Справа № 442/7448/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1031/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року,

з участю: прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановив:

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.

На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його від подальшого відбування покарання.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги засуджений вказує на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що він відповідно до закону набув право на умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув 2/3 строку призначеного йому покарання, сумлінно працює та має заохочення.

Вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що виправився.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, засудженого на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_6 , його поведінку, ставлення до праці та його відношення до вчиненого злочину за весь період відбування покарання.

Як убачається з матеріалів справи та характеристики, ОСОБА_6 з 29.04.2022 відбуває покарання в місцях попереднього ув`язнення та місцях позбавлення волі, за весь цей час характеризується наступним чином: 1 раз заохочений адміністрацією установи за сумлінне ставлення до праці і добру поведінку в грудні 2022 року; 15.01.2024 за злісне порушення режиму відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України. Дотримується правил пожежної безпеки і безпеки праці, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До роботи відноситься сумлінно, поставлення завдання виконує. Бере участь у проведенні виховних заходів, які проводяться в установі, заходи виконані частково. Самооцінка засудженого адекватна, однак, бувають прояви неадекватної до ситуації поведінки, легко піддається антисоціальному впливу; вину в скоєному визнає, щиро розкаюється, має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити в життя; ризик скоєння повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній; до реалізації програм диференційованого виховного впливу не задіяний, часто змінює місце праці на контрагентських об`єктах, станом на сьогодні працевлаштований на контрагентському об`єкті Дрогобицький м`ясокомбінат допоміжним робітником.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі вищенаведені дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не довів про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений постійно змінює місце праці, не заохочувався протягом 2023 - 2024 років, натомість, притягувався до дисциплінарної відповідальності. Така поведінка не свідчить про сталий процес позитивних змін, які відбуваються в особистості ОСОБА_8 та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, його свідоме відновлення в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Посилання засудженого на те, що він має стареньких батьків, які потребують його допомоги, то ця обставина не може бути взята до уваги як така, що свідчить про виправлення засудженого під час відбування покарання.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого, оскільки, в даному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, а тому для досягнення цілей покарання, з огляду на матеріали справи, умовно-дострокове звільнення засудженого не є виправданим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.81 КК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: