Провадження № 1-в/947/132/25
УХВАЛА

08.04.2025 року

Київський районний суд міста Одеси у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши в місті Одесі у відкритому судовому засіданні розгляд заяви адвоката ОСОБА_3 щодо роз`яснення вироку суду у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001693 від 30.11.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду міста Одеси надійшла заява адвоката ОСОБА_3 щодо роз`яснення вироку суду у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001693 від 30.11.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувало кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідуваньза №0001693 від 30.11.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.05.2024 року Київським районним судом м.Одеси було ухвалено вирок у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001693 від 30.11.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Судом було затверджено угоду від 28.05.2024 року у кримінальному провадженні 0001693 від 30.11.2023 року укладену між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури міста у сфері оборони Південного регіону та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості та визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним за ч.4 ст.187 КК України і на підставі цього закону, застосовуючи ч.1 ст.69 КК України, призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст.58 КК України замість призначеного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки призначено йому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки. На підставі ч.2 ст.58 КК України в період службового обмеження ухвалено проводити щомісячні відрахування із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави в розмірі 20 (двадцяти) відсотків.До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_4 застосований до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Як вбачається з заяви адвоката ОСОБА_3 , останній просить суд роз`яснити вирок Київського районного суду м.Одеси від 30.05.2024 року в частині вимог ст.72 КК України щодо правил зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у строк відбутого покарання та просить суд встановити строк спливу призначеного покарання у виді службового обмеження ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_3 та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання викликались, проте до суду не з`явились.

Прокурор ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд питання за його відсутності.

Дослідивши заяву та долучені в її обґрунтування матеріали, суд приходить до наступного переконання.

30.11.2023 року ОСОБА_4 було затримано, як особу підозрювану у вчиненні злочину.

01.12.2023 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.01.2024 року.

24.01.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 до підозрюваного ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.02.2024 року.

26.02.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 до підозрюваного ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.03.2024 року.

25.03.2024 року суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

15.04.2024 року суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 змінено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який тривав з моменту винесення вироку Київського районного суду м. Одеси 30.05.2024 року до вступу цього вироку суду в закону силу 01.07.2024 року

Таким чином, ОСОБА_4 з 30.11.2023 року до 15 квітня 2024 року перебував під вартою, що складає 4 (чотири) місяця та 15 діб.

Крім того ОСОБА_4 з 15 квітня до 30 червня 2024 року перебував під домашнім арештом, що складає 2 (два) місяця та 16 діб.

Згідно ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення. Копія ухвали про роз`яснення судового рішення не пізніше наступного дня після її постановлення надсилається особі, що звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні. Ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконання вироку.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.539 КПК України, питання які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються, їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення:

- ч.1 п.1 п.п.в) одному дню позбавлення волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

- ч.7 домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

У рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що вимоги заявника щодо роз`яснення вироку Київського районного суду м.Одеси від 30.05.2024 року в частині вимог ст.72 КК України щодо правил зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у строк відбутого покарання підлягають задоволенню, а щодо встановлення строку спливу призначеного покарання у вигляді службового обмеження ОСОБА_4 , підлягають відмові.

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Роз`яснити вирок Київського районного суду м.Одеси від 30.05.2024 року в частині вимог ст.72 КК України щодо правил зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у строк відбутого покарання наступним чином:

В строк відбуття покарання ОСОБА_4 зараховується перебування його під вартою в ізоляторі тимчасового тримання ГУНП в Одеській області з 30.11.2023 року та тримання під вартою в слідчому ізоляторі з 01.12.2023 року до 15.04.2024 року, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців, відповідно до п.в) ч.1 ст.72 КК України.

Також, в строк відбуття покарання ОСОБА_4 зараховується строк тримання його під цілодобовим домашнім арештом в період з 15.04.2024 року по 30.06.2024 року із розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, відповідно до ч.7 ст.72 КК України, а одному дню позбавлення волі відповідає три дні службового обмеження для військовослужбовців, відповідно до п.в) ч.1 ст.72 КК України.

Враховуючи, що строк відбуття покарання рахується з моменту затримання особи та в строк відбуття покарання зараховується строк його попереднього ув`язнення та перебування особи під домашнім арештом, відповідно до правил ст.72 КК України, то з моменту початку строку покарання, призначеного ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, останнім відбуто 16 (шістнадцять) місяців та 1 (один) день.

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в частині встановлення строку спливу призначеного покарання у виді службового обмеження ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1