Провадження №11-кп/801/270/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000301 від 14.02.2020 за апеляційною скаргою прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Летичів Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватної особи підприємця, із неповною вищою освітою, одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 в частині відшкодування витрат на правову допомогу задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 108 000 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

в с т а н о в и в:

Судом встановлено, що впродовж серпня-вересня 2016 року у ОСОБА_10 виник борг перед ОСОБА_8 в сумі 3 500 доларів США. У зв`язку з неповерненням вказаного боргу, а також тим, що вищевказаних двох осіб познайомив між собою ОСОБА_11 , задля отримання заборгованої ОСОБА_10 суми та суми понад розмір боргу, ОСОБА_8 вирішив вдатися до вчинення відносно ОСОБА_11 злочинів із залученням інших осіб.

Для здійснення такого свого плану ОСОБА_8 за невстановлених обставин вступив у попередню змову з невстановленими особами чоловічої статі, після чого вони розподілили між собою ролі та почали реалізовувати спільний злочинний умисел, а саме - плануючи і узгоджуючи між собою дії всіх співучасників, діючи умисно та з корисливими мотивом і метою, спрямованими на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, систематично в різний спосіб ставили ОСОБА_11 незаконні вимоги передачі їм грошових коштів, погрожуючи при цьому застосуванням насильства до самого ОСОБА_11 , членів його сім`ї та його знайомих, обмеженням прав власності та користування транспортним засобом, що належить знайомій ОСОБА_11 - ОСОБА_9 , таким чином цілеспрямовано залякуючи ОСОБА_11 та переконуючи його в реальності здійснення погроз в разі невиконання висловлених вимог.

Так, 26.12.2019 близько 14:30 год. троє невстановлених осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, діючи узгоджено з ОСОБА_8 та іншими співучасниками, перебуваючи у м. Вінниці по вул. Литвиненко-Вольгемут, 32, поблизу перукарні, підійшли до ОСОБА_11 та завели із ним розмову, в ході якої, впевнившись, що перед ними саме ОСОБА_11 , усно висловили йому незаконну вимогу виплатити їм, а також ОСОБА_8 грошові кошти, при цьому погрожуючи фізичною розправою над ОСОБА_11 , членами його сім`ї та його знайомими в разі невиконання цієї вимоги. У відповідь на це ОСОБА_11 повідомив, що жодних боргів перед ОСОБА_8 та своїми співрозмовниками він не має, а тому жодних коштів сплачувати не буде. Тоді один із невстановлених чоловіків зателефонував до ОСОБА_8 і передав телефон ОСОБА_11 , якому в телефонній розмові ОСОБА_8 повідомив, що борг ОСОБА_10 повинен повернути йому ОСОБА_11 . По завершенню телефонної розмови троє невстановлених чоловіків висловили ОСОБА_11 вимогу виплатити їм та ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США в строк до 16.01.2020, після чого один із них завдав ОСОБА_11 удар долонею правої руки у вухо. Далі троє невстановлених осіб залишили місце події.

В подальшому на початку січня 2020 року на мобільний телефон ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_8 , який повідомив про необхідність виконання вимог, висловлених вищевказаними трьома особами, у визначений ними строк, в інакшому разі ОСОБА_8 погрожував заплатити цим особам для вчинення фізичної розправи та каліцтва відносно ОСОБА_11 , його знайомої ОСОБА_9 та його неповнолітніх дітей.

Після цього в один із днів на початку січня 2020 року на мобільний телефон ОСОБА_11 знову зателефонував ОСОБА_8 , який повідомив, що знаходиться у дворі будинку АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_11 , та запросив його на зустріч. Вийшовши, ОСОБА_11 побачив у дворі автомобіль, в салоні якого знаходились ОСОБА_8 та один із трьох невстановлених чоловіків з числа тих, що 26.12.2019 вимагали у ОСОБА_11 грошові кошти та який наніс тоді йому удар. За вказівкою ОСОБА_8 , ОСОБА_11 сів до зазначеного автомобіля, де невстановлений чоловік повідомив йому, що в разі невиплати до 16.01.2020 грошових коштів його діти будуть покалічені.

