ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 242240 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22 лютого 2025 року включно та визначено заставу у розмірі 242240 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_8 підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків. Вважає, що продовження запобіжного заходу і подальше тримання під вартою ОСОБА_8 є недоцільним, не пропорційним до особи підозрюваного та обставин справи, а визначений розмір застави є не співмірним з його реальними доходами. Вказує, що дії ОСОБА_8 кваліфіковані невірно, а тому підозра не є обґрунтованою.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, висновки суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 обґрунтовані та підтверджуються матеріалами справи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. 28.09.2024 року складено та вручено ОСОБА_8 письмове повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_9 від 01.08.2024 року про вчинення кримінального правопорушення; рапортами оперативних підрозділів; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 05.08.2024, 16.09.2024, 24.09.2024, який показав, що ОСОБА_8 запропонував йому за 10000 доларів США перетнути державний кордон України з Придністровською Молдавською Республікою, та в подальшому з цією метою вживав активних заходів щодо реалізації переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза пунктами пропуску на виїзд з Придністровською Молдавською Республікою; протоколом огляду від 08.08.2024, згідно якого було прослухано та складено стенограму аудіо файлу записаного 27.07.2024 року телефонної розмови абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користується свідок ОСОБА_9 з абонентським номером НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_8 . Протоколом огляду від 10.09.2024 р., згідно якого оглянуто грошові кошти в сумі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень, які необхідні для завдатку щодо переправлення останнього через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки. Протоколом огляду від 16.09.2024 р., згідно якого оглянуто мобільний телефон свідка ОСОБА_9 , а саме листування в застосунку «WhatsApp» між свідком ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , де міститься мова, щодо відправки завдатку еквівалентного 100 доларам США на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_8 . Протоколом про результати контролю за вчинення злочину від 10.09.2024, згідно якого зафіксована розмова та відеозапис направлення задатку в сумі 4200 грн., через термінал «Ibox» свідком ОСОБА_9 на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_8 , щодо переправлення останнього через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки за грошову винагороду у сумі 10000 доларів США; постановою від 16.09.2024 про використання заздалегідь ідентифікованих засобів під час проведення НСРД; протоколом огляду від 17.09.2024, згідно якого оглянуті імітаційні грошові кошти в сумі 10000 доларів США купюрами по 100 доларів США у кількості 100 штук, залучені до провадження як ідентифіковані засоби; протоколом огляду предмету від 16.09.2024, згідно якого оглянуто паперову квитанцію датовану 10.09.2024, щодо перерахування грошових коштів (завдатку) в сумі 4200 грн., на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_8 постановою про визнання речових доказів від 17.09.2024 року - квитанції щодо перерахування грошових коштів (завдатку) в сумі 4200 грн., на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_8 ; постановою про уточнення анкетних даних від 20.09.2024; протоколом огляду від 24.09.2024, згідно якого оглянуто грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, які необхідні для оформлення документів, щодо переправлення останнього через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки; протоколом огляду предмету від 25.09.2024, згідно якого оглянуто паперову квитанцію до платіжної інструкції, яка датована 24.09.2024, щодо перерахування грошових коштів в сумі 2500 грн., на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_8 , за оформлення документів, щодо переправлення останнього через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки. постановою про визнання речових доказів від 25.09.2024 року - квитанції щодо перерахування грошових коштів в сумі 2500 грн., на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_8 , за оформлення документів, щодо переправлення останнього через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 28.09.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, колегія суддів вважає, що наявна обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в контексті її розуміння ЄСПЛ.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

30 вересня 2024 року слідчим суддею Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відносно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» строком до 26 листопада 2024 року.

22 листопада 2024 року слідчим суддею Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відносно ОСОБА_8 строк дії запобіжного у виді тримання під вартою продовжено до 28 грудня 2024 року.

25 грудня 2024 слідчим суддею Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжено до 22 лютого 2025 року.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України судом встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Наявність таких ризиків підтверджується тяжкістю кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомістю наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим.

При продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчим суддею було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, вплинути на свідків, а також вчинити спробу втечі чи переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначені ризики мали місце під час застосування запобіжного заходу і на даний час не зменшились.

Колегія суддів зауважує, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій.

Заявлені прокурором ризики є цілком ймовірними та чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи захисників про необґрунтованість заявлених ризиків є такими, що не заслуговують на увагу.

Продовжуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 строк тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при продовженні строку тримання під вартою, передбачені ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з конфіскацією майна, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею прийняті до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , відомості про його майновий та сімейний стан, зокрема, останній офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується задовільно, має постійне місце проживання, має на утриманні непрацездатних батьків.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для зменшення розміру застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, тому підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, суд апеляційної інстанції не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про наявність на утриманні у ОСОБА_8 непрацездатних батьків та наявність постійного місця проживання не виключають наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою винесена законно та обґрунтовано, з урахуванням вимог, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 та визначено заставу у розмірі 242240 гривень, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді