УХВАЛА

11 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 757/12460/24-к

провадження № 51-5388 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Печерського районного суду м. Києва від 3 квітня 2024 року та Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_5 ,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання п. 4 ч. 2, частин 3, 5 цієї норми процесуального права.

Згідно з цими положеннями у касаційній скарзі має бути викладено правове обґрунтування заявленої вимоги, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оспорюваних судових рішень, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування саме норм права і наділений повноваженнями скасувати оскаржені рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Водночас до касаційної скарги додаються копії оспорюваних рішень, засвідчених належним чином.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку. Отже, передбачені ст. 427 КПК вимоги до касаційної скарги є обов`язковими для учасників кримінального провадження.

Наведене при зверненні до суду касаційної інстанції скаржник не врахував.

За змістом касаційної скарги у ній її автор просить скасувати згадані ухвали і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, аргументуючи заявлену вимогу, скаржник також указує як на підставу для скасування оспорюваних рішень - невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Проте в силу приписів ст. 433 КПК зазначене не належить до предмета перевірки в порядку касаційної процедури і такої підстави в ч. 1 ст. 438 цього Кодексу законодавець не передбачив. Отже, окреслена позиція автора скарги в правовому аспекті необґрунтована.

Крім того, за правилами ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Також усупереч ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано копій оскаржених рішень, оформлених відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (долучені роздруківки судових рішень поганої якості, без чіткого зазначення букв, унаслідок чого неможливо зрозуміти і правильно сприйняти відображену інформацію).

Таким чином вимог ст. 427 КПК повною мірою не було виконано, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вказаній нормі процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Печерського районного суду м. Києва від 3 квітня 2024 року та Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6