Далі в середині січня 2020 року, після спливу визначеного невстановленими особами строку сплати ОСОБА_11 грошових коштів, до нього зателефонував ОСОБА_8 , який запитав, чи зібрав ОСОБА_11 10 000 доларів США, та, отримавши негативну відповідь, повідомив ОСОБА_11 , що його знайома ОСОБА_9 буде покалічена або ж у неї відберуть автомобіль.

В подальшому 13.02.2020 у невстановлений час до 16:00 год. ОСОБА_8 та четверо невстановлених осіб чоловічої статі на автомобілях марок «Сітроен» та «Фольксваген» прибули у двір будинку № 22 по вул. Соборній в м. Вінниці, в якому мешкає ОСОБА_11 , де на той час був припаркований автомобіль «Хундай Елантра», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , та стали очікувати на появу останнього.

Близько 16:00 год. ОСОБА_11 у власних справах вийшов з вищевказаного будинку та в цей час до нього підійшли вищевказані четверо чоловіків та ОСОБА_8 , які обступили ОСОБА_11 , обмежуючи таким чином його вільне пересування. Один з чотирьох невстановлених чоловіків висловив до ОСОБА_11 вимогу надати грошові кошти, на що отримав відповідь про відсутність в останнього боргів. Тоді цей же невстановлений чоловік запитав у ОСОБА_11 про наявність у нього нерухомості та транспортних засобів для застави, на що отримав відповідь про їх відсутність. В цей час ОСОБА_8 усно вказав на припаркований у дворі автомобіль «Хундай Елантра», зазначивши, що він належить дружині (як вважав ОСОБА_8 ) ОСОБА_11 . Тоді один із невстановлених чоловіків усно наказав спільникам поміщати ОСОБА_11 до автомобіля, після чого четверо невстановлених чоловіків, тримаючи ОСОБА_11 за руки, проти його волі посадили його в салон автомобіля «Фольксваген» на заднє пасажирське сидіння, при цьому двоє з указаних чоловіків сіли на передні сидіння автомобіля, а інші двоє обабіч ОСОБА_11 , обмежуючи таким чином його свободу. В свою чергу, ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «Сітроен».

Далі автомобіль «Фольксваген» під керуванням одного з невстановлених чоловіків почав рух вулицями міста Вінниці в напрямку окружної дороги, за ним рухався керований ОСОБА_8 автомобіль «Сітроен». Вказані транспортні засоби зупинились біля озера, яке знаходиться неподалік ресторану «Козацький стан» на 3-му кілометрі Об`їзного шосе м. Вінниці, де всі особи, що сиділи в обох автомобілях, вийшли з них.

Тоді один із чотирьох невстановлених чоловіків висловив до ОСОБА_11 незаконну вимогу віддати ключі від автомобіля «Хундай Елантра» та документи на цей автомобіль і наказав йому показати вміст своїх кишень, що ОСОБА_11 , побоюючись за своє життя і здоров`я, почав виконувати. В ході цього вказаний невстановлений чоловік забрав з рук та кишень ОСОБА_11 ключі від автомобіля «Хундай Елантра» та свідоцтво про його реєстрацію, два мобільних телефони та грошові кошти в сумі 700 грн., при цьому мобільні телефони та грошові кошти повернув ОСОБА_11 .

Далі цей же чоловік сказав ОСОБА_8 про необхідність повернутися в двір будинку по АДРЕСА_2 та забрати автомобіль «Хундай Елантра», а двом зі своїх спільників наказав залишатися з ОСОБА_11 . Тоді ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «Сітроен», з ним до автомобіля сіли двоє чоловіків з числа невстановлених та вони поїхали в напрямку м. Вінниці. Решта двоє чоловіків з числа невстановлених наказали ОСОБА_11 сісти до автомобіля «Фольксваген», що він і зробив, а самі вони залишися поряд та контролювали поведінку останнього.

В цей час ОСОБА_8 та двоє невстановлених чоловіків на автомобілі «Сітроен» приїхали у двір будинку АДРЕСА_2 , де відібраними у ОСОБА_11 ключами відчинили автомобіль «Хундай Елантра» та завели його двигун. Після цього ОСОБА_8 та двоє невстановлених чоловіків, розподіливши між собою в невстановлений спосіб ролі, поїхали з вищевказаного двору на автомобілях «Хундай Елантра» та «Сітроен» в невстановлене місце, де залишили автомобіль «Хундай Елантра», і на автомобілі «Сітроен» повернулися до місця утримання ОСОБА_11 .

