Справа № 686/2646/25
Провадження № 1-кс/686/1045/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою, поданою в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування скарги вказує, що 25.01.2025 ОСОБА_4 з метою призову на військову службу було протиправно доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де станом на день подання скарги він незаконно утримувався.

27 січня 2025 року адвокатом ОСОБА_3 було подано до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому заяву з проханням внести до ЄРДР відомості з приводу неправомірних дій, вчинених посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно громадянина ОСОБА_4 , який незаконно утримується на закритій території ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , та якого незаконно зараховано на військову службу.

Заяву було подано до Територіального управління ДБР розташованого у м. Хмельницькому 27.01.2025 о 16:19 год. та зареєстровано 27.01.2025 о 17:16 год.

Однак на момент звернення зі скаргою до слідчого судді відомості про те, що зазначені відомості про кримінальні правопорушення внесено до ЄРДР відсутні.

Представник скаржника у судовому засіданні вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.

Уповноважена особа ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася, відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали справи та матеріали перевірки, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з таких підстав.

Із матеріалів скарги слідує, що 27.01.2025 ОСОБА_3 звернулася до ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому із заявою, поданою в інтересах ОСОБА_4 , про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 365, 364, 366, 367 КК України.

У заяві вказала, що 23.01.2025 ОСОБА_4 було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з відповідними додатками. Листом ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) від 27.01.2025 №2/254 повідомлено, що відповідно до п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за поданими ОСОБА_4 документами вбачається право на відстрочку. П.60 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року визначено, що до ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Однак 25.01.2025 ОСОБА_4 з метою призову на військову службу було протиправно доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де станом на день подання даної заяви він незаконно утримується.

25.01.2025 ОСОБА_4 повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що ним було подано заяву до ІНФОРМАЦІЯ_4 про надання відстрочки, а також повідомляв про наявність підстав про надання відстрочки, а саме наявність дитини-інваліда, а відтак посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 , які незаконно утримують ОСОБА_4 , достеменно відомо про існування даних обставин та пряму заборону здійснювати призов такої особи.

Наказом №26 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 було зараховано ОСОБА_4 на військову службу, що відображено в заяві про вчинення правопорушення зареєстрованої в системі єдиного обліку звернень Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області за №5337 від 26.01.2025.

Указувала, що вищеописані події мають ознаки кримінально карних дій, вчинених уповноваженими службовими особами за ст.364 КК України (зловживання владою або службовим становищем), ст.365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу), ст. 366 КК України (службове підроблення), ст. 367 КК України (службова недбалість).

Заява ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 , про вчинення кримінальних правопорушень була зареєстрована у ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому 28.01.2025 за № 293зкп/х.

Листом за підписом керівника першого СВ (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому № 293зкп/х/14-01-01-8665/2025 від 04.02.2025 у внесенні відомостей до ЄРДР було відмовлено, оскільки об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, підслідного слідчим ДБР, не встановлено.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Ст. 364 КК України встановлює кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Зловживання владою або службовим становищем визнається злочином за наявності трьох ознак у їх сукупності: 1) використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) вчинення такого діяння з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб; 3) заподіяння такими діями істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Вказане відповідає висновку ВС, викладеному у справі № 359/2636/19 від 11.06.2024.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 365 КК України, перевищенням влади або службових повноважень є умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Згідно висновку ВС у справі № 299/2144/17 від 23 грудня 2020 року, слідує, що диспозиція ч. 1 ст. 364 і ч. 1 ст.365 КК, якими передбачено відповідальність за заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або громадським чи державним інтересам, чи інтересам юридичних осіб, може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування (як істотна шкода може враховуватися будь-яка за характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру) (постанова Верховного Суду України від 27 жовтня 2016 року №5-99кс16). Виходячи з буквального розуміння змісту п. 3 примітки ст.364 КК України істотна шкода може мати виключно матеріальний вимір і перераховуватися в матеріальний еквівалент.

Дії, передбачені частиною першою статті 365 КК України, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування тягнуть за собою кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 365 КК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові № 13-57кс18 від 05 грудня 2018 року (справа № 301/2178/13-к) аналізувала зміст ч. 2 ст. 365 КК України, зазначивши про те, що із внесенням змін до ст. 365 КК України на підставі Закону України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції" від 21 лютого 2014 року N 746-VII суттєво звужено сферу кримінальної відповідальності за перевищення влади або службових повноважень шляхом обмеження кола суб`єктів цього злочину виключно працівниками правоохоронних органів. Попередня редакція ч. 2 зазначеної статті, в якій використовувалося поняття "перевищення влади або службових повноважень", логічно передбачала весь набір ознак, які складають зміст цього поняття згідно з диспозицією ч. 1 ст. 365 КК України, - дії, які явно виходили за межі наданих особі прав чи повноважень і спричинили наслідки у виді істотної шкоди, - у поєднанні з визначеними в ч. 2 наведеної статті ознаками кваліфікованого складу злочину. Натомість із внесенням у зазначену правову норму змін на підставі Закону України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції" від 21 лютого 2014 року № 746-VІІ законодавець встановив підставою кримінальної відповідальності дії, передбачені ч. 1 ст. 365 КК України, що містять принаймні одну з альтернативно визначених у ч. 2 цієї статті додаткових ознак, не пов`язуючи їх із настанням будь-яких наслідків.

