У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000868 від 14.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 Кримінального кодексу України:

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому орган досудового розслідування просить накласти арешт на транспортний засіб марки «Пежо» моделі «307 SW», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55 та опечатаний биркою з підписами понятих та слідчого, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке упаковано до паперового конверту НПУ.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.12.2024 близько 10:20 год. за адресою: Ужгородський район, с. Барвінок, автомобільна дорога М06, навпроти АЗС «ОККО», працівниками патрульної поліції було зупинено транспортний засіб марки «Peugeot» моделі «307 SW», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого останній не виконав законну вимогу поліцейських, а саме не пред`явив документи для перевірки та спробував покинути місце події чим саме здійснив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

14.12.2024 в ході огляду місця події за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Барвінок, відрізок дороги М-06, 1А, навпроти АЗС «ОККО» було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Пежо» моделі «307 SW», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55 та опечатаний биркою з підписами понятих та слідчого, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке упаковано до паперового конверту НПУ.

Вказані предмети, речі визнані речовим доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та може бути предметом, а саме засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, на даний час органом досудового розслідування при встановленні всіх обставин справи не проведено жодної із необхідних судових експертиз, не проведено слідчі експерименти з метою відтворення обстановки самої події, у зв`язку з чим просить накласти арешт.

У судове засідання прокурор не з`явився, про час і місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просить розглянути подане ним клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Особа, у володінні якої знаходились речі, на які прокурор просить накласти арешт в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання належним чином повідомлявся.

На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено слідчим суддею, слідчими слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000868 від 14.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 Кримінального кодексу України.

В ході досудового розслідування в органу досудового розслідування виникла потреба у зверненні з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно транспортний засіб марки «Пежо» моделі «307 SW», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55 та опечатаний биркою з підписами понятих та слідчого, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке упаковано до паперового конверту НПУ.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З`ясувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження та дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною кримінального провадження не виконано покладений на неї КПК України обов`язок щодо доведення обставин, передбачених ч. 1 ст. 173 КПК України, а саме ним не доведено необхідність арешту транспортного засобу. Крім того, прокурором не доведено яке значення речового доказу має даний транспортний засіб та можливість його використання у кримінальному провадженні. Таким чином, в ході розгляду клопотання не встановлено достатньої сукупності доказів, які б давали підстави дійти до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000868 від 14.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1