По поверненню один із невстановлених чоловіків повідомив ОСОБА_11 , що спільники забрали автомобіль «Хундай Елантра», ключі від нього знаходяться у ОСОБА_8 та до наступного дня ОСОБА_11 має виконати їх вимоги щодо надання грошових коштів в сумі 3 500 доларів США і при виконанні цих вимог йому буде повернуто автомобіль.

Після цього ОСОБА_8 залишив місце події на автомобілі «Сітроен», а четверо невстановлених осіб наказали ОСОБА_11 сісти до автомобіля «Фольксваген», що він і зробив, за ним туди сіли четверо вказаних осіб, які в подальшому довезли ОСОБА_11 до будівлі Західного автовокзалу в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 107, де висадили його, поїхавши в невідомому напрямку.

В подальшому один із невстановлених чоловіків неодноразово телефонував ОСОБА_11 та в розмові вимагав від нього сплатити грошові кошти в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_10 , а також за повернення автомобіля «Хундай Елантра». Зокрема, 14.02.2020 близько 12:00 год. вказаний чоловік вимагав від ОСОБА_11 передати йому, ОСОБА_8 чи їх спільникам 5 000 доларів США нібито боргу, цього ж дня близько 13:00 год. - 500 доларів США за повернення автомобіля «Хундай Елантра».

Крім того, 14.02.2020 близько 13:00 год. вищевказаний невстановлений чоловік в СМС-повідомленні з мобільного номера НОМЕР_2 надіслав на мобільний номер ОСОБА_11 номер банківської картки НОМЕР_3 , на який згідно з раніше висловленою вимогою слід перевести грошові кошти. Побоюючись за життя і здоров`я себе самого, членів своєї сім`ї та знайомих, а також за схоронність автомобіля «Хундай Елантра», ОСОБА_11 20.02.2020 в невстановлений час перерахував на вказаний невстановленим чоловіком номер банківської картки грошові кошти в сумі 2 500 грн.

Після цього цей же невстановлений чоловік 20.02.2020 знову телефонував до ОСОБА_11 і в розмові вимагав від нього сплатити за повернення автомобіля «Хундай Елантра» ще 400 доларів США.

Далі 19.02.2020 близько 14:48 год. ОСОБА_8 зателефонував до ОСОБА_11 та усно висловив йому вимогу передачі 5 000 доларів США. Цього ж дня близько 14:57 год. ОСОБА_8 знову в телефонній розмові усно висловив ОСОБА_11 вимогу передачі 5 000 доларів США з погрозою зростання цієї суми в декілька разів, а в телефонній розмові близько 15:10 год. повідомив, що автомобіль «Хундай Елантра» не буде повернутий до виконання висловленої вимоги.

Після цього 20.02.2020 близько 12:57 год. невстановлений чоловік в телефонній розмові з ОСОБА_11 усно висловив йому вимогу надання грошових коштів як умову повернення автомобіля «Хундай Елантра».

Внаслідок таких дій ОСОБА_8 та невстановлених слідством осіб ОСОБА_11 заподіяно матеріальної шкоди на суму 2 500 грн.

Крім того, реалізовуючи вищевказану попередню змову між ОСОБА_8 та невстановленими особами чоловічої статі і їх спільний злочинний план, діючи умисно, узгоджено, з корисливими мотивом та метою, спрямованими на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи незаконність своїх дій, 13.02.2020 у невстановлений час до 16:00 год. ОСОБА_8 та четверо невстановлених осіб чоловічої статі, заздалегідь обумовивши між собою викрадення ОСОБА_11 , на автомобілях марок «Сітроен» та «Фольксваген» прибули у двір будинку № 22 по вул. Соборній в м. Вінниці, в якому мешкає ОСОБА_11 , де на той час був припаркований автомобіль «Хундай Елантра», державний номерний знак НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_9 , та стали очікувати на появу останнього.

