Справа № 650/1579/25
провадження №1-кс/650/424/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року селище Велика Олександрівка

Слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002418 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2022 року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон Херсонської області, документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 23.01.2015 Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який не є депутатом ради будь-якого рівня, раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить розглянути клопотання та постановити ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України, а саме: у колабораційній діяльності, а саме добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Обґрунтованість підозри, а також ймовірність перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, які виправдовують необхідність обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без застосування застави та без визначення строку його дії.

На судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Факт ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та його перебування на тимчасово непідконтрольній території України встановлений як об`єктивними обставинами справи так і показаннями свідків, які знайомі із підозрюваним та надали детальні та послідовні пояснення з цього приводу.

На судовому засіданні захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора пояснивши, що наведені у клопотанні ризики не підтверджені належними доказами, а вирішення даного питання за відсутності підозрюваного порушує права останнього на захист.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 42 КПК України підозрюваний зобов`язаний в тому числі прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України .

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частини шостої статі 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно з частиною четвертою статті 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Відповідно до частини шостої статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до частини першої статті 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статей 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень

Згідно із частинами першою та другою статті 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Відповідно до частини першої статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до частини другої статті 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002418 від 22.07.2022 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він будучи громадянином України та водночас проросійськи налаштованою особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, починаючи з червня 2022 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена), перебуваючи в м. Берислав Бериславського району Херсонської області, територія якого з 09.03.2022 по 11.11.2022 перебувала під окупацією представників зс держави-агресора російської федерації, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч передбачених Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування» та інших норм і законів, діючих на території суверенної України, прийняв пропозицію осіб із числа представників окупаційної влади держави-агресора російської федерації та добровільно, з власної ініціативи зайняв посаду так званого «заступника голови військово-цивільної адміністрації Бериславського адміністративного району» (мовою оригіналу: заместитель Главы военно-гражданской администрации Бериславского административного района).

В подальшому, перебуваючи на зазначеній посаді, ОСОБА_6 відповідно до незаконно набутих владних повноважень виконував обов`язки щодо здійснення і виконання організаційно-розпорядчих функцій, пов`язаних з вирішенням питань соціального захисту та виплати грошового забезпечення незахищеним верствам населення, прийняття та оформленням заявок на такі виплати, вирішення транспортно-логістичних питань на підконтрольній вказаному незаконному органу території, взаємодії із засобами медіа та масової інформації від імені незаконного органу влади, а також здійснення прийому громадян з питань безпідставного вилучення майна військовослужбовцями зс рф.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України, а саме: у колабораційній діяльності, а саме добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Обґрунтованість підозри підтверджується:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , під час якого останні повідомив наступне, що йому добре відомий ОСОБА_6 , із яким він познайомився задовго до війни під час рибалки

на р. Дніпро. Також йому добре відомо про призначення окупаційною владою ОСОБА_8 на посаду так званого заступника начальника Бериславської ВЦА через те, що одного разу у травні 2022 року до нього прийшли військові рф та забрали належний йому автомобіль Деу Сенс. При спілкування із місцевими мешканцями м. Берислав свідкові стало відомо, що в розшуку його автомобіля йому можуть допомогти в окупаційній Бериславській ВЦА. Цього ж місяця свідок пішов до будівлі Бериславської районної ради, де по його питанню до нього спустився ОСОБА_6 . Розповівши останньому про проблему ОСОБА_9 сказав їхати до м. Каховка та писати заяву, що свідок і зробив та в подальшому через декілька днів військові повернули свідку автомобіль. Більше із ОСОБА_10 свідок не спілкувався. Від місцевих мешканців свідку стало відомо що ОСОБА_6 зайняв одну із керуючих посад в Бериславській ВЦА;