Велика Палата Верховного Суду в постанові № 13-57кс18 від 05 грудня 2018 року (справа № 301/2178/13-к) дійшла висновку про те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, вичерпується діями, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень і містять принаймні одну з ознак: супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. Заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди в розумінні п. 3 примітки до ст. 364 КК України не є обов`язковою умовою для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 365 КК України.

Службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, є кримінально-караним діянням, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 367 КК України.

За нормативним визначенням, об`єктивна сторона недбалості припускає несумлінне ставлення службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражається: у їх невиконанні або у неналежному виконанні; у спричиненні істотної шкоди (ч. 1 ст. 367 КК) або у тяжких наслідках (ч. 2 ст.367КК); і таке ставлення знаходиться в причинному зв`язку із зазначеними наслідками.

Вказане відповідає висновку ВС, викладеному у справі № 452/1490/15-к від 14 квітня 2020 року.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень від 27.01.2025 дозволяє дійти висновку про те, що вона не містить конкретних фактичних даних чи короткого викладу обставин, які б могли свідчити про можливе вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 367 КК України, оскільки у ній не викладено жодних обставин спричинення ОСОБА_4 істотної шкоди або настання тяжких наслідків діяннями, про які указано в заяві, застосування відносно ОСОБА_4 насильства або погрози його застосування, зброї чи спеціальних засобів, болісних або таких, що ображає особисту гідність потерпілого, дій, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони зазначених складів злочинів, не указано в ній і про наявність корисливих мотивів чи інших особистих інтересів, інтересів третіх осіб, в інтересах яких би діяли особи, про яких указано в заяві, пов`язаність дій метою одержання неправомірної вигоди, що виключає наявність складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 367 425 КК України.

Щодо твердження про незаконне та безпідставне утримання ОСОБА_4 уповноваженими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , то слідча суддя бере до уваги, що з даного приводу представник скаржника звертався до Кам`янець-Подільського РУП ГУНП у Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення та ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.01.2025 зобов`язано слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП у Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою адвоката ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах ОСОБА_4 , від 26.01.2025, яка зареєстрована в ЄО за № 5337, у якій заявник указувала, що ОСОБА_4 незаконно утримується на закритій території ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та його незаконно зараховано на військову службу.

30.01.2025 відповідні відомості внесено до ЄРДР, що слідує зі витягу з ЄРДР за № 0000305, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ст. 146 КК України.

Отже, за фактом незаконного, на думку скаржника, утримання ОСОБА_4 на закритій території ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та його безпідставного, за твердженням заявника, зарахування на військову службу, наразі проводиться досудове розслідування.

У разі встановлення у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000305 обставин, які будуть указувати на наявність того чи іншого складу кримінального правопорушення, у тому числі свідчитимуть про ознаки зловживання владою, або перевищення владних повноважень, або службову недбалість посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган досудового розслідування вправі здійснити перекваліфікацію відповідного кримінального правопорушення.

Так, положеннями ч. 5 ст. 214 КПК України, п. 2.1 розділу 1 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушеня з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Вимоги вказаних нормативно-правових актів указують на обов`язок представника органу досудового розслідування визначати попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, що, на переконання слідчої судді, включає і можливість прийняти рішення про її зміну з урахуванням встановлених у кримінальному провадженні обставин.

Так, ВС у постанові № 136/811/20 від 01.11.2022, указав, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку).

Також, у заяві про вчинення кримінального правопорушення не наведено конкретних відомостей, фактів та обставин, які б указували на те, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинили підробку документів та службове підроблення.

Аргументи ОСОБА_3 в цій частині зводяться до викладу обставин не вірно застосованої до ОСОБА_4 процедури мобілізації до лав ЗСУ у зв`язку із неврахуванням наявного у нього права на відстрочку, проте заява про вчинення кримінального правопорушення не містить жодного викладу обставин, у чому саме виявилося службове підроблення, які завідомо неправдиві офіційні документи були видані, чи які завідомо неправдиві відомості до них вносилися.

У судовому засіданні скаржниця повідомила, що відповідно до повідомлення т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 від 07.02.2025 ОСОБА_4 25.01.2025 пройшов ВЛК та 28.01.2025 його направлено для повторного проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_4 25.01.2025 відмовився від проходження ВЛК, а на повторне проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 не доставлявся та не проходив зазначеного обстеження.

Однак, зазначені відомості не викладалися в заяві про вчинення кримінальних правопорушень, адресованій до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому 27.01.2025, до того ж саме повідомлення т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 датоване 07.02.2025, а відтак не оцінювалися органом досудового розслідування, які опрацьовували відповідне повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, та не можуть бути взяті до уваги слідчим суддею при розгляді скарги, оскільки згідно із п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення чи бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про те, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.214,303,306,307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя