Справа №: 398/2902/24
провадження №: 1-кп/398/197/25
ВИРОК

Іменем України

"24" квітня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрія кримінальне провадження № 0001839 від 21.11.2023 за обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Хижинці Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , вважається таким, що немає судимостей, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2023 року близько 07 год, у світлий час доби, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі Олександрія - Петрово з села Олександрівка в бік міста Олександрія Олександрійського району Кіровоградської області. Під час руху ОСОБА_3 , ігноруючи вимоги п.п. 1.5 та 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;) був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не врахував її.

Так, ОСОБА_3 , на відстані 1570 метрів від села Звенигородка, автодороги Олександрія-Петрово, на території Олександрійського району Кіровоградської області, рухаючись з села Олександрівка в напрямку міста Олександрія Кіровоградської області, маючи реальну можливість завчасно вжити заходів щодо зменшення своєї швидкості руху, не вжив елементарних заходів забезпечення безпеки дорожнього руху та продовжив рух. Далі, ОСОБА_3 , не вчинив дій, які полягали у зменшенні швидкості свого руху, а навпаки, згідно висновку автотехнічної експертизи «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди» №СЕ-19/112-24/2332-ІТ від 27.02.2024 року, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України (п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), продовжив свій рух прямо по автодорозі Олександрія-Петрове, в наслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу руху, зустрічне узбіччя та послідуючим з`їздом в кювет. В результаті виїзду транспортного засобу за межі проїзної частини дороги, пасажир автомобіля, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 141 від 24.02.2024 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому нижньої гілки лобкової кістки зі зміщенням, ран в ділянці промежини, перелому поперечного відростку 1-го поперекового хребця справа, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликаючи тривалий розлад здоров`я строком понад 21 добу.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у скоєному щиро розкаявся та пояснив суду, що 20.11.2023 року він керував технічно справним автомобілем. Разом зі своєю дружиною везли свого сина і його однокласницю ОСОБА_8 до школи. Це було приблизно о 7:30 год, були опади у вигляді снігу і ожеледиця. Дорожнє покриття мало сніговий покрив разом з ґрунтом, оскільки напередодні з Головківських полів вивозили буряк. На одній із ділянок дороги автомобіль почав не керовано сунутись на зустрічну смугу з подальшим з`їздом в кювет. Він намагався зупинити автомобіль, але не вдалося. Після зупинки транспортного засобу всі пасажири вийшли з автомобіля. Після чого він одразу викликав швидку, оскільки його син отримав тілесні ушкодження і плакав. Щиро шкодує, але через погодні умови не впорався з керуванням.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обставин скоєння злочину обвинуваченим.

Учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів, у тому числі шляхом допиту потерпілого, свідків, відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.

Обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його необережні дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При цьому суд вважає за необхідне виключити з обсягу обвинувачення посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України за ознакою «порушення правил експлуатації транспортним засобом», оскільки як у ході досудового розслідування, так і судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність у керованому ОСОБА_3 автомобілем Renault Kangoo таких несправностей, за яких його експлуатація була б забороненою.

Виключення з обсягу обвинувачення посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України за ознакою «порушення правил експлуатації транспортним засобом» не погіршує становище обвинуваченого та не впливає на кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний нетяжкий злочин, не знятих та непогашених судимостей не має, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, офіційно працевлаштований, але утримує себе та родину за рахунок найманої праці, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_3 , складеної Олександрійським РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, встановлено, що орган з питань пробації ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, оцінює як середній, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляцію від суспільства, з застосування до обвинуваченого покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, та додаткового обов`язку, передбаченого ч.3 ст.76 КК України, а саме, виконання заходів, передбачених пробаційною програмою «Формування життєвих навичок».

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття. В судовому засіданні встановлено що потерпілий є його єдиним сином і обвинувачений шкодує проте що трапилось, та вочевидь, не мав наміру завдати шкоду здоров`ю своїй дитині, та неповнолітній ОСОБА_8 . Будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку батьків ОСОБА_8 до обвинуваченого не має.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_9 просили суворо не карати, а прохання прокурора щодо міри покарання вважають не справедливим.

Обставиною, яка обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей ОСОБА_6 , 14.08.2009 року та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що у відповідності до п.6 ч.1 ст.67 КК України віднесено до обставин, що обтяжуючих покарання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, що буде відповідати принципам та меті його призначення. Однак, враховуючи особу винного, беручи до уваги, що вказаний злочин вчинений з необережності, наявності обставини, що пом`якшує покарання, думку неповнолітнього потерпілого, який є сином обвинуваченого, та його представника, які просить обвинуваченого суворо не карати, а приймаючи до уваги висновок органу пробації щодо середнього ступеню ризику небезпеки обвинуваченого для суспільства, приводить суд до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому на підставі ст.75, 76 КК України суд вважає доцільним призначити йому покарання із випробуванням з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Прокурором в інтересах Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 .. Позов обґрунтовує тим, що необхідність звернення з вказаним позовом виникла з причин не сплати витрачених державним закладом охорони здоров`я коштів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. У зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 з 20.11.2023 року по 05.12.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради. Вартість його лікування склала 23 101,46 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком про перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні. В зв`язку з чим, прокурор просить стягнути з обвинуваченого вказану суму шкоди.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 прокурор звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Таким чином, Верховним Судом не зазначено, що прокурор повинен доводити причини, з яких компетентний орган не звернувся до суду, а лише вказати на факт такої бездіяльності, якщо вона має місце.

Згідно відповіді директора КП «Центральна міська лікарня м.Олександрія» ОСОБА_10 від 28.05.2024 року №1213, заходи щодо відшкодування з ОСОБА_3 фактичних витрат КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради на стаціонарне лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 23 101,46 грн підприємством, у тому числі шляхом звернення до суду із відповідним позовом, не вживались. Враховуючи положення ч.3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» просять Олександрійську окружну прокуратуру здійснити представництво законних інтересів держави в суді шляхом подання позову про стягнення з ОСОБА_3 витрат на стаціонарне лікування неповнолітнього потерпілого, понесених КП «Центральна міська лікарня м.Олександрії» Олександрійської міської ради.

Відповідно до довідки-розрахунку КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради про розмір фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, вартість стаціонарного лікування неповнолітнього ОСОБА_6 у період з 20.11.2023 року до 05.12.2023 року становить 23 101,46 грн.

Враховуючи викладене, цивільний позов прокурором в інтересах Олександрійської міської ради та Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 23 101 (двадцять три тисячі сто одна) гривня 46 копійок підлягає задоволенню.

Потерпілим цивільний позов не заявлено.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік.

Відповідно до вимог ч.1, п.2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, та виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок».

Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов прокурора в інтересах Олександрійської міської ради та Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрія» Олександрійської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 23 101,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави 2 650,48 грн процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-24/2332-ІТ від 27.02.2024 року.

Речові докази: вісім копій медичної картки №9025 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1