КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3316/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодоОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 03.04.2025 включно.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року про продовження тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає повноті судового розгляду. В ухвалі суду присутнє порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку з необґрунтованим застосуванням найбільш суворого заходу. Звертає увагу, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Апелянт вважає жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, та наведених обставин в клопотанні, дані про такі обставини відсутні.

Крім того, зазначає, що в клопотанні прокурором було запропоновано суму застави п`ятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Однак, на переконання захисника, визначена сума застави виключає можливість її внесення ОСОБА_6 , оскільки він вже досить тривалий час знаходиться в СІЗО. На думку захисника, якщо б суд в якості застави визначив суму у 25 прожиткових мінімумів, то це дало можливість скористатися допомогою небайдужих осіб на внесення застави в інтересах ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Враховуючи, що апелянтом не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність продовження існування заявлених прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України та встановив, що відсутні підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Таким чином, ОСОБА_6 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, про високу імовірність настання ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчать обставини встановлені судом першої інстанції та які характеризують особу обвинуваченого. Наведені ризики обґрунтовані та підтверджуються тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке, у випадку доведеності винуватості за пред`явленим обвинуваченням, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, також обвинувачений раніше судимий, неодружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, до затримання офіційно не працював, постійного джерела доходу не мав, ухилявся від слідства, перебував у розшуку.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що при продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення не наведено жодних доказів на підтвердження існування ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КК України, а в оскаржуваній ухвалі не наведено будь-яких реальних підстав та ризиків, які б свідчили про необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою і судом першої інстанції встановлена об`єктивна наявність наведених у клопотанні прокурора ризиків, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та вважає недостатнім застосування до ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Щодо посилання адвоката на ту обставину, що запропонована в клопотанні прокурора сума застави виключає можливість її внесення ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу, а визначений судом розмір застави відповідає вимогам ст. 182 КПК України та не є завідомо непомірним для обвинуваченого.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодоОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3