- пред`явленням для впізнання за фотознімком зі свідком ОСОБА_7 , під час якого останній на фотознімку впізнав ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , під час якого останній повідомив наступне, що добре знає ОСОБА_6 , через те, що останній являється його зятем. З приводу зайняття ОСОБА_6 посади так званого заступника начальника Бериславської ВЦА свідок повідомив, що наприкінці травня, початку червня 2022 року він був за місцем мешкання ОСОБА_6 , через те, що один раз у тиждень вони збираються за сімейним столом, під час чого ОСОБА_6 сказав, що хоче зайняти посаду в окупаційній цивільній адміністрації м. Берислав, через те, що хоче допомагати людям. Через деякий час свідок дізнався від мешканців м .Берислав, про те, що ОСОБА_9 приступив до виконання обов`язків заступника начальника окупаційної військово-цивільної адміністрації м. Берислав, а ще через деякий час це підтвердив і сам ОСОБА_9 . Під час перебування на вказаній посаді ОСОБА_9 працював із населенням, вирішував їхні проблеми, пов`язані із крадіжками їх майна, та інші питання, особисто свідок не знає імена осіб які до нього зверталися. Місце роботи ОСОБА_10 знаходилось в приміщенні Бериславської районної ради, свідок на його робочому місці не був та із представниками окупаційної влади не бачив. За декілька днів до того, як до м. Берислав зайшли військові ЗСУ, до місці проживання свідка прийшов ОСОБА_9 , та сказав що буде прощатися та сказав, що виїздить до м. Феодосія АР Крим, оскільки знає, що українська влада повернеться до м. Берислав та те, що від зробив є кримінально карним. Його родина виїхала в Крим ще раніше, коли саме свідок не пам`ятає;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , під час якого останній повідомив наступне, що під час окупації він перебував за місцем проживання разом зі своєю сім`єю. ОСОБА_6 свідок знав до війни як місцевого мешканця м. Берислав, який працював охоронцем в ЗОШ №5, одного разу близько 15 червня 2022 року свідок хотів взяти перепустку, щоб на велосипеді проїхати з м. Берислав через Каховську ГЕС в м. Нова Каховка, та коли прийшов до Бериславської районної ради, в якій знаходились військові рф та представники окупаційної влади за вирішенням даного питання, охоронець ОСОБА_13 , який стояв на дверях провів мене на другий поверх, в який саме кабінет він не пам`ятає але в самому кінці коридору, то за столом у вказаному кабінеті сидів ОСОБА_14 , який запитав у мене що свідок хоче, на що останній повідомив про необхідність отримання перепустки. На його питання ОСОБА_8 повідомив, що через ГЕС можна проїздити тільки на легковому та грузовому транспорті, на велосипеді не можна. Далі свідок пішов по своїх справах. Охоронця ОСОБА_13 свідок також знає як місцевого мешканця м. Берислав. Посаду ОСОБА_8 свідок не знає.

- протоколом огляду відеозапису на сайті «youtube.com» із назвою « ОСОБА_14 «представитель вга (м. Берислав, Херсонська область)» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В ході перегляду вказаного відеозапису на 11 секунді зображено чоловіка якого підписано як « ОСОБА_15 - Представитель ВГА г. Берислав»;

- протоколом огляду публікації на телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » датованої 17.08.2022 під назвою «В Бериславском районе формируют базу данных для получения угля и дров по социальным ценам».

У ході огляду зафіксовано та збережено наступний зміст публікації:

«По словам заместителя главы Бериславского района ОСОБА_16 , активно проходит процесс подготовки к зимнему периоду. Власть работает над обеспечением, в первую очередь, отдаленных сёл, с которыми, в виду обстоятельств, усложнен порядок обмена информацией;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , під час якого останній повідомив наступне, що ОСОБА_6 він добре знає через те, що їхні діти ходили в одну школу та були однокласниками, у зв`язку із чим, свідок неодноразово пересікався із останнім та мав розмови. Свідку відомо, що ОСОБА_6 працював із окупаційною владою та займав певну посаду в Бериславській районній раді, але яку саме свідку не відомо. Він працював із цивільним населенням міста, надавав пропуски на проїзд блокпостів, вирішував питання щодо скарг та заяв громадян з приводу незаконних

дій військових рф. Про дані дії ОСОБА_6 свідок дізнався від місцевих мешканців під час отримання гуманітарної допомоги та декілька разів в червні-липні бачив останнього біля Бериславської районної ради із військовим рф та окупаційною владою;

- матеріалами виконаного доручення працівниками ВПК в Херсонській області ДК НПУ, до складу яких входить рапорт працівника вказаного підрозділу, особиста картка ОСОБА_6 з ДМС; Фотозображення скріншотів із телеграм каналу «Війна без фейків Херсон 2022»; протокол огляду публікацій в телеграм-каналі із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

- Протоколом огляду інформації в електронному вигляді яка розміщена у всесвітній мережі «Інтернет» за адресою: https://news-front.info/;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , під час якого останній повідомив наступне, що ОСОБА_6 до окупації Херсонської області працював охоронцем у Бериславській початковій школі №5. Так йому відомо, що його донька з внуками перебувають у м. Феодосія АР Крим, з останніми він особисто зв`язок не підтримує. З ними за допомогою СМС-повідомлень спілкується його дружина ОСОБА_18 ;

- протоколом огляду відеозапису на сайті «youtube.com» із назвою « ОСОБА_14 «представитель вга (м. Берислав, Херсонська область)» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В ході перегляду вказаного відеозапису на 11 секунді зображено чоловіка якого підписано як « ОСОБА_15 Представитель ВГА г. Берислав» в присутності свідка ОСОБА_11 ;

