КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 04.11.2024 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 01.01.2025 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, клопотання слідчого залишити без задоволення та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із покладанням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

____________________________________________________________________________________

Справа № 757/51032/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7372/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що стороною обвинувачення у клопотанні та під час судового розгляду не наведеного жодного аргументу та не надано жодного переконливого доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а лише наведено припущення та суб`єктивні твердження, які не мають жодного реального підтвердження.

Також, органом досудового розслідування не наведено переконливих доводів щодо існування будь-яких ризиків у разі застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу та не зазначено жодних обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 може порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки.

Підозрювана ОСОБА_6 добровільно висловила бажання співпрацювати зі слідством та активно сприяти розкриттю злочину, що є доказом відсутності наміру в останньої перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Крім того, ОСОБА_6 має низку хронічних хвороб і поточних проблем зі здоров`ям, які потребують системного щоденного медичного контролю та спостереження у профільних спеціалістів, що неможливо забезпечити в умовах слідчого ізолятора.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою фактично позбавляє ОСОБА_6 можливості працювати та відповідно виконувати свій обов`язок щодо належного утримання своєї непрацездатної матері.

03.12.2024 від захисника ОСОБА_7 надійшли доповнення та зміни до апеляційної скарги, в яких останній просив клопотання слідчого залишити без задоволення та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із покладанням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Апелянт зазначав, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду не може бути встановлений лише на підставі суворості можливого покарання.

Ризик незаконного впливу на свідків є актуальним лише на початкових стадіях досудового розслідування.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином викладено абстрактно і стороною обвинувачення не конкретизовано існування цього ризику, а ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, є лише припущеннями, не підтверджене жодними доказами.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не відобразив, які саме з ризиків підтверджуються та існують, обмежившись загальним формулюванням без належного дослідження клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується.

На думку апелянта, клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 199 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що обставини, зазначені у частині 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу та долучила письмові пояснення про те, що вважає застосований щодо неї запобіжний захід занадто суворим, оскільки не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, активно сприяє слідству, має міцні соціальні зв`язки, а також має ряд хвороб, які потребують негайного лікування; пояснення захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав; думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001536 від 23.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України.

18.07.2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.07.2024 в межах даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту психотропної речовини у великих розмірах, вчиненому у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні, пересиланні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропної речовини, вчиненому повторно у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропної речовини, вчиненому повторно, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2024 року підозрюваній ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою до 10.09.2024 року включно.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 02.09.2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001536 до трьох місяців, тобто до 18.10.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.09.2024 року продовжено строк досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 18.01.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2024 року підозрюваній ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 09.11.2024 року включно.

04.11.2024 старший слідчий в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , в межах строку досудового розслідування, на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.11.2024 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 01.01.2025 включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваній з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На підставі досліджених доказів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність доказів, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а також з огляду на дані про особу підозрюваної.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а саме те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному іншим чином провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував характеризуючі дані про особу підозрюваної та встановивши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваній.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, як убачається з клопотання слідчого, останнім доведено наявність обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо підозрюваної ОСОБА_6 строку тримання під вартою, зокрема необхідність проведення ряду слідчих та розшукових дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваної ОСОБА_6 , беручи до уваги її вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

При цьому, продовжуючи підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги п. п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, а також особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин, передбаченого с. 3 ст. 307 КК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної , тяжкістю кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому належним чином дослідив усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрювана може ухилитись від слідства.

Посилання підозрюваної та її захисника на ту обставину, що підозрювана ОСОБА_6 не схильна до переховування від правоохоронних органів та органів правосуддя, та активно сприяє слідству, не спростовують правильність слідчого судді про існування вірогідності переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Крім того, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), § 149).

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування у кримінальному провадженні інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винуватою у вчиненні зазначених злочинів, та даних про особу підозрюваної .

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Посилання апелянта на те, що підозрювана ОСОБА_6 має на утриманні матір, раніше не судима, має незадовільний стан здоров`я, не спростовують висновків суду про можливість вчинення підозрюваною дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали справи не містять та захисником не надано відомостей медичного характеру, які вказують на неможливість підозрюваної утримуватись під вартою та неможливості отримання нею необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора, а тому посилання підозрюваної та її захисника у цій частині не можуть бути достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 04 листопада 2024 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3