчого судді розмір застави, після чого йому було роз`яснено обов`язки, зазначені в ухвалі від 15.10.2024 року.

Згідно п.3 ч.4 ст.202 КІІК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Проте, за час дії вказаного запобіжного заходу ОСОБА_5 порушив обов`язки, покладені на нього, як підозрюваного.

Зокрема, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 було встановлено обов`язок «не відлучатися за межі м. Новодністровськ Чернівецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду», а також «повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця фактичного проживання».

Водночас, згідно наявної на даний час інформації від працівників ВП № 1 (м. Сокиряни) та з допиту матері ОСОБА_7 встановлено, що підозрюваний покинув місце свого проживання у м. Новодністровськ та на даний час перебуває за межами України. При цьому за час дії запобіжного заходу ОСОБА_5 до прокурора чи слідчого за дозволом покинути місце проживання не звертався.

Постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Сокиряни) від 18.12.2024 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного слідчий суддя, серед іншого, також зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що такий підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Разом з тим Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Вказана норма права не відокремлює оголошення особи в державний, міждержавний чи міжнародний розшук. Тобто, підставами для оголошення підозрюваного в розшук (державний, міждержавний, міжнародний) є відсутність під час досудового розслідування відомостей про його місцезнаходження або перебування такої особи за межами України та неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Як встановлено слідчим суддею, згідно наявної на даний час інформації від працівників ВП № 1 (м. Сокиряни) та з допиту матері ОСОБА_7 встановлено, що підозрюваний покинув місце свого проживання у м. Новодністровськ та на даний час перебуває за межами України. При цьому за час дії запобіжного заходу ОСОБА_5 до прокурора чи слідчого за дозволом покинути місце проживання не звертався.

Постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Сокиряни) від 18.12.2024 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є передумовою здійснення такого розшуку каналами Інтерполу та спрямоване на внесення особи в базу даних для розшуку з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної особи, її затримання, арешту, або обмеження пересування для екстрадиції, а тому зупинення досудового розслідування, відповідно до вимог ч. 5 ст. 280 КПК України, не перешкоджає зверненню до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Крім того, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, а не до слідчих (розшукових) дій.

Під час розгляду слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Надані із клопотанням матеріали доводять наявність правових підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_5 , питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, ч. 6 ст. 193, 193-194, 196, 197,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000395 від 13.12.2024 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

З метою доставлення до Сокирянського районного суду Чернівецької області надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання оголошеної у міжнародний розшук особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Зобов`язати посадову особу органу, уповноваженого на затримання особи, після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження у справі доставити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Сокирянського районного суду Чернівецької області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

Повний текст ухвали складено 27.12.2024 року.