27.01.2025
Провадження № 1-кп/331/361/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України,

з участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

У С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України.

1. Короткий зміст клопотання

Прокурор Бердянської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 просив продовжити щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а за умисне вбивством при обтяжуючих обставинах довічне позбавлення волі. Після вчинення злочину обвинувачений тривалий час переховувався від органу досудового розслідування та перебував в офіційному розшуку. На даний час у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання на підконтрольній Україні території, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що в разі не продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він, перебуваючи на свободі, з метою ухилення від покарання за вчинені кримінальні правопорушення буде переховуватись від суду, тим самим унеможливить проведення судового розгляду та прийняття остаточного рішення у розумні строки. Вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

2. Позиції учасників провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 клопотання підтримав та вважав обґрунтованим заявлений ризик. Вважав, що інший запобіжний захід, зокрема і домашній арешт не буде дієвим.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі, при цьому зазначили, що прокурором не доведений ризик на користь подальшого утримання обвинуваченого під вартою. Окремо просили врахувати, що адвокат ОСОБА_7 , на підставі договору оренди житлового приміщення для свого клієнта ОСОБА_5 винайняв житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де планує розмістити останнього у разі його звільнення та допомагати йому влаштуватися на волі. Окремо просив колегію суддів звернути увагу на термін пербування ОСОБА_5 під вартою, який дорівнює 5 років та 3 місяці, що, із урахуванням вимог ч.5 ст. 72 КК України, може складати 10 років та шість місяців терміну позбавлення волі, що виходить за рамки розумних строків судового розгляду.

3. Встановлені колегією суддів обставини

З протоколу затримання особи з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 21 жовтня 2019 року, вбачається, що 21 жовтня 2019 року о 11 години 00 хвилин, в порядку ст. 191 КПК України, ОСОБА_5 був затриманий та доставлений до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2019 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Вільнянська УВП (№11)». Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного обмеження свободи пересування, тоюто з 11 год 00 хв 21 жовтня 2019 року до 11 год 00 хв 20 грудня 2019 року. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 листопада 2019 року, ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2019 року залишено без змін.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років із конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Ухвалою Запорізького апеляційного суд від 14 серпня 2024 року вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, яким є Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

24 вересня 2024 року до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 10 жовтня 2024 року продовжено щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ "Запорізькій слідчий ізолятор" на час судового розгляду на два місяці терміном дії до 08 грудня 2024 року включно.

Ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 05 грудня 2024 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України та продовжено щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ "Запорізькій слідчий ізолятор" на час судового розгляду на два місяці терміном дії до 03 лютого 2025 року включно.

Події кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 були вчинені 24.09.2014.

4. Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Під час вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Необхідно також зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"-1).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

5. Оцінка та мотиви колегії суддів

Так, колегія суддів ураховує тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а за умисне вбивство при обтяжуючих обставинах довічне позбавлення волі. До вчинення цих кримінальних правопорушень ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 перебуває під вартою з 21 жовтня 2019 року, тобто більше п`яти років. При цьому, необхідно ураховувати, що кримінальне правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , було вчинено 24.09.2014, а, відповідно до норм законодавства, яке розповсюджується і на осіб, які вчинили злочин в період до 23 грудня 2015 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, яким передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в розумінні ч.1 ст.5 КК України є зворотною дією закону, який «іншим чином поліпшує становище особи.

Тобто, станом на сьогодні, ОСОБА_5 відбув частину строку покарання, яка може бути йому призначена судом, терміном понад 10 років 6 місяців.

Дійсно, з огляду на суворість покарання та тяжкість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , ризик можливого ухилення від суду є очевидним та наявним, але під час судового засідання були встановлені нові обставини, а саме: про те, що ОСОБА_5 має можливість проживати у м. Запоріжжі, оскільки у його інтересах захисник уклав договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що дає підстави стверджувати, що ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду значно зменшився з огляду на наявність у нього постійного місця проживання, а також з огляду на термін строку вже відбутого ОСОБА_5 покарання, що перевищує минімальну межу, встановлену у ч.2 ст. 115 КК України.

6. Висновки колегії суддів

Отже, приймаючи до уваги, те що на підставі договору оренди житлового приміщення обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м. Запоріжжі, дослідивши дані біографії обвинуваченого, який раніше є не судимим, а також враховуючи термін строку перебування обвинуваченого під вартою, який може бути зарахований до строку покарання, та який перевищує мінімальну межу, передбачену у санкції ст. 115 ч.2 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що на час судового розгляду справи продовження обраного раніше найсуворішого запобіжного заходу не буде відповідати меті його застосування, а запобігання встановленому колегією суддів ризику у вигляді переховування від суду можливо із застосуванням до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання із забороною покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілобовово.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.181, 184, 194, 314-316 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання прокурора Бердянської окрудної прокуратури м. Запоріжж ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Обрати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, одруженого, який на утриманні має малолітню дитину 2014 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних заходів контролю, на час судового розгляду на два місяці терміном дії до 28 березня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) цілодобово не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) з`являтися до суду за першим викликом у призначений час;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) задати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

Контроль за виконанням ухвали покласти на співробітників відділення поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти у залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3