Справа № 349/2174/24
Провадження № 1-кп/349/57/25
В И Р О К

іменем України

17 квітня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000147, №0000187 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бурштин Івано-Франківського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, який не працює, студента Рогатинського аграрного фахового коледжу, неодруженого, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 у категорії обліку призовників, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, який не працює, студента Рогатинського аграрного фахового коледжу, неодруженого, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 у категорії обліку призовників, раніше несудимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_3

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілий ОСОБА_9

представник потерпілого адвокат ОСОБА_10

представник Служби в справах дітей Рогатинської міської ради ОСОБА_11

представник сектора ювенальної превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12

встановив:

ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб (хуліганство).

ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб (хуліганство).

Кримінальні правопорушення вчинено за таких, встановлених судом обставин.

14 вересня 2024 року біля 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 , а також їх сільними знайомими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , перебували на території АЗС ТОВ "ОККО-Драйв" №ЛВ 49 по вул.Мухи, 1 в м.Рогатині Івано-Франківського району Івано-Франківської області. У цей час ОСОБА_4 побачив ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , які вийшли з приміщення АЗС на вулицю. ОСОБА_4 було відомо, що між ОСОБА_9 і ОСОБА_3 раніше виникали конфлікті ситуації і він вказав ОСОБА_3 на ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_3 покликав ОСОБА_9 і ОСОБА_15 до своєї компанії і у грубій формі почав з`ясовувати з ним стосунки, що супроводжувалося ненормативною лексикою і взаємними образами. Незабаром у супречку втрутився ОСОБА_4 , який безпідставно, у грубій формі почав чіплятися до ОСОБА_9 , провокуючи його на конфлікт. Між ОСОБА_4 і ОСОБА_9 виникла суперечка, яка супроводжувалася ненормативною лесикою і взаємними образами.

ОСОБА_4 , перебуваючи у громадському місці, використовуючи слова ОСОБА_9 щодо нього, як малозначний привід, діючи умисно та з особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, у групі з ОСОБА_3 , з метою самоствердитися шляхом приниження інших осіб, у присутності ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи встановлені суспільні норми і правила поведінки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс ОСОБА_9 удар головою у лобну ділянку голови і удар долонею правої руки в ліве передпліччя, чим заподіяв потерпілому сильного фізичного болю, завдав побої. Внаслідок отриманих ударів ОСОБА_9 відхилився назад. З метою захистити себе від ударів, схопив ОСОБА_4 за верхній одяг, після чого між ними почалася шарпанина.

Будучи обуреним спротивом ОСОБА_9 , ОСОБА_3 активно приєднався до протиправних дій ОСОБА_4 . Грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи встановлені суспільні норми і правила поведінки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно та з особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, у групі з ОСОБА_4 , з метою самоствердитися шляхом приниження інших осіб, у присутності ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , виражаючись ненормативною лексикою, лівою рукою схопив ОСОБА_9 за ліве плече, а кулаком правої руки наніс цілеспрямований удар в область голови справа, чим завдав потерпілому сильного фізичного болю, не спричинив тілесних ушкоджень. У цей час ОСОБА_4 , наніс потерпілому ОСОБА_9 ще один цілеспрямований удар кулаком правої руки в область грудей, чим заподіяв йому сильного фізичного болю. Після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 повалили потерпілого ОСОБА_9 на землю, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_9 кілька ударів руками і ногами в область нижніх кінцівок, тулуба і голови, внаслідок яких потерпілий відчув сильний біль.

Внаслідок вчинення ОСОБА_4 і ОСОБА_3 насильницьких дій, нанесення ударів ОСОБА_9 було заподіяно фізичного болю, завдано побоїв.

Грубе порушення громадського порядку в діях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виразолося в ускладенні забезпечення діяльності АЗС ТОВ "ОККО-Драйв" №ЛВ49, обслуговування на ній клієнтів, виконання персоналом функціональних обов`язків.