Близько 16:00 год. ОСОБА_11 у власних справах вийшов з вищевказаного будинку та в цей час до нього підійшли вищевказані четверо чоловіків та ОСОБА_8 , які, опираючись на дії один одного, обступили ОСОБА_11 , обмежуючи таким чином його вільне пересування. Один з чотирьох невстановлених чоловіків висловив до ОСОБА_11 вимогу надати грошові кошти, на що отримав відповідь про відсутність в останнього боргів. Тоді цей же невстановлений чоловік запитав у ОСОБА_11 про наявність у нього нерухомості та транспортних засобів для застави, на що отримав відповідь про їх відсутність. В цей час ОСОБА_8 усно вказав на припаркований у дворі автомобіль «Хундай Елантра», зазначивши, що він належить дружині (як вважав ОСОБА_8 ) ОСОБА_11 . Тоді один із невстановлених чоловіків усно наказав спільникам поміщати ОСОБА_11 до автомобіля, після чого четверо невстановлених чоловіків, тримаючи ОСОБА_11 за руки, обмежуючи свободу його переміщення і застосовуючи таким чином фізичне насильство, проти волі ОСОБА_11 посадили його в салон автомобіля «Фольксваген» на заднє пасажирське сидіння, при цьому двоє з указаних чоловіків сіли на передні сидіння автомобіля, а інші двоє обабіч ОСОБА_11 , обмежуючи таким чином його свободу. В свою чергу, ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «Сітроен». Цими спільними діями ОСОБА_8 та невстановлені особи чоловічої статі протиправно відкрито захопили ОСОБА_11 і перемістили його з місця, де він знаходився, а в подальшому утримували його, продовжуючи переміщати ОСОБА_11 проти його волі.

Так, далі автомобіль «Фольксваген» під керуванням одного з невстановлених чоловіків почав рух вулицями міста Вінниці в напрямку окружної дороги, за ним рухався керований ОСОБА_8 автомобіль «Сітроен». Вказані транспортні засоби зупинились біля озера, яке знаходиться неподалік ресторану «Козацький стан» на 3-му кілометрі Об`їзного шосе м. Вінниці, де всі особи, що сиділи в обох автомобілях, вийшли з них, при цьому ОСОБА_11 , дії якого контролювались ОСОБА_8 і невстановленими особами, не мав змоги вільно залишити місце свого перебування.

Тоді один із чотирьох невстановлених чоловіків висловив до ОСОБА_11 незаконну вимогу віддати ключі від автомобіля «Хундай Елантра» та документи на цей автомобіль і наказав йому показати вміст своїх кишень, що ОСОБА_11 , побоюючись за своє життя і здоров`я, почав виконувати. В ході цього вказаний невстановлений чоловік забрав з рук та кишень ОСОБА_11 ключі від автомобіля «Хундай Елантра» та свідоцтво про його реєстрацію, два мобільних телефони та грошові кошти в сумі 700 грн., при цьому мобільні телефони та грошові кошти повернув ОСОБА_11 .

Далі цей же чоловік сказав ОСОБА_8 про необхідність повернутися в двір будинку по АДРЕСА_2 та забрати автомобіль «Хундай Елантра», а двом зі своїх спільників наказав залишатися з ОСОБА_11 . Тоді ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «Сітроен», з ним до автомобіля сіли двоє чоловіків з числа невстановлених та вони поїхали в напрямку м. Вінниці. Решта двоє чоловіків з числа невстановлених наказали ОСОБА_11 сісти до автомобіля «Фольксваген», що він і зробив, а самі вони залишися поряд та контролювали поведінку останнього.

В цей час ОСОБА_8 та двоє невстановлених чоловіків на автомобілі «Сітроен» приїхали у двір будинку АДРЕСА_2 , де відібраними у ОСОБА_11 ключами відчинили автомобіль «Хундай Елантра» та завели його двигун. Після цього ОСОБА_8 та двоє невстановлених чоловіків, розподіливши між собою в невстановлений спосіб ролі, поїхали з вищевказаного двору на автомобілях «Хундай Елантра» та «Сітроен» в невстановлене місце, де залишили автомобіль «Хундай Елантра», і на автомобілі «Сітроен» повернулися до місця утримання ОСОБА_11 .

По поверненню один із невстановлених чоловіків повідомив ОСОБА_11 , що спільники забрали автомобіль «Хундай Елантра», ключі від нього знаходяться у ОСОБА_8 та до наступного дня ОСОБА_11 має виконати їх вимоги щодо надання грошових коштів в сумі 3 500 доларів США і при виконанні цих вимог йому буде повернуто автомобіль.