- проведенням впізнання за фотознімками зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , які на фотознімках впізнали ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , під час якого остання повідомила наступне, що під час окупації м. Берислав вона перебувала за місцем свого проживання та нікуди не виїздила. По сусідству із нею мешкав ОСОБА_14 разом зі своєю дружиною. Свідку відомо що ОСОБА_14 під час окупації працював у «военно-гражданской администрации» м. Берислав, але яку саме посаду він там займав їй не відомо. ОСОБА_6 вона бачила майже кожного дня. Після деокупації м. Берислав він виїхав на лівосторонню територію Херсонської області;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , яка повідомила наступне, що її зять ОСОБА_6 разом із її донькою ОСОБА_20 на даний момент проживають в м. Феодосія.

Так її зять ОСОБА_6 під час окупації працював у військовій адміністрації але на якій посаді їй не відомо, він підтримував рф, про що висловлював свої погляди;

- здійсненням допиту свідка ОСОБА_21 , під час якого останній повідомив наступне, що працює викладачем Бериславського фахового педагогічного коледжу та добре знає працівників даного закладу і ОСОБА_6 , який працював охоронцем даного закладу. Приблизно з серпня 2022 року ОСОБА_6 перестав ходити до педагогічного коледжу та від місцевих мешканців свідок дізнався що він займає мосаду одного з заступників окупаційної військової адміністрації, яку саме посаду він займав та чим на ній займався свідку не відомо, але на даний час свідку відомо що ОСОБА_6 знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим разом із дружиною;

- висновком судової портретної експертизи СЕ-19/115-23/5579/ФП згідно якої встановлено, що на фотозображенні з особистої картки Державної міграційної служби та відеозаписі на диску зображена одна і та сама людини ОСОБА_6 ;

- проведенням впізнання за фотознімками зі свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_21 , які на фотознімках впізнали ОСОБА_6 ;

- здійсненням допиту свідка ОСОБА_17 , під час якого останній повідомив, що йому добре відомий місцевий мешканець ОСОБА_14 , який добровільно пішов на бік окупаційної влади та зайняв посаду першого заступника військової адміністрації. Так під час окупації роботи майже не було та свідок вирішив звернутися до ОСОБА_22 щодо одержання матеріальної допомоги. Приблизно 20.08.2022 він зустрівся із ОСОБА_23 біля будинку творчості м. Берислав де його часто бачили, через те, що там видавали матеріальну допомогу, та ОСОБА_24 надав свідку відповідний бланк, який свідок зіпсував заповнюючи його вдома. Більше за допомогою свідок не звертався.

На скільки свідку відомо, то ОСОБА_24 на даний час перебуває у своїх батьків в АР Крим. До протоколу свідок додав вищевказану зіпсовану заяву;

- здійсненням допиту свідка ОСОБА_25 , під час якого останній повідомив наступне, що під час окупації м. Берислав він знаходився за місцем свого проживання та нікуди не виїздив. Йому добре відомий ОСОБА_14 як місцевий мешканець який добровільно пішов на співпрацю із окупантами та зайняв одну із керівних посад в окупаційній владі, але яку саме посаду він обіймав та чим займався свідку не відомо;

- здійсненням допиту свідка ОСОБА_26 , під час якого останній повідомив наступне, що йому відомий місцевий мешканець м. Берислав ОСОБА_6 , який добровільно перейшов на бік окупантів та зайняв одну із керівних посад у «военно-гражданской администрации г. Берислав», але яку саме свідку не відомо;

- здійсненням допиту свідка ОСОБА_27 , під час якого останній повідомив наступне, що йому відомий місцевий мешканець м. Берислав ОСОБА_6 , який добровільно перейшов на бік окупантів та зайняв одну із керівних посад у «военно-гражданской администрации г. Берислав», але яку саме свідку не відомо;

- здійсненням допиту свідка ОСОБА_28 , під час якого останній повідомив наступне, що йому відомий місцевий мешканець м. Берислав ОСОБА_6 , який добровільно перейшов на бік окупантів та зайняв одну із керівних посад у «военно-гражданской администрации г. Берислав», але яку саме свідку не відомо;

