Номер провадження: 11-сс/813/28/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 30.09.2024 про відмову в накладенні арешту на майно в межах к/п №0000550 від 26.08.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000550 від 26.08.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України було відмовлено в задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене 15.08.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільні телефони марки «Xiaomi 13 TPro» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 ; «Iphone 15 ProMax» у корпусі золотого кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 із паролем НОМЕР_6 з сім-картою з номером телефону НОМЕР_7 ; «Iphone13Pro», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 із паролем НОМЕР_10 з сім-картою з номером телефону НОМЕР_11 ; «Xiaomi 13 TPro», IMEI 1: НОМЕР_12 , IMEI 2: НОМЕР_13 із паролем Rolenmen з сім-картою з номером телефону НОМЕР_14 , НОМЕР_15 ; планшет марки «IpadPro» 6-го покоління, s/nD47L64JY6D, із встановленими месенджерами, із паролем від 6 до 1;

- картку банку «ПриватБанк» із номером № НОМЕР_16 ;

- грошові кошти, вилучені в шафі, яка знаходиться в кімнаті проживання ОСОБА_9 , номіналом 102 купюри по 100 грн., 39 купюр по 500 грн., 18 купюр по 200 грн., 28 купюр по 1000 грн усього на загальну суму 61 300 грн., 2 купюри по 100 доларів США, 12 купюр по 100 Євро, 8 купюр по 50 Євро, на загальну суму 1600 Євро до спец. пакету №PSP2113024; грошові кошти, вилучені в шафі, яка знаходиться в кімнаті проживання ОСОБА_9 , номіналом 133 купюри по 1000 грн., 108 купюр по 500 грн., 75 купюр по 200 грн., усього на загальну суму 202 000 грн., до спец. пакету №WAR1750709; грошові кошти, вилучені із сейфу, який знаходиться в кімнаті проживання ОСОБА_9 , номіналом 100 купюр по 1000 грн., 200 купюр по 1000 грн., усього на загальну суму 210 000 грн., купюри номіналом 100 доларів США на загальну суму 15 000 доларів США, купюри номіналом 100 євро на загальну суму 5900 Євро до спец. пакету №WAR1750708 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України повернуті особі, у яких воно було вилучено.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя зазначила, що слідчим не було доведено відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, зокрема, не було доведено його відношення до розслідуваного к/п № 0000550 та яким чином зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів, натомість, матеріали клопотання не містять об`єктивних та беззаперечних доказів того, що вилучені мобільні телефони, планшет, банківська картка та гроші можуть належати ОСОБА_9 , який за версією слідства причетний до обставин даного кримінального правопорушення; слідчий не зміг пояснити, яке відношення до обставин кримінального правопорушення мають ОСОБА_10 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та у зв`язку з чим у них було вилучено майно.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що вилучені під час обшуку грошові кошти в загальному розмірі 473 300 грн., 15 200 доларів США та 7500 Євро мають доказове значення в зазначеному кримінальному провадженні, оскільки встановлені факти, що свідчать про те, що вони набуті кримінально-протиправним шляхом, а саме отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України в якості винагороди, тобто відповідають критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, тобто такі грошові кошти можуть бути предметом спеціальної конфіскації; під час проведення обшуку ОСОБА_11 повідомив, що вилучені грошові кошти належать його сину ОСОБА_9 ;

- слідчим суддею не було враховано того, що під час огляду мобільних телефонів, вилучених під час обшуку у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було встановлено їх листування з особою, причетною до вчинення вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_9 , який є сином ОСОБА_11 , відповідно до якої ОСОБА_9 повідомляє своїх родичів про здійснення злочинної діяльності, пов`язаної із незаконним переправленням осіб через державний кордон, а також про те, що грошові кошти він отримує злочинним шляхом та перераховує їх на потреби своїх родичів; мобільні телефони та планшет із встановленими месенджерами, а також банківська картка є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, оскільки використовувались для спілкування співучасників злочину між собою, для спілкування з потенційними клієнтами, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, для оплати незаконних послуг;

- слідчим суддею, всупереч вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна було розглянуто лише через 39 днів після його надходження до суду, без оголошення ухвали в присутності прокурора або слідчого, чим було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Посилаючись на викладені обставини прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на вище перелічене майно, вилучене 15.08.2024 під час проведення обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера 76.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 та власники майна в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомили та жодних клопотань на адресу суду не подавали.