Після цього ОСОБА_8 залишив місце події на автомобілі «Сітроен», а четверо невстановлених осіб наказали ОСОБА_11 сісти до автомобіля «Фольксваген», що він і зробив, за ним туди сіли четверо вказаних осіб, які в подальшому довезли ОСОБА_11 до будівлі Західного автовокзалу в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 107, де висадили його, поїхавши в невідомому напрямку.

Крім того, реалізовуючи вищевказану попередню змову між ОСОБА_8 та невстановленими особами чоловічої статі і їх спільний злочинний план, діючи умисно, узгоджено, з корисливими мотивом та метою, спрямованими на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, 13.02.2020 у невстановлений час до 16:00 год. ОСОБА_8 та четверо невстановлених осіб чоловічої статі, знаючи наперед про те, що ОСОБА_11 пересувається автомобілем «Хундай Елантра», державний номерний знак НОМЕР_4 , колір сірий, 2011 року випуску, власником якого є ОСОБА_9 та вартість якого згідно з висновком експерта № 136 від 29.05.2020 становить 217 280 грн., а тому має в своєму розпорядженні ключі від цього автомобіля та свідоцтво про його реєстрацію, заздалегідь обумовивши між собою незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, на автомобілях марок «Сітроен» та «Фольксваген» прибули у двір будинку АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_11 , де на той час був припаркований вищезазначений автомобіль «Хундай Елантра», яким користувався ОСОБА_11 , та стали очікувати на появу останнього.

Близько 16.00 год. ОСОБА_11 у власних справах вийшов з вищевказаного будинку та в цей час до нього підійшли вищевказані четверо чоловіків та ОСОБА_8 , які обступили ОСОБА_11 , обмежуючи таким чином його вільне пересування, тобто застосовуючи фізичне насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_11 , у формі позбавлення його волі. Один з чотирьох невстановлених чоловіків висловив до ОСОБА_11 вимогу надати грошові кошти, на що отримав відповідь про відсутність в останнього боргів. Тоді цей же невстановлений чоловік запитав у ОСОБА_11 про наявність у нього нерухомості та транспортних засобів для застави, на що отримав відповідь про їх відсутність. В цей час ОСОБА_8 усно вказав на припаркований у дворі автомобіль «Хундай Елантра», зазначивши, що він належить дружині (як вважав ОСОБА_8 ) ОСОБА_11 . Тоді один із невстановлених чоловіків усно наказав спільникам поміщати ОСОБА_11 до автомобіля, після чого четверо невстановлених чоловіків, тримаючи ОСОБА_11 за руки, тобто знову застосовуючи фізичне насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_11 , у формі позбавлення його свободи пересування, проти його волі посадили його в салон автомобіля «Фольксваген» на заднє пасажирське сидіння, при цьому двоє з указаних чоловіків сіли на передні сидіння автомобіля, а інші двоє обабіч ОСОБА_11 , обмежуючи таким чином його свободу. В свою чергу, ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «Сітроен».

Далі автомобіль «Фольксваген» під керуванням одного з невстановлених чоловіків почав рух вулицями міста Вінниці в напрямку окружної дороги, за ним рухався керований ОСОБА_8 автомобіль «Сітроен». Вказані транспортні засоби зупинились біля озера, яке знаходиться неподалік ресторану «Козацький стан» на 3-му кілометрі Об`їзного шосе м. Вінниці, де всі особи, що сиділи в обох автомобілях, вийшли з них.

Тоді один із чотирьох невстановлених чоловіків висловив до ОСОБА_11 незаконну вимогу віддати ключі від автомобіля «Хундай Елантра» та документи на цей автомобіль і наказав йому показати вміст своїх кишень, що ОСОБА_11 , побоюючись за своє життя і здоров`я, почав виконувати. В ході цього вказаний невстановлений чоловік забрав з рук та кишень ОСОБА_11 ключі від автомобіля «Хундай Елантра» та свідоцтво про його реєстрацію, два мобільних телефони та грошові кошти в сумі 700 грн., при цьому мобільні телефони та грошові кошти повернув ОСОБА_11 .