- здійснено допит свідка ОСОБА_29 , який під час допиту повідомив наступне, що під час окупації Бериславського району військовослужбовцями збройних сил російської федерації місцевий мешканець ОСОБА_6 пішов на співпрацю із окупаційною владою та зайняв посаду заступника керівника військово-цивільної адміністрації Бериславського району. При цьому ОСОБА_6 свідок бачив під час роздавання російської гуманітарної допомоги. В один із днів вересня 2022 свідок за вказівкою керівниці педагогічного коледжу від окупаційної влади ОСОБА_30 , відносив технічну документацію педагогічного коледжу до ОСОБА_6 , та заходив до нього в кабінет який був розташований на першому поверсі Бериславської районної ради, при цьому в кабінеті була російська символіка, а саме плакати із написами «росія на завжди», «херсон це росія», російський прапор та портрет путіна, вказану документацію він відносив для того, щоб перереєструвати педагогічний коледж на російське законодавство. Також свідок бачив ОСОБА_8 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 в педагогічному коледжі із військовослужбовцями рф, під час наради.

- проведеним впізнанням за фотознімком із ОСОБА_29 , який на фотознімку впізнав ОСОБА_6 ;

- здійсненням допиту свідка ОСОБА_33 , під час якого останній повідомив наступне, що йому дуже добре відомий гр. ОСОБА_6 , якого свідок знає ще з радянських часів, через те, що вони разом працювали в будинку піонерів. До початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України ОСОБА_6 працював охоронцем педагогічного коледжу, а в квітні 2022 року після окупації Бериславського району Херсонської області останній пішов на співпрацю заступником ОСОБА_34 та зайняв посаду заступника голови районної військової адміністрації Бериславського району, але прям точну назву його посади свідок не знає. Також одного разу ОСОБА_6 пропонував свідку створити районну раду юних туристів та очолити її. Щодо робочого місця ОСОБА_6 свідок знає що робоче місце було в будівлі Бериславської районної ради, але точного розташування кабінету свідок не знає.

- проведеним впізнанням за фотознімком із ОСОБА_35 , який на фотознімку впізнав ОСОБА_6 ;

- здійсненням допиту свідка ОСОБА_36 , під час якого останній повідомив наступне, що під час окупації Бериславського району Херсонської області військовослужбовцями збройних сил російської федерації, деякі мешканці пішли на співпрацю із окупаційною владою. Такими мешканцями були ОСОБА_37 , ОСОБА_14 та ОСОБА_38 . Щодо ОСОБА_34 може повідомити, що він приблизно у квітні 2022 року зайняв посаду голови військової адміністрації м. Берислав, який до окупації працював директором педагогічного коледжу, а ОСОБА_14 в той же час зайняв посаду заступника голови військової адміністрації м. Берислав, до окупації він працював охоронцем у педагогічному коледжу. До повноважень ОСОБА_39 входив обов`язок видавати перепустки через ОСОБА_40 . Свідку про це відомо через те, що він особисто в кінці квітня 2022 року ходив до Бериславської районної ради для того, щоб отримати перепустку, при цьому охоронець сказав піднятися на другий поверх, де знайшовши кабінет останнього зайшов до нього, але останній перебуваючи на місці сказав йому зачекати. Чекаючи під кабінетом ОСОБА_6 вийшов із кабінету та пішов у невідомому напрямку. Приблизно через годину до свідка підійшов охоронець, та повідомив, що на сьогодні він не отримає перепуску, а також те, що за перепустку необхідно платити. Свідок повідомив, що в кабінеті у ОСОБА_6 він бачив портрет путіна володимира володимирович та герб російської федерації (двоголовий орел). В подальшому свідок зустрівшись із ОСОБА_41 запитав у останнього як отримати перепуску, на що останній повідомив що може свідка підвести до ОСОБА_42 та запитати скільки це буде коштувати, на що свідок зрозумів, що йому не буде сенсу отримувати перепуску, через брак грошових коштів;

- проведеним впізнанням за фотознімком із ОСОБА_43 , який на фотознімку впізнав ОСОБА_6

- іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності обґрунтовують підозру, повідомлену ОСОБА_6 .

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

14.03.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України в порядку частини восьмої статті 135 КПК України:

повідомлення про підозру опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» у № 55 (7980) від 14.03.2025;

повідомлення про підозру опубліковано на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: «https://www.gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-yatchuku-i-s»;

повідомлення про підозру вручено захиснику адвокату ОСОБА_44 .

Згідно інформації УІАП в Херсонській області, ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України не судимий, стан здоров`я задовільний, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Не є депутатом рад будь-якого рівня.

Відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

В ході досудового розслідування, шляхом допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , встановлено, що ОСОБА_6 через певний час після окупації м. Берислав Херсонської області, виїхав на територію тимчасово окупованої АР Крим.

Встановлено, що ОСОБА_6 у встановленому законом порядку державний кордон не перетинав, на обліку лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

20.03.2025 винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 в розшук.

