07.02.2025
Справа № 642/316/25
Провадження № 1-кс/642/233/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0001542 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0001542 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1,2 ст. 307 КК України, про арешт майна, у якому слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно 28.01.2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі Ленінського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 (справа №642/315/25, провадження 1-кс/642/141/25) будинку АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Як слідує з матеріалів, в провадженні СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001542 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 307 КК України.

Обставини кримінального правопорушення викладені письмово у клопотанні слідчого.

Слідчий зазначає, що 28.01.2025 в період часу з 11 год. 45 хв. по 13 год. 15 хв. на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків, справа № 642/315/25, провадження № 1-кс/642/141/25 від 21.01.2025, було проведено санкціонований обшук будинку АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено предмети, які належать останньому, а саме: мобільний телефон ТМ «Tecno Spark 20 Pro +» «tecn KJ 7» з сім карточками № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , два блістера з надписом «Метадон - ЗН» в яких знаходяться таблетки в кількості 20 шт., один фрагмент блістера з надписом «Метадон - ЗН» в якому знаходяться 4 таблетки, банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_3 , банківська картка «Все можу Credit - Visa» 729460, лист призначення з ТОВ МЦ «Надія 21», інформаційний лист ТОВ МЦ «Надія 21», грошові кошти в сумі 4350 грн., купюрами по 500 грн. у кількості 2 шт, купюрами номіналом по 200 грн. у кількості 7 шт., купюрами номіналом по 100 грн. у кількості 17 шт. купюрами номіналом по 50 грн. у кількості 5 шт., три блістери з надписом «Метадон - ЗН», в яких знаходяться таблетки по 10 шт. в кожному.

Постановою слідчого від 28.01.2025 вилучені речі визнано речовими доказами.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що вищевказане майно є доказами у кримінальному провадженні та відповідає критеріям ст.98 КПК України, вказує детальних оглядів вилучених речових доказів потрібно накласти арешт,.

Зазначені вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та можуть бути використані у якості речового доказу, потребують подальшої перевірки шляхом детального огляду, аналізу отриманої інформації та перевірки шляхом проведення подальших слідчих (розшукових) дій, експертних досліджень.

Крім того, слідчий вказує, що відповідно до ч.ч. 4, 6, 9-11 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

У випадку, передбаченому п.4 ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, просили розглянути клопотання за їх відсутності.

Власник майна підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник проти задоволення клопотання заперечували частково, а саме ОСОБА_3 просив повернути йому таблетки «Метадон - ЗН», оскільки він їх повинен вживати відповідно до листка-призначення за ЗПТ.

Слідчий суддя, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного висновку

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною другою цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна та обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинно здійснюватися згідно із законом, воно повинно мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Вказане у клопотанні майно було вилучено в ході обшуку будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на необхідність відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України накласти арешт на майно з метою:

- забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та конфіскації майна, як виду покарання.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, яке передбачено ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Щодо доводів підозрюваного ОСОБА_3 з приводу того, що йому необхідно повернути вилучені таблетки «Метадон - ЗН», слідчим суддею не приймаються, враховуючи обставини інкримінованих кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, можливої конфіскації як виду покарання, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 28.01.2025 року в ході проведення на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 року обшуку в період часу з 11 год. 45 хв. по 13. год. 15 хв., а саме:

- на мобільний телефон ТМ «Tecno Spark 20 Pro +» «tecn KJ 7» з сім картками № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

- два блістера з надписом «Метадон - ЗН» в яких знаходяться таблетки в кількості 20 шт.;

- один фрагмент блістера з надписом «Метадон - ЗН» в якому знаходяться 4 таблетки;

- банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_3 ;

- банківська картка «Все можу Credit - Visa» 729460;

- лист призначення з ТОВ МЦ «Надія 21», інформаційний лист ТОВ МЦ «Надія 21»;

- грошові кошти в сумі 4350 грн., купюрами по 500 грн. у кількості 2 шт, купюрами номіналом по 200 грн. у кількості 7 шт., купюрами номіналом по 100 грн. у кількості 17 шт. купюрами номіналом по 50 грн. у кількості 5 шт.;

- три блістери з надписом «Метадон - ЗН».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1