Справа № 761/8789/25
Провадження № 1-кс/761/6417/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 10.02.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що Головним слідчим управлінням СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 10.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до повідомлення оперативного підрозділу СБ України від 18.02.2025 № 8/5/2-1087 встановлено, що до вказаної вище протиправної діяльності причетна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , член ради директорів JKX, голова ревізійної комісії, яка проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .

Згідно вказаного повідомлення, серед іншого, отримано інформацію, що у зазначеному вище приміщенні, яке використовується ОСОБА_5 , можуть зберігатися речі, предмети та документи, які мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, предмети, які можуть бути використані в якості речових доказів (мобільні термінали, оптичні та магнітні носії інформації, блокноти, чернетки їх рукописними записами, комп`ютерна техніка та інше), а також існує реальна загроза їх знищення.

19.02.2025 у зв`язку із невідкладним випадком, з метою врятування (збереження) майна, окремих речей, предметів та документів, у вказаному кримінальному провадженні слідчим ГСУ СБ України, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено наступні речі, предмети та документи, а саме: жорсткий диск марки «Barracuda» LP 2TB S/N 9XW00AD3; флеш-накопичувачі загальною кількістю 4 шт. із маркуванням: Kingston 4 Gb, SanDisk 4 Gb, Transcend 8 Gb, Vega 16 Gb, які вилучені за місцем проживання та належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.02.2025 вилучені вище речі, предмети та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000141 від 10.02.2025.

20.02.2025 до Шевченківського районного суду м. Києва скеровано клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

27.02.2025 на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 зазначене клопотання було повернуто прокурору.

Усунувши визначені в ухвалі слідчого судді недоліки, прокурор 27.02.2025 засобами поштового зв`язку направив до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про арешт майна.

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власник майна у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, вказавши, що обшук було проведено з грубим порушенням КПК України, підстави для вилучення у ОСОБА_5 електронних пристроїв були відсутні, а вилучене майно не відповідає ознакам речового доказу, визначеного у ст. 98 КП України, прокурором у клопотанні не встановлено наявність всіх умов для арешту майна третьої особи.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, у клопотанні вказується про необхідність накладення арешту на жорсткий диск марки «Barracuda» LP 2TB S/N 9XW00AD3; флеш-накопичувачі загальною кількістю 4 шт. із маркуванням: Kingston 4 Gb, SanDisk 4 Gb, Transcend 8 Gb, Vega 16 Gb, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КК України.

У силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України прокурором не надано доказів, що підтверджують той факт, що вилучені у ОСОБА_5 жорсткий диск та флеш-накопичувачі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, міг зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Долучена до клопотання постанова про визнання майна речовим доказом носить формальний характер, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що вказане вилучене майно відповідає критеріям, визначеними ч. 1 ст. 98 КПК України.

Більше того, в матеріалах клопотання відсутні будь-які дані, що підтверджують факт причетності ОСОБА_5 до обставин, які розслідуються в рамках кримінального провадження № 0000141 від 10.02.2025.

Отже, при розгляді клопотання судом встановлено, що в його змісті відсутнє належне обґрунтування підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на наведене, враховуючи, що прокурором не надано достатньої кількості доказів необхідності накладення арешту, його відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, слідчий суддя не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення клопотання, оскільки наявні документи не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства від невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 10.02.2025 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1