Відомості, які свідчать про те, що підозрювана особа переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним та оголошення його у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_6 викликався 17.03.2025, 18.03.2025 та 19.03.2025 до органу досудового розслідування для проведення з ним слідчих дій в якості підозрюваного шляхом розміщення повідомлення про виклик на сайті видання «Урядовий кур`єр» та офісу Генерального прокурора України, з причини неможливості вручення їй повідомлення про підозру особисто.

Зібрані у кримінальному провадженні докази беззаперечно вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_6 належним чином повідомлений про проведення стосовно нього досудового розслідування, набуття ним статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні відповідно до повідомлення про підозру від 14.03.2025, про необхідність його явки до слідчого слідчого відділення Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області для проведення процесуальних дій, а також на те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності на території російської федерації.

Таким чином, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик слідчого, прокурора (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), перебуває на території російської федерації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Підтверджено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі на території АР Крим, тобто на тимчасово окупованій території державою-агресором, переховується від органів досудового розслідування, а в подальшому може переховуватися і від суду оскільки:

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, усвідомлюючи тяжкість покарання та не бажаючи нести відповідальність за свої дії, останній згідно показів свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , встановлено, що ОСОБА_6 через певний час після окупації м. Берислав Херсонської області, виїхав на територію тимчасово окупованої АР Крим та переховується від органу досудового розслідування;

ОСОБА_6 , усвідомлюючи те що ним вчинено тяжкий злочин за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 років, з метою уникнення відповідальності залишив місце свого проживання м. Берислав Бериславського району Херсонської області, яке деокуповано 11.11.2022 та переїхав на тимчасово окупованій АР Крим, де переховується від органів досудового розслідування;

підозрюваний за викликом 17,18,19 березня 2025 року до слідчого не з`явився;

20.03.2025 постановою слідчого, ОСОБА_6 оголошено в розшук;

про можливість переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду також свідчить наявність тісних соціальних зв`язків на території держави-агресора.

Таким чиним підтверджено ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Оскільки більшість свідків є знайомими ОСОБА_6 , використовуючи різноманітну залежність від нього, останній може здійснювати на них вплив, у тому числі і у спосіб, небезпечний для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: підозрюваний може незаконно впливати на свідків.

Крім того, враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає наявними ризики, передбачені п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний, перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, шляхом зайняття посад в окупаційних органах влади, у тому числі в адміністрації державі-агресора тобто продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у вчинені якого підозрюється, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при тому, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, відповідно до частини шостої вказаної статті, не може бути застосований у даному провадженні, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ті обмеження та обов`язки, що покладаються на особу як підозрювану особу, за своєю природою не здатні належним чином контролювати її поведінку, а отже їх не буде достатньо за наведених вище обґрунтувань.

Захисник хоча і послався на незгоду із заявленим прокурором клопотанням, проте він не навів жодних конкретних аргументів з приводу заявлених прокурором підстав для задоволення клопотання, а також не заперечив належність та допустимість жодного з досліджених слідчим суддею в судовому засіданні доказу.

Доводи захисника щодо недоведеності ризиків для обрання стосовно підозрюваного вказаного запобіжного заходу є непереконливими міркуваннями загального характеру, які випливають із його суб`єктивної оцінки та за своєю суттю є формальними.

Посилання захисника на порушення права підозрюваного на захист при розгляді відповідного клопотання за його відсутності є необґрунтованими з огляду на те, що дане клопотання розглянуто в межах спеціального досудового розслідування, в присутності захисника, а застосований порядок передбачає не остаточне вирішення питання щодо обрання особі запобіжного заходу, а необхідність її доставки до суду в разі її затримання для вирішення питання про застосування відповідного запобіжного заходу впродовж 48 годин або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Тобто при вирішенні остаточного питання щодо тримання підозрюваного під вартою участь останнього, а також його адвоката буде гарантована, чим його право на захист буде забезпечено.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також відповідно до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких у жодної зі сторін не було зауважень; можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої; відсутність його за місцем проживання; відсутність на його утриманні родини й утриманців; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України; особливий суспільний інтерес у притягненні до кримінальної відповідальності осіб, злочинні дії яких призвели до тимчасової окупації частини суверенної території України.

Визначення строку дії запобіжного заходу, а також визначення розміру застави у даному кримінальному проваджені не здійснюється, з огляду на обмеження встановлені щодо цього відповідно до наведених вище положень кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на доведення прокурором обставин щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам без застосування найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави та без визначення строку його дії, у зв`язку з чим клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання - задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення строку його дії та розміру застави.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 25 березня 2025 року.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1