Справа № 331/365/25
Провадження № 1-кп/331/437/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , із участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0002328 від 17.11.2024 з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоказанкувате, Чернігівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого,маючого на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштованого в ТОВ «Полетехніка» на посаді менеджера управителя з оптової та роздрібної торгівлі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним

16 листопада 2024 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул.Прибережна автомагістраль, зі сторони вул. Лермонтова в напрямку вул. Фортечної в м. Запоріжжі, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться в районі ЛЕП №39, який позначене інформаційно-вказівним знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2.

При цьому, швидкість руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3 складала не менше 89,39 км/год, що перевищує максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті - 50 км/год, згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями.

У цей час пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вийшла на проїзну частину вул. Прибережна автомагістраль та стала перетинати її по нерегульованому пішохідному переходу, справа наліво за напрямком руху автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темпі швидкого бігу.

У свою чергу водій автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , який, рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода ОСОБА_8 , діючи зі злочинною недбалістю не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, продовжив свій рух, що не відповідало вимогам п. п. 12.4, 12.9 (б), 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:

- п. 12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- п. 12.9 Водієві забороняється:

б) «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29,3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;

- п. 18.1: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, оскільки останній мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом застосуванням своєчасного екстреного гальмування при русі з дозволеною швидкістю руху у населеному пункті.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, тулубу, кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів з подальшим розвитком полі органної недостатності, від яких настала смерть останньої. Увесь комплекс ушкоджень міг виникнути внаслідок ДТП при наїзді на неї рухомим транспортним засобом.

2. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікуэ за ч.2 ст. 286 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

3. Позиція обвинуваченого

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та пояснив суду, що у вечерній час 16.11.2024 він рухався по Прибрежній автомагістралі у лівій смузі, коли побачив, як пішоходним переходом біжить жінка. Він став одразу гальмувати та викручувати кермо праворуч, однак автомобіль занесло та лівою частиною він здійснив наїзд на жінку, як впала на проїзну частину. Він одразу вийшов із автомобіля, хотів надати їй першу допомогу, однак військові, які також зупинилися, зробили це більш професійно. Тоді він викликав швидку та працівників поліції та залишався на місці. Увесь час він активно співпрацював зі слідством, пройшов обстеження на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, яке не виявило жодних ознак заборонених речовин у його крові. Після госпіталізіції потерпілої він підтримував зв`язок із її родичами та пропонував матеріальну допомогу, але вони відповідали, що у лікарні додатньо необхідних медикаментів. Після смерті потерпілої він за згодою її сина відшкодував завдану своїми діями моральну шкоду та приніс вибачення. Просив суд урахувати, що за специфікою своєї роботи його діяльність пов`язана із необхідністю пересуватися на службовому транспортному засобі, тому просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, а також застосувати покарання із випробування. Факт порушення ним правил дорожнього руху визнав, у чому щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що мати мешкала сама та часто відвідувала торгівельний заклад, який розташований поруч із місцем ДТП. У цей вечір йому зателефонували та повідомили, що мати потрапила у ДТП. Він одразу виїхав до лікарні, де вона перебувала без свідомості приблизно два тижні, а потім померла. Підтвердив той факт, що обвинувачений відшкодував моральну шкоду, яка була йому заподіяна, тому жодних матеріальних претензій до нього не має. Не наполягав на позбавленні ОСОБА_3 волі та права керування транспортним засобом.

4. Мотиви суду

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та надав суду пояснення, в яких підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті.

У вчиненому щиро розкаявся, повністю визнає усі обставини злочину, вказані в його обвинуваченні, просить суворо не карати та обіцяє нових злочинів не вчиняти.

За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, оцінюючі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні доведена повністю.

5. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки ОСОБА_3 під час усього судового розгляду висловлював щирий жаль з приводу загибелі ОСОБА_8 у результаті його неумисних дій, а також активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та встановленню істини у справі, оскільки він не вчиняв жодних дій, спрямованих на зміну обставновки на місці ДТП, брав участь у проведенні усіх слідчих дій та надавав правдиві пояснення з приводу вчинення злочину, а також добровільне відшкодування моральної шкоди, що підтвердив у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

6. Мотиви призначення покарання

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює менеджером управителем з оптової та роздрібної торгівлі в ТОВ «Полетехніка», за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується відповідною характеритикою.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявності трьох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги думку потерпілого, який не наполягав на реальному позбавленні волі обвинуваченого, суд уважає за можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 основне покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст.75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 тривалий час офіційно займає посаду, яка пов`язана із використанням службового автомобіля для переміщення, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, отже, позбавлення обвинуваченого права керування транспортним засобом суттєво вплине на його рівень доходів, а також можливість належним чином забезпечувати умови проживання його неповнолітнім дітям.

До того ж, суд ураховує, що обвинувачений у добровільному порядку відшкодував заподіяну його діями моральну шкоду потерпілому, який у судовому засіданні висловився про відсутність необхідності позбавляти обвинуваченого права керування транспортним засобом.

Таокж суд уважає необхідним зазначити, що обвинувачений раніше до адміністартивної відповідальності за вчинення грубого порушення Правил дорожнього руху України не притягувався, у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння не перебував, вчинив необережний злочин, що дає підстави стверджувати, що досягнення мети покарання у вигляді запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень можливо і без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, не дивлячись на тяжкість наслідків, які були заподіяні у результаті його дій. Тому, на переконання суду, необхідності у застосуванні додаткового покарання у цьому випадку немає.

7. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Ураховуючи, що по даному кримінальному провадженню було проведено судово-інженерно-транспортні експертизи, судову фототехнічну експертизу, то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України в сумі 19 101 грн 60 коп на залучення експерта, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Скасувати арешт автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ТОВ «Полетехніка», юридична адреса: Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Зарічна, буд.55А, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2024 року.

Речові докази:

- автомобіль «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути за належністю ТОВ «Полетехніка», як законному володільцю;

- DVD диск з відеозаписами з камери відеоспостереження, встановленої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 2; DVD диск з відеозаписами з камери відеоспостереження ІС «Безпечне місто», встановленої поруч з місцем ДТП - зберігати у матеріалах провадження прокурора.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судові витрати у розмірі 19 101 грн 60 коп

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1