ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з секретарем - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000759 від 19.10.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сирово Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , без інвалідності, у цивільному шлюбі, неповнолітніх (непрацездатних) осіб на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, працюючого помічником повара, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 року введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, а на момент вчинення кримінального правопорушення - Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-IX від 23.07.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_4 , під час дії воєнного стану, 19.10.2024 року приблизно о 06 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, разом з потерпілим ОСОБА_6 , який не був обізнаний про дійсні наміри останнього, перебував на залізничному вокзалі м. Одеси, що розташований за адресою: м. Одеса, Привокзальна площа, 2, та де приблизно о 06 годині 16 хвилин ОСОБА_4 разом з потерпілим ОСОБА_6 зайшли у невстановлений в ході досудового розслідування вагон приміського електропотягу № 6252, який рухався по маршруту «Одеса-Вапнярка».

У подальшому, у ОСОБА_4 під час перебування у невстановленому вагоні приміського електропотяга № 6252, виник єдиний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належало потерпілому ОСОБА_6 , а саме планшету марки «Samsung», моделі «Galaxy Tab 3», у корпусі білого кольору, з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_2 , та мобільного телефону марки «Samsung», моделі «А01», ІМЕІ : НОМЕР_3 , у якому була встановлена картка мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_4 .

Далі, 19.10.2024 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи на сидінні поруч з потерпілим ОСОБА_6 , помітив лежачу на підлозі сумку, на якій знаходився планшет марки «Samsung», моделі «Galaxy Tab 3», у корпусі білого кольору, з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого, взявши до рук сумку та почавши складати її на верхню полицю для речей, непомітно для ОСОБА_6 викрав вказаний планшет, вартістю 1 666 гривень 60 копійки, який знаходився на сумці, повідомивши останньому, що при виході з потягу зніме її назад.

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, відволікши увагу потерпілого ОСОБА_6 інформацією про необхідність здійснення телефонного дзвінка, взяв його мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А 01», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ : НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafon» НОМЕР_4 , який на праві власності належить останньому та непомітно підійшов до виходу з вагону, де під час повної зупинки приміського електропотягу № 6252 на станції «Одеса-Мала», за адресою: м. Одеса, вул. Чернишевського, буд. 32, вийшов з вагону та покинув місце вчинення злочину, тим самим таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung», моделі «А01», ІМЕІ : НОМЕР_3 , у якому була встановлена картка мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_4 , вартістю 1 838 гривень 53 копійки.

У подальшому ОСОБА_4 із місця вчинення кримінального правопорушення пішов у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 3 505 гривень 13 копійок.

Вчиненим кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3505 гривень, 13 копійок, яку відшкодував в ході досудового розслідування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорював та надав показання, які за змістом аналогічні обставинам, що зазначені в обвинувальному акті, а саме те, що він 19 жовтня 2024 року, близько 6 години ранку, знаходячись з потерпілим, з яким раніше не був знайомий, у одному вагоні електропотяга, непомітно для останнього скоїв крадіжку його планшета та мобільного телефона, після чого вийшов з вагону потяга. Так, реалізуючи свій умисел, він розумів, що діє у період воєнного стану. В подальшому викрадений планшет та телефон продав на ринку «Привоз», отримані кошти витратив на власні потреби. Назву та вартість викраденого майна не оскаржує. Завдані збитки відшкодовані шляхом повернення. У вчиненому щиро кається та просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак прокурором було надано заяву потерпілого про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за його відсутністю, покарання просить призначити на розсуд суду. Будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченого у потерпілого відсутні, оскільки матеріальна шкода йому відшкодована шляхогм повернення.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що саме він, за викладених в обвинувальному акті обставин, здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, тому зважаючи на викладене та те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд вважає доведеним пред`явлене йому обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу ОСОБА_4 та його вік (34 роки); соціальне положення (у цивільному шлюбі, має зареєстроване та постійне місце проживання , працездатний); стан здоров`я (особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності чи тяжких захворювань не має); те, що ОСОБА_4 вважається особою, яка в силу ст. 89 КК України, є не судимою; повне визнання вину у вчиненому у даному провадженні, а також готовність нести за це відповідальність, відсутність будь-яких матеріальних претензій у потерпілого до обвинуваченого; наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення) та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, та те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, позицію прокурора в судових дебатах, про те, що виправлення обвинуваченого може бути досягнуто без ізоляції від суспільства та те, що потерпілий у своїй заяві не наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд приходить до висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі з подальшим звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання та спосіб його виконання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.10.2024 року - скасувати.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи особу ОСОБА_4 та приймаючи до уваги призначене покарання, суд вважає за необхідне змінити до набрання вироком законної сили обраний щодо нього запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

У випадку направлення ОСОБА_4 до відбування призначеного покарання за даним вироком, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати йому до строку відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування за цим кримінальним провадженням та судового провадження за період з 19 жовтня 2024 року по 12 грудня 2024 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання цим вироком законної сили змінити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, негайно звільнивши його з-під варти в залі суду та покласти на нього, обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживатиме без дозволу суду;

- прибувати до суду за першою вимогою.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України припиняють свою дію після набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, у разі скасування відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі за даним вироком, у строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 19.10.2024 по 12 грудня 2024 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.10.2024 року - скасувати.

Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 19.10.2024 року та 31.10.2024 року, а саме:

- планшет марки «Samsung» моделі «Galaxy Tab 3», у корпусі білого кольору, IMEI : НОМЕР_5 , який було запаковано до спеціального пакету № PSP 3237110 та мобільний телефон марки «Samsung», моделі «А 01», ІМЕІ : НОМЕР_6 , у корпусі чорного кольору, без сім-карти, який було запаковано до спеціального пакету № PSP 3242889 - вважати повернутим власнику за належністю згідно розписки ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки «Fossibot», моделі «F101», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , з сім-картою НОМЕР_9 , НОМЕР_10 - повернути власнику за належністю або уповноваженій ним особі;

- 2 носія інформації у виді DVD-R дисків за обставинами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України від 19.10.2024 року за період часу з 06:00 по 06:25 годин на залізничному вокзалі м. Одеси - зберігати при матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000759 від 19.10.2024 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1