Неповага до суспільства в діях обох обвинувачених виразилася у відкрито виражених діях, які були одевидними для інших осіб, нехтування громдським порядком, правилами поведінки в громадському місці. Особлива зухвалість в діях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виразилася у заподіянні побоїв потерпілому ОСОБА_9 , що супроваджувалася явною неповагою до суспільства.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 у присутності захисника і законного представника, визнали себе винними у вчиненні кримінального правопоушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив фактичні обставини справи, які викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 14 вересня 2024 року біля 01 год. разом з ОСОБА_4 на території АЗС "ОККО-Драйв" в м.Рогатині по вул. Мухи вчинили хуліганські дії щодо ОСОБА_9 . У вчиненому щиро розкаявся, усвідомив скоєне, засудив свою поведінку, висловив жаль з приводу вчиненого. Просив суд суворо його не карати, з потерпілим помирився, відшкодував заподіяну йому матеріальну і моральну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив фактичні обставини справи, які викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 14 вересня 2024 року біля 01 год. разом з ОСОБА_3 та ще двома знайомими знаходився на території АЗС "ОККО-Драйв" в м.Рогатині по вул. Мухи. Він побачив ОСОБА_9 , знав, що у нього з ОСОБА_3 раніше був конфлікт. Вказав ОСОБА_3 на ОСОБА_9 . Після того, як ОСОБА_16 підізвав до них ОСОБА_9 , вони з ОСОБА_3 вчинили хуліганські дії щодо ОСОБА_9 . У вчиненому щиро розкаявся, усвідомив скоєне, засудив свою поведінку, повністю усвідомив неправмірність своїх дій, висловив жаль з приводу вчиненого, взяв участь у програмі відновного правосуддя. Просив передати його під нагляд матері.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , його мати ОСОБА_8 суду пояснила, що може охарактеризувати сина як неконфліктну, відповідальну дитину. Між ними склалися довірливі стосунки. Цей випадок винятковий. Син повністю усвідомив вчинене, дуже переживав через вчинення неправомірних дій щодо ОСОБА_9 , разом з нею пройшов медіацію, повністю виконав умови програми. Вона, як мати, може забезпечити його належну та правомірну поведінку в подальшому.

Представник служби в справах дітей Рогатинської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_11 , представник сектора ювенальної превенції відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 висловили думку, що найбільш доцільними заходом щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його перевиховання є застосування до нього примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_8 .

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що дії обох обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України, оскільки вони вчинили умисні дії, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб (хуліганстві).

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, які зазначені в частинах 1-2 статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ст.66 КК України при призначенні покрання ОСОБА_3 обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає - щире каяття, повне визнання ним вини, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання ним вини, відшкодування заподіяної шкоди, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином. Дані щодо особи винного. У судовому засіданні було досліджено документи, які характеризують особу ОСОБА_3 , сімейний стан, стан його здоров`я , а саме:

- вимогу слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 (м.Рогатин) ОСОБА_17 від 16 вересня 2024 року №7966/108/49-2024, згідно з якою ОСОБА_3 не має судимості, раніше до кримінальної відповідальності не притягався;

- довідку-характеристику на ОСОБА_3 , видану виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області 16 вересня 2024 року № 02-28/2448, відповідно до якої він зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , де проживає разом з родичами;

- характеристику з місця навчання ОСОБА_3 - Рогатинського аграрного фахового коледжу за якою ОСОБА_3 немає шкідливих звичок, з одногрупниками підтримує товариські стосунки.

- довідку Комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" від 17 вересня 2024 року №173 про те, що ОСОБА_3 психіатрична допомога не надавалась, під наглядом не перебуває. На диспансерному обліку в нарколога не перебуває.

- сповіщення сім`ї зниклого безвісти від 31 січня 2025 року №1/367 відповідно до якого батько обвинуваченого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 20 січня 2025 року зник безвісти під час виконання завдання з відбиття збройної агресії російської федерації у районі населеного пункту Миколаєво-Дар`їно Суджанського району Курської області російської федерації.

Згідно з досудової доповіді, складеної 02 квітня 2025 року Івано-Франківським районним сектором №3 в Івано-Франківській області філії державної установи «Центр пробації», ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Можливе його виправлення без ізоляції від суспільства з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи висновок з досудової доповіді щодо середнього ризику небезпеки для суспільства , характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку в психіатра, нарколога не перебуває, який не визнаний особою з інвалідністю, має постійне місце проживання, навчається, міцні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю і братом, те, що батько обвинуваченого зник безвісти під час здійснення захисту держави від агресії російської федерації, обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини, усунення заподіяної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілого, який просив суворо обвинуваченого не карати, не позбавляти волі, а також позицію прокурора щодо призначення покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді громадських робіт, суд відповідно до ч.1 ст.69 КК України дійшов висновку про перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.296 КК України, у виді громадських робіт на строк 180 годин.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином. Дані щодо особи винного. У судовому засіданні було досліджено документи, які характеризують особу ОСОБА_4 сімейний стан та дані про стан здоров`я , а саме:

