Справа№938/258/25
Провадження № 1-кп/938/66/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000115 від 24.10.2024 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Красник Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працевлаштованого, з повною загальною середньою освітою, депутатом не обирався, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби у великих розмірах без мети збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.

ОСОБА_4 , перебуваючи в першій декаді жовтня 2024 року в обідній час (біль точної дати та часу не встановлено) поблизу лісового масиву неподалік вул. Робітнича в с.Красник Верховинського району Івано-Франківської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зокрема ст.7 цього Закону, шляхом знахідки незаконно придбав без мети збуту для власного споживання наркотичний засіб канабіс.

У подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зокрема ст.7 цього Закону, незаконно зберігав незаконно придбаний без мети збуту для власного споживання наркотичний засіб канабіс загальною кількістю 687,862 грама, який 12.11.2024 року працівниками Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області виявлено та вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку зап місцем його фактичного проживання по АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку експерта від 26.11.2024 року вилучена в ОСОБА_4 речовина є наркотичним засобом канабісом, кількість якого в перерахунку на суху речовину становить 687 та 0,862 грама.

Отже, своїми умисними діями, які виразилися в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що дійсно восени 2024 року він, збираючи гриби в лісі, знайшов поліетиленовий пакет, в якому була висушена подрібнена речовина. Зрозумів, що виявлена ним речовина є коноплею, що вияснив за допомогою інтернету, тому забрав пакет до себе додому для подальшого викурювання коноплі. В листопаді минулого року за місцем його проживання працівниками поліції проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено вищевказаний поліетиленовий пакет із вмістом коноплі в ньому.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, то не заперечував щодо того, щоб суд не допитував свідків по даній справі, не досліджував письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку (а.с.31).

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження без дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим не оспорюються.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та матеріалів, які характеризують його особу та/або стосуються речових доказів по справі, процесуальних витрат на проведення експертиз, а також, дослідженням досудової доповіді, складеної працівником Верховинської РС філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.

При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як вбачається з обвинувального акта (а.с.4), обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є те, що він щиро розкаявся у вчиненному, активно сприяв розкриттю злочину, з чим суд погоджується.

Як вбачається з обвинувального акта (а.с.4), обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд також враховує особу винного ОСОБА_4 . Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37), раніше не судимий ( а.с.34), на психіатричному та наркологічному обліку не знаходиться (а.с.38), не працює, неодружений (а.с.36), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.37), проживає в будинку бабусі-пенсіонерки, сім`я є малозабезпечена (а.с.35).

Згідно з досудовою доповіддю Верховинського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» від 03.03.2025 року - ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства - середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку Верховинського РС у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на правопорушника обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ( а.с. 24-28).

У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.2 ст.309 КК України ( в редакції закону, що діяв на час вчинення, інкримінованого ОСОБА_4 злочину, тобто станом на жовтень 2024 року) незаконне, придбання, зберігання, наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Суд звертає увагу, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, яким затверджено таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, канабіс (цілі або різного ступеня подрібнення будь-які частини рослини роду коноплі або їх суміш (за винятком власне дозрілого насіння) незалежно від того, піддавались вони екстракції, деструкції, гниттю чи враженню пліснявою) в кількості від 500 до 2500 грам є великим розміром.

Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину та по час ухвалення судом вироку щодо нього не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за вчинення цього злочину або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до переконання щодо можливості призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України, обравши одне з альтернативних покарань, передбачених у санкції цієї статті КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, суд зважає на положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Найменш суворим видом покарання, передбаченого в санкції ч.2 ст.309 КК України, є штраф від двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 34000 гривень, до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 85000 гривень.

Враховуючи, що обвинувачений не працює, проживає з бабусею-пенсіонеркою, як вбачається з акта обстеження його матеріально-побутових умов, сім`я є малозабезпеченою, то призначення даного виду покарання, тобто штрафу навіть в мінімальному розмірі, може бути "надмірним тягарем" для нього й спонукати до вчинення корисливих злочинів, у зв`язку з чим суд вважає, що штраф, як найменш суворий вид покарання, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Наступним покаранням передбаченим в ч.2 ст.309 КК України, є позбавлення волі на строк від одного до трьох років, яке слід призначити ОСОБА_4 строком на 1 рік та 6 місяців.

Однак, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (нетяжкий злочин), особу винного ( молодий вік, не судимий), обставини, що пом`якшують його покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), висновок досудової доповіді Верховинського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, застосувавши ст.ст.75,76 КК України.

При визначені тривалості іспитового строку та обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого згідно зі ст. 76 КК України, суд враховує характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного остаточного покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставину, яка обтяжує покарання.

На думку суду, іспитовий строк, необхідний для того, щоб обвинувачений ОСОБА_4 довів своє виправлення без реального відбування покарання, підлягає визначенню тривалістю два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік відповідає загальним засадам призначення покарання згідно з ст. 65 КК України та меті кримінального покарання, що визначена ст. 50 КК України, узгоджується з принципом індивідуалізації покарання, та є справедливим.

За приписами ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду в разі набрання ним законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Витрати на проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні становлять 3183,6 гривень (а.с. 4, 47-48), а саме за судові хімічні експертизи (висновки експерта від 26.11.2024 року №СЕ-19/109-24/16288-НЗПРАП та від 28.11.2024 року №СЕ-19/109-24/16287-НЗПРАП).

Дану суму слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Також відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна та про долю речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Зокрема, постановами від 12.11.2024 року та 09.12.2024 року (а.с.39-41) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000115 від 24.10.2024 року полімерний спецпакет із вмістом у ньому канабісу в перерахунку на суху речовину в кількості 687 та 0,862 грама, полімерний спецпакет із вмістом у ньому екстрату канабісу вагою 0,0065 грама, дві частини пластикових пляшок і відрізка фольгованого паперу.

Вищевказані речові докази зберігаються в кімнаті речових доказів Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області (а.с.42-43), на які ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2024 року (а.с.44-46) накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпоряджання та/або користування.

У п.3 та п.4 ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, також знищується.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 ( один) рік та 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 ( один) рік.

Відповідно до вимог ч. 1, ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок витрат на проведення судової експертизи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2024 року, на полімерний спецпакет із вмістом у ньому канабісу в перерахунку на суху речовину в кількості 687 та 0,862 грама, полімерний спецпакет із вмістом у ньому екстрату канабісу вагою 0,0065 грама та дві частини пластикових пляшок, відрізок фольгованого паперу.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-полімерний спецпакет із вмістом у ньому канабісу в перерахунку на суху речовину в кількості 687 та 0,862 грама, полімерний спецпакет із вмістом у ньому екстрату канабісу вагою 0,0065 грама та двох частин пластикових пляшок і відрізка фольгованого паперу знищити.

Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_5