Далі цей же чоловік сказав ОСОБА_8 про необхідність повернутися в двір будинку по АДРЕСА_2 та забрати автомобіль «Хундай Елантра», а двом зі своїх спільників наказав залишатися з ОСОБА_11 . Тоді ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «Сітроен», з ним до автомобіля сіли двоє чоловіків з числа невстановлених та вони поїхали в напрямку м. Вінниці. Решта двоє чоловіків з числа невстановлених наказали ОСОБА_11 сісти до автомобіля «Фольксваген», що він і зробив, а самі вони залишися поряд та контролювали поведінку останнього.

В цей час ОСОБА_8 та двоє невстановлених чоловіків на автомобілі «Сітроен» приїхали у двір будинку АДРЕСА_2 , де умисно, всупереч волі власника автомобіля «Хундай Елантра» ОСОБА_9 та його тимчасового користувача ОСОБА_11 , з корисливими мотивом та метою, попередньо вчинивши вищеописане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, тобто діючи повторно, відібраними у ОСОБА_11 ключами відчинили автомобіль «Хундай Елантра» та завели його двигун. Після цього ОСОБА_8 та двоє невстановлених чоловіків, розподіливши між собою в невстановлений спосіб ролі, поїхали з вищевказаного двору на автомобілях «Хундай Елантра» та «Сітроен» в невстановлене місце, де залишили автомобіль «Хундай Елантра», і на автомобілі «Сітроен» повернулися до місця утримання ОСОБА_11 .

По поверненню один із невстановлених чоловіків повідомив ОСОБА_11 , що спільники забрали автомобіль «Хундай Елантра», ключі від нього знаходяться у ОСОБА_8 та до наступного дня ОСОБА_11 має виконати їх вимоги щодо надання грошових коштів в сумі 3 500 доларів США і при виконанні цих вимог йому буде повернуто автомобіль.

Після цього ОСОБА_8 залишив місце події на автомобілі «Сітроен», а четверо невстановлених осіб наказали ОСОБА_11 сісти до автомобіля «Фольксваген», що він і зробив, за ним туди сіли четверо вказаних осіб, які в подальшому довезли ОСОБА_11 до будівлі Західного автовокзалу в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 107, де висадили його, поїхавши в невідомому напрямку.

Внаслідок таких дій ОСОБА_8 та невстановлених слідством осіб ОСОБА_9 безповоротно втратила належний їй транспортний засіб, чим їй заподіяно матеріальної шкоди на суму 217 280 грн., що в понад 206 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до п. 3 примітки до ст. 289 КК України визнається значною матеріальною шкодою.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 189 КК України як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, обмеження прав цих осіб (вимагання), вчинена за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 146 КК України як викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, якщо воно завдало значної матеріальної шкоди.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією майна. Виключити з мотивувальної частини вироку врахування обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Прокурор вважає, що при призначені покарання судом не враховано, що ОСОБА_8 скоєно три кримінальні правопорушення, два з яких є тяжкими. Також прокурор вказує на відсутність таких пом`якшуючих покарання обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_8 визнав вину та відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_9 лише в кінці судового розгляду, усвідомивши, що не уникне справедливого покарання. Перед потерпілими не вибачився. Під час досудового розслідування ОСОБА_8 допомоги слідству у розкритті злочину не надавав.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи учасників провадження, колегія апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості, є непереконливими, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

За змістом ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Водночас, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення обвинуваченого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини справи.

Призначене ОСОБА_8 покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення зазначеним вище вимогам відповідає, воно є пропорційним характеру скоєних дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання та звільняючи від його відбування з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, місцевий суд, разом зі ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, врахував також дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_8 покарання, місцевий суд узяв до уваги всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме те, що останній раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, ставлення останнього до вчиненого, поведінку у ході судового провадження, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей, повне відшкодування завданої потерпілим шкоди, думки потерпілих, які просили не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_8 волі. Також судом враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявніть ряду обставин, що його пом`якшують.

Апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про відсутність пом`якшуючих покарання обставин: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, адже ОСОБА_8 надавав послідовні та правдиві пояснення, які узгоджуються з іншими доказами у справі та не спростовані в судовому засіданні, не чинив перешкод в проведенні процесуальних дій на всіх стадіях кримінального провадження, відшкодував завдану потерпілим шкоду, визнав вину та розкаявся у вчиненому.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій статтей, за якими обвинувачується останній, зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Відтак, доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання не заслуговують на увагу і спростовуються наведеним, у зв`язку з чим відсутні підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2024 щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення. Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4