Враховуючи неявку прокурора та власників майна в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку представника власників майна, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі прокурора та власників майна.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, зазначених вимог закону дотримався не у повному обсязі з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту клопотання про накладення арешту на майно в межах к/п №0000550 вбачається, що слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу та забезпечення спеціальної конфіскації (т. 1, а.с. 1-6).

Окрім того, з клопотання слідчого, витягу з ЄРДР в к/п №0000550 (т. 1, а.с. 7-8) та інших матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів, зокрема, стосовно організації на території Одеської обл. групою осіб незаконного переправлення осіб через державний кордон України до респ. Молдови (ПМР) за грошову винагороду.

В ході проведення досудового розслідування встановлено особу, яка причетна до вказаного злочину та на даний час проживає в Федеративній парламентській республіці Швейцарія, через телеграм канал під псевдонімом « ОСОБА_12 » здійснює пошук осіб, які мають на меті незаконно перетнути державний кордон України, з метою ухилення від призову на військову службу, публікуючи рекламу в соціальних мережах «ТікТок» та «Ютуб»; цінова політика за послуги коливається від 850 доларів США до 3500 доларів США.

Після підбору особи, зацікавленої в незаконному перетині державного кордону, фігурант телефонує та проводить детальний інструктаж щодо порядку подальших дій, одягу, наявність сім-карти «Київстар» та рахунок в «Монобанку», роз`яснює порядок дій у разі зустрічі автомобіля чи третіх осіб, наголошуючи про рух суворо та чітко по маршруту, пересилаючи в телеграм «ухилянту» gps точки та стрілки маршруту до державного кордону України. Розрахунок здійснюється на карту «Монобанку» після незаконного перетину державного кордону.

06.08.2024 органом досудового розслідування було проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді слідчого експерименту на напрямку Топали (України) Шевченкове (ПРРМ), пп/зн 0346 на відстані до 3000 метрів зупинено т/з «Камаз», д.н.з. НОМЕР_17 , під керуванням водія (конфідента), в якому перебувало 48 громадян (мешканців областей), які мали намір порушити державний кордон.

В ході проведення 15.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.08.2024 обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 76 за місцем реєстрації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за місцем проживання його батька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено мобільні телефони, планшет, банківську картку «ПриватБанк», а також грошові кошти в загальному розмірі 473 300 грн., 15 200 доларів США та 7500 Євро (т. 1, а.с. 119-123).

Постановою ст. слідчого СВ СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 від 15.08.2024 вилучене під час проведення обшуку вищевказане майно було визнано речовими доказами в зазначеному кримінальному провадженні (т. 1, а.с. 124-127).

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Диспозиція злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, досудове розслідування за ознаками якого наразі здійснюється в к/п №0000550, передбачає кримінальну відповідальність за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, або за попередньою змовою групою осіб.

Аналіз долучених до клопотання слідчого матеріалів кримінального провадження дає підстави стверджувати про те, що вилучені 15.08.2024 в ході проведення обшуку мобільні телефони марки «Xiaomi 13 TPro», «Iphone 15 ProMax», «Iphone13Pro», «Xiaomi 13 TPro» та планшет марки «IpadPro» в даному кримінальному провадженні відповідають критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема, ймовірно є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та містять інформацію, яка має доказове значення в даному кримінальному провадженні.

Зазначена обставина підтверджується змістом проведених у провадження слідчих дій, зокрема, протоколами огляду мобільних телефонів та планшету (т. 1, а.с. 172-216, 217-239; т. 2, а.с. 1-15, 16-40, 41-51), із аналізу яких вбачається, що вилучені технічні пристрої використовувались з метою листування із особою, ймовірно причетною до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України ОСОБА_9 , а також із потенційними «клієнтами», тобто особами, зацікавленими в незаконному перетині державного кордону України; телефони містять інформацію, яка підтверджує ймовірну причетність саме ОСОБА_9 до організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та отримання за таку діяльність відповідної неправомірної вигоди.

