ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів секретаряОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Черкаського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 27 січня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 від 11.11.2024 на бездіяльність прокурора, слідчого (дізнавача) щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 27 січня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 від 11.11.2024 на бездіяльність прокурора, слідчого (дізнавача) щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, вважаючи її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

31 січня 2025 року згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями в порядку автоматизованого розподілу судової справи № 712/13440/24, номер провадження 11-сс/821/78/25 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

07 лютого 2025 року до Черкаського апеляційного суду надійшли матеріали справи № 712/13440/24. Справу призначено розглядом на 18 лютого 2025 року.

До початку апеляційного розгляду суддя ОСОБА_4 заявив самовідвід від розгляду даної апеляційної скарги з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, посилаючись на те, щоскаржник, при зверненні зі скаргою до слідчого судді та з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, вказує на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, зокрема ним, ОСОБА_4 як суддею Черкаського апеляційного суду. Таким чином з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності та неупередженості суду, заявив собі самовідвід у даному кримінальному провадженні.

Водночас судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також заявили собі самовідвід від розгляду даної апеляційної скарги з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, посилаючись на те, щоскаржник, при зверненні зі скаргою до слідчого судді та з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, вказує на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, зокрема суддями Черкаського апеляційного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Оскільки судді ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є суддями Черкаського апеляційного суду, з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності та неупередженості суду, судді Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявили самовідвід у даному кримінальному провадженні.

За викладеного, наведені у заявах про самовідвід обставини, при розгляді даної апеляційної скарги по суті, можуть створити у скаржника ОСОБА_6 та стороннього спостерігача обґрунтовані сумніви щодо винесення об`єктивного судового рішення у справі.

Обговоривши підстави заявлених самовідводів, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до рішення у справі «Ветшайн проти Швейцарії» Європейський Суд з прав людини вказав, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини в рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01) від 06.09.2005, надаючи тлумачення поняттю «неупередженість» суду, в сенсі ст. 6 Конвенції, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення (п.81).

ЄСПЛ також зазначає у рішеннях в справах Делкурт проти Бельгії, П`єрсак проти Бєльгії і Де Куббер проти Бєльгії, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід або задовольнити відвід з боку учасників справи.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суд або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У той же час, відповідно до «Бангалорських принципів поведінки суддів», об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п. 3 Європейського статуту судді, «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».

Крім того, згідно рішення Європейського Суду з Прав Людини у справі «Лауко проти Словатчини» будь який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наведені у заявах про самовідвід обставини виключають участь головуючого судді ОСОБА_2 та суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в даному провадженні, а тому вважає за необхідне задовольнити їх самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 80, 81, 376, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Задовольнити заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід та відвести їх від розгляду судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 27 січня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 від 11.11.2024 на бездіяльність прокурора, слідчого (дізнавача) щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Матеріали судового провадження № 11-сс/821/78/2025 (унікальний номер справи № 712/13440/24) передати до відділу реєстрації та автоматизованого розподілу судових справ управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Черкаського апеляційного суду, для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4