Справа № 132/3836/21
Ухвала

Іменем України

06 грудня 2024 року місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук, заявлене в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 03 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2021 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області з Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 03 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2021 року, визначено склад суду з розгляду обвинувального акта: головуючого суддю ОСОБА_7 .

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 від 30.11.2021 року, кримінальне провадження призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово в підготовче судове засідання не з`являвся без поважних причин. Привід обвинуваченого ОСОБА_4 не виконано працівниками органу поліції у зв`язку із фактичною відсутністю останнього за місцем своєї реєстрації. Відповідно до листа начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_8 від 02.12.2022 року № 91-37667/0/15-22-Вих, ОСОБА_4 виїхав 17.01.2022 року через пункт пропуску Рава-Руська, за межі України, та назад не повернувся. Згідно рапорту о/у СКП відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_4 зі слів сусідів, перебуває у Республіці Польща, та встановити фактичне місце перебування якого не надається за можливе.

Посилаючись на вищенаведені обставини, 06.06.2024 року прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 звернулась до Калинівського районного суду Вінницької області із клопотанням про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук.

Дане клопотання, ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 06.06.2024 року було задоволено, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який слід обчислювати з моменту його фактичного затримання. ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук, а кримінальне провадження зупинено до його розшуку.

05.09.2024 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшов лист начальника відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, згідно якого ухвала Калинівського районного суду Вінницької області від 06.06.2024 року про оголошення ОСОБА_4 у розшук, залишена без виконання.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 від 11.09.2024 року, поновлено судове провадження, та визначено витребувати з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України актуальну інформацію щодо перетину ОСОБА_4 державного кордону України.

10.09.2024 року прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 повторно звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області із клопотанням про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук.

Відповідно до частини 1 статті 187 КПК України, слідчий суддя, суд після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває на свободі, призначає дату судового засідання і здійснює судовий виклик.

Згідно частини 3 статті 187 КПК України, у разі неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю, слідчий суддя, суд має право постановити ухвалу про привід підозрюваного, обвинуваченого, якщо він не з`явився для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту чи тримання під вартою, або ухвалу про дозвіл на його затримання з метою приводу, якщо ухвала про привід не була виконана.

З урахуванням зазначених норм процесуального закону, суд після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебуває на свободі, призначив дату судового засідання і здійснив судовий виклик.

Відповідно до частин 1, 7 статті 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Згідно частини 1 статті 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Беручи до уваги вищенаведені норми процесуального закону, суд, за відсутності належного підтвердження отримання ОСОБА_4 судової повістки про виклик, та за відсутності даних про його ознайомлення з її змістом, був вимушений неодноразово відкладати розгляд питання щодо обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук.

На виконання ухвали Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 від 11.09.2024 року, надійшов лист начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_8 від 23.09.2024 року № 19-65156/18/24-Вих, відповідно до якого отримана актуальна інформації щодо перетину ОСОБА_4 державного кордону України, та його не повернення в зворотному напрямку.

Прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 поклалась на розсуд суду при вирішення питання щодо заявленого прокурором клопотання.

Розглянувши дане клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини шостої статті 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної в постанові від 14.02.2022 року у справі № 991/3440/20, рішення слідчого судді про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч.6 ст.193 КПК України, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст.25 Європейської конвенції про видачу правопорушників. У даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

На відміну від затриманої особи з метою приводу, яка має гарантії не пізніше 36 годин з моменту затримання бути звільненою або доставленою до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч.6 ст.193 КПК України, може бути затриманою і утримуватися під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження.

Таким чином, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч.6 ст.193 КПК України) є обов`язковим процесуальним документом (рішенням) для забезпечення вчинення процесуальних дій спрямованих для встановлення місця перебування підозрюваного за межами України та його затримання.

Такі висновки також підтверджуються:

- ч.6 ст.193 КПК України, яка передбачає, що після затримання особи (на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу;

- п.2 ч.1 ст.541 КПК України, відповідно до якого екстрадиція, зокрема, включає такі дії: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи;

- ч.1, п.1 ч.2 ст.575 КПК України, які передбачають порядок підготовки документів та направлення запиту (клопотання) про видачу особи в Україну (екстрадицію), а також перелік документів, які долучаються до такого запиту, серед яких є засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст.193 КПК України є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (п.1 Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБУ, СБУ, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17.08.2020 №613/380/93/228/414/510/2801/5).

За частиною першою статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, положення частини другої статті 177 КПК України передбачають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз вищевикладених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що обрання заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, можливо лише за відповідної процедури.

Як вбачається з обвинувального акту, який надійшов на адресу Калинівського районного суду Вінницької області, та перебуває на його розгляді, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за наступних обставин. Так, ОСОБА_4 25.09.2020 року о 15год.30хв. знаходячись на автовокзалі, розташованому за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, місто Калинівка, вулиця Незалежності, будинок № 49, та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до рейсового автобусу, який стояв на території автовокзалу, де з багажного відділення здійснив крадіжку валізи марки «Lojel», яка належить ОСОБА_11 , яка відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 739 від 09.10.2020 року, становить 630грн.00коп. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми протиправними діями ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 630грн.00коп.

Під час розгляду даного кримінального провадження, ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 06.06.2024 року, задоволене клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук. Обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який визначено обчислювати з моменту фактичного затримання обвинуваченого. Оголошено обвинуваченого ОСОБА_4 у міжнародний розшук. Кримінальне провадження зупинено до його розшуку.

Дане судове рішення в передбаченому законом порядку набуло законної сили, та на даний час є чинним.

Частиною першою статті 2 КК України визначено, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» від 18.07.2024 № 3886-IX.

Вказаним Законом внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому положення частини третьої статті 3 КК України визначають, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно із частиною другою статті 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду від 07.10.2024 року, частиною другою статті 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (НМДГ). Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становила від 0,5 до 2 НМДГ.

Як зазначив Верховний Суд, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 НМДГ.

Положеннями частини першої статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина шоста статті 3 КК України).

Згідно з пунктом 5 підрозділу І Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК), у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК, з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 підрозділу І Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 01 січня 2020 року становив 2102 гривні. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2020 році для кримінально-правової кваліфікації становив 1051 гривні.

Отже, для вирішення питання щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення або ж складу адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи перевищує вартість майна, що стало предметом посягання, 2 НМДГ, тобто 2102 гривні.

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та вартість викраденого ним майна становить 630 гривні, є меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, а саме 2102 гривні.

Таким чином, в сукупності з наведеними нормами Конституції та КК України, висновками Об`єднаної палати Верховного Суду у наведеній вище постанові, наявна правова підстава для закриття кримінального провадження, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З урахуванням наведених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук, заявлене в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 03 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Керуючись ст.ст.335, 371-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошення його у міжнародний розшук, заявлене в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 03 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя