Справа № 296/3596/25
УХВАЛА

Іменем України

07 квітня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешу майна

В С Т А Н О В И В :

До Корольовського районного суду м. Житомира 04.04.2025р. надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04.12.2024 по справі № 296/10118/24.

В обгрунтування клопотання адвокат вказує, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04.12.2024 по справі № 296/10118/24 накладено арешт, зокрема, на грошові кошти у розмірі 100000 євро та 57300 дол.США.

Враховуючи, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала, а санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України, не передбачає конфіскацію майна, представник власника майна просить вимоги клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що під час досудового розслідування було проведено перевірку та встановлено, що зазначені грошові кошти не мають відношення до кримінального правопорушення. Погодився із власником майна, що потреба в арешті грошових коштів відпала.

Представник власника майна ОСОБА_4 просила клопотання задовольнити, скасувати арешт та зобов`язати слідчого повернути грошові кошти.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст.170 КПК України).

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.11.2024р. у справі № 296/10118/24 клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000323 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України задоволено частково.

Зі місту ухвали вбачається, що підстави для накладення арешту, зокрема, на грошові кошти у сумі 100 000 євро (номіналом 50 євро 740 купюр, номіналом 100 Євро 630 купюр), грошові кошти у сумі 57 300 Доларів США, (573 купюри номіналом 100 Доларів) відсутні.

В подальшому ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04.12.2024 по справі № 296/10118/24, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира скасовано частково та накладено арешт, зокрема, на грошові кошти у розмірі 100000 євро та 57300 дол.США.

Вирішуючи питання на предмет задоволення клопотання про скасування арешту майна, слідчим суддею враховується наступне.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна із можливістю надання учасниками процесу доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Представник власника майна в обґрунтування клопотання вказала, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна грошових коштів, відпала, а санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК України, не передбачає конфіскацію майна.

Також, слідчий суддя враховує, що слідчий також не заперечував проти задоволення клопотання адвоката.

Відтак, клопотання представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешу тимчасово вилученого майна є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-175, 309 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешу майна задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04.12.2024 по справі № 296/10118/24, на грошові кошти у розмірі 100000 євро та 57300дол.США.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0000323 повернути вилучені грошові кошти у розмірі 100000 євро та 57300дол.США ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1