ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1278/24 Номер провадження 11-кп/814/2175/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава об`єднані кримінальні провадження №0000659 та №0000121 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час підготовчого судового засідання в об`єднаних кримінальних провадженнях №0000659 та №0000121 стосовно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину, судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 09 січня 2025 року з раніше визначеним розміром застави.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення, яким змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

При цьому заперечує наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вважає, що судом першої інстанції належним чином не враховано дані про особу ОСОБА_8 , який потребує лікування, яке неможливо забезпечити в умовах слідчого ізолятора.

Вказує про наявність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, оскільки він одружений та має неповнолітню доньку.

У зв`язку з наведеним стверджує, що менш суворий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підзахисного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину проти власності в умовах воєнного стану.

Також, суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан.

Місцевий суд обґрунтовано визнав доведеним ризик переховування ОСОБА_8 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкцією інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Також про наявність вказаного ризику свідчить поведінка ОСОБА_8 , який переховувався від органу досудового розслідування, перебував у розшуку та був затриманий працівниками правоохоронних органів в порядку ст.191 КПК України.

Більше того, як видно з матеріалів провадження, обвинувачений після засудження вироком Київського районного суду м. Полтава від 23 грудня 2023 року за ч.1 ст.309, ст.75 КК України на 2 роки обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, обвинувачується у вчинення тяжкого умисного корисливого злочину вже в січні 2024 року.

Наведене свідчить про наявність у ОСОБА_8 стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб і підтверджує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вказані дані про особу обвинуваченого в сукупності з обсягом пред`явленого обвинувачення та характером інкримінованих дій свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали справи та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою з огляду на стан його здоров`я.

У зв`язку з наведеним, висновки суду про продовження тримання ОСОБА_8 під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2024 року в об`єднаних кримінальних провадженнях №0000659 та №0000121 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4