- вимогу слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 (м.Рогатин) ОСОБА_17 від 16 вересня 2024 року №7987/108/49-2024, за якою ОСОБА_4 не має судимості, раніше до кримінальної відповідальності не притягався;

- довідку-характеристику на ОСОБА_4 , видану виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області 16 вересня 2024 року № 02-28/2449, відповідно до якої він зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , де проживає разом з матір`ю і сестрою;

- характеристику з місця навчання ОСОБА_4 - Рогатинського аграрного фахового коледжу за якою ОСОБА_4 сумлінно ставиться до навчання, немає шкідливих звичок, з одногрупниками підтримує товариські стосунки;

- довідку Комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" від 17 вересня 2024 року №173 про те, що ОСОБА_4 психіатрична допомога не надавалась, під наглядом не перебуває. На диспансерному обліку в нарколога не перебуває;

- інформацію, що ОСОБА_4 взяв участь у Програмі відновного правосуддя за участю медіатора, захисника, законного представника, потерпілого, представника потерпілого за результатами якої 13 грудня 2024 року між учасниками було укладено угоду у тому числі про про відшкодування заподіяної шкоди; умови угоди виокнано, що підтверджено розпискою потерпілого.

Згідно з досудової доповіді, складеної 22 січня 2025 року Івано-Франківським районним сектором №3 в Івано-Франківській області філії державної установи «Центр пробації», ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький. Можливе його виправлення без ізоляції від суспільства з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Під час судових дебатів прокурор просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, звільнити його від покарання на підставі ст.105 КК України, застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд його матері ОСОБА_8 до 11 грудня 2025 року. Потерпілий і представник потерпілого підтримали позицію прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання, підтримане неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 і його законним представником ОСОБА_8 , про звільнення ОСОБА_4 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст.487 КПК України суд під час судового розгляду кримінального провадження з`ясував умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого: 1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї; 2) обстановку в навчальному закладі, де навчається неповнолітній, його ставлення до навчання, взаємини з учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього; 3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом.

Судом досліджено досудову доповідь органу пробації, згідно якої повторне вчинення обвинуваченим злочинів має низький ступінь вірогідності, його виправлення можливе в умовах без ізоляції від суспільства, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має достатні умови для виховання та розвитку, проживає у благонадійній родині.

Відповідно до положень ст. 497 КПК України якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусового заходу виховного характеру, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1,2 статті 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У такому випадку суд може застосувати до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Таким чином, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання з застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності в сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру ухвалюється за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.

Системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст.78 КК України) дає підстави дійти висновку, що під звільненням від покарання з застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Таким чином суд, ухвалюючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання з застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 05 грудня 2019 року у справі №754/5884/19).

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 1, 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» визначено, що судам необхідно дотримуватися вимог законодавства, що регулює застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які вчинили злочини у віці до 18 років. У кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2, передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

З досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить небезпеки для суспільства.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставин справи, наведених позитивних даних про особу неповнолітнього, ставлення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття та неповнолітній вік, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності та покарання неповнолітніх, а також участь у Програмі відновного правосуддя, укладення та виконання Угоди за результатами медіації, позиції представників служби у справах дітей і ювенальної превенції щодо передачі неповнолітнього під нагляд матері, суд дійшов висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, та про можливість звільнення неповнолітнього від покарання з застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України, а саме передачу ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_8 до досягнення ним повноліття.

Під час досудового розслідування, судового провадження запобіжні заходи до обвинувачених не застосовувалися.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат немає.

Цивільного позову не заявлено.

Керуючись ст. 368 -370, 373- 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді громадських робіт на строк 180 годин.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

На підставі ст.105 КК України ОСОБА_4 звільнити від покарання за ч.2 ст.296 КК України, застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд його матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительці АДРЕСА_1 , до 11 грудня 2025 року, до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Речові докази по справі - диск з записом з камер спостереженя АЗС ТОВ "ОККО-Драйв" №ЛВ49 за 14 вересня 2024 року залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим та прокурору, іншим учасникам справи за їх заявами.

Суддя ОСОБА_1