Колегія суддів, погоджуючись із доводами прокурора в цій частині та зазначає, що не накладення арешту на вказані вище технічні пристрої може призвести до знищення або втрати таких речових доказів, що може негативно вплинути на досягнення завдань кримінального провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд констатує, що в даному випадку зазначені вище мобільні телефони та планшет, належні на праві приватної власності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , відповідають критеріям, встановленим ст. 98 КПК України та є речовими доказами в даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим слідчий обґрунтовано звернувся із клопотанням про накладення арешту на такі технічні пристрої, а слідчий суддя дійшов помилкового та передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене майно задля забезпечення можливості його збереження в якості речового доказу.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки слідчого судді в цій частині не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, слідчим суддею не було взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Разом із тим, всупереч твердженням прокурора, ні в наявних у розпорядженні апеляційного суду матеріалах судового провадження, не міститься доказів того, що грошові кошти, в загальному розмірі 473 300 грн., 15 200 доларів США та 7500 Євро, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , мають будь-яке відношення до вчинення вказаного злочину, за фактом якого на теперішній час здійснюється досудове розслідування у к/п №0000550.

Так, органом досудового розслідування не було доведено того, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_11 грошові кошти були отримані кримінально протиправним шляхом, зокрема, внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Натомість, колегія суддів зауважує на тому, що обшук, за результатами якого були вилучені вищезазначені грошові кошти, було проведено за місцем проживання ОСОБА_11 , який не має жодного процесуального статусу в межах даного кримінального провадження, йому не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, при цьому, на підтвердження законності походження таких грошових коштів слідчому судді були надані відповідні документи, які підтверджують факт здійснення ОСОБА_11 в період часу з 11.01.2021 по 06.02.2023 підприємницької діяльності та відповідного відчуження належного йому на праві приватної власності нерухомого майна (т. 1, а.с. 150-151, 152-153).

Відтак, наявні у розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріали провадження не містять доказів того, що вилучені грошові кошти набуті злочинним шляхом, зокрема, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за ознаками якого наразі проводиться досудове розслідування даного кримінального провадження.

Окремої уваги вартий той факт, що клопотання слідчого в частині необхідності накладення арешту на картку «ПриватБанк» із номером № НОМЕР_16 не містить жодного належного обґрунтування, натомість, не є зрозумілим, яку саме доказову цінність має зазначена банківська картка для доведення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції вважає, що органом досудового розслідування не було доведено відповідності вказаної картки критеріям речових доказів, визначеним у ст. 98 КПК України.

Сам по собі факт наявності в матеріалах к/п №0000550 постанови слідчого від 15.08.2024 про визнання вилученого майна, в тому числі вилучених грошових коштів та банківської картки, речовими доказами (т. 1, а.с. 124-127) не може автоматично свідчити про відповідність таких речей критеріям речових доказів, визначеним зазначеною вище ст. 98 КПК України.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить переконання, що органом досудового розслідування не було доведено того, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, зокрема, грошові кошти на загальну суму 473 300 грн., 15 200 доларів США та 7500 Євро та банківська картка «ПриватБанк», відповідає встановленим законом критеріям речових доказів в зазначеному кримінальному провадженні, зокрема, є предметом кримінальних правопорушень або набуті кримінально протиправним шляхом.

Разом із тим, заслуговують на увагу також посилання прокурора на порушення слідчим суддею встановленого вимогами ч. 1 ст. 172 КПК України дводенного строку для розгляду клопотання про арешт майна, разом із тим, з урахуванням завантаженості судів 1-ої інстанції та скорочених строків розгляду справ даної категорії, дані порушення, на переконання колегії суддів, не є істотними та не можуть бути єдиними підставами для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В свою чергу, п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відтак, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, не звернувши увагу на обґрунтованість та вмотивованість клопотання слідчого в частині необхідності накладення арешту на мобільні телефони та планшет, вилучені під час проведення обшуку, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на зазначені технічні пристрої.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна з підстав, викладених апеляційним судом вище.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, вилучене 15.08.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 в межах к/п №0000550 від 26.08.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 15.08.2024 в ході проведення обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 76 в межах к/п №0000550 від 26.08.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме на:

- мобільні телефони марки «Xiaomi 13 TPro» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 ; «Iphone 15 ProMax» у корпусі золотого кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 із паролем НОМЕР_6 з сім-картою з номером телефону НОМЕР_7 ; «Iphone13Pro», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 із паролем НОМЕР_10 з сім-картою з номером телефону НОМЕР_11 ; «Xiaomi 13 TPro», IMEI 1: НОМЕР_12 , IMEI 2: НОМЕР_13 із паролем Rolenmen з сім-картою з номером телефону НОМЕР_14 , НОМЕР_15 ; планшет марки «IpadPro» 6-го покоління, s/nD47L64JY6D, із встановленими месенджерами, із паролем від 6 до 1.

В задоволенні іншої частини клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4