Єдиний унікальний номер 728/1645/24
Номер провадження 1-кп/728/23/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмач кримінальне провадження за № 0000168 від 22.06.2024 року, об`єднане з кримінальним провадженням за № 0000218 від 15.07.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого утриманців не маючого, не працюючого, групи інвалідності не маючого, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2024 року в обідній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, що введений на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжений та діє дотепер, через отвір у сітці паркану, проник до території господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 , та шляхом зриву навісного замка, проник до сарайного приміщення, звідки умисно, таємно від оточуючих, здійснив крадіжку бувших у використанні наступних речей: металевого бідону чорних металів ємністю 38 л вартістю 450 грн, металевого бідону алюмінієвого ємністю 38 л вартістю 450 грн та чавунного чугуна ємністю 10 л вартістю 333, 33 грн, якими розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1233, 33 грн.

15.07.2024 року в денний час, більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, що введений на територію України відповідно до Указу Президента Уїзні №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжений та діє дотепер, через хвіртку паркану проник до території господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , та через незачинені на замок вхідні двері, проник до сарайного приміщення, звідки умисно, таємно від оточуючих, здійснив крадіжку бувших у використанні двох алюмінієвих мисок ємкістю 8 літрів кожна вартістю 500 грн, алюмінієвого чавуну ємкістю 4 літри вартістю 186,67 грн, алюмінієвого чавуну ємкістю 10 літрів вартістю 400,00 грн та алюмінієвого умивальника ємкістю 4 літри вартістю 266,67 грн, якими розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1353,34 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення за викладених вище обставин. З кількістю та вартістю викраденого погоджується повністю. Крадіжку скоїв у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки не працює. Викрадені речі мав намір здати та металобрухт та за отримані кошти купити продукти харчування. Проникаючи у приміщення розумів, що вони перебувають у володіння іншої особи. В скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила факт кражідки належного їй майна на загальну суму 1233 грн 33 коп ОСОБА_5 , із яких відшкодовано 900.00 грн шляхом повернення частини викраденого: двох бідонів. Просила призначити обвинуваченому покарання відповідно до закону. Не заперечувала проти перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі. Претензій до обвинуваченого ні матеріального ні морального характеру не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні, відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням до іншого приміщення, в умовах воєнного стану, належного потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 1233 грн 33 коп та потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1353 грн 34 коп органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку зі змінами в законодавстві, що вплинули на розмір матеріальної шкоди, за заподіяння якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку на день розгляду справи.

Вислухавши учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2024 році становила 3028 грн.

ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення 14.06.2024 та 15.07.2024 таємного викрадення чужого майна (крадіжку) на суму, відповідно, 1233 грн 33 коп та 1353 грн 34 коп, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3038 грн.) і на нього розповсюджується дія Закону України N 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 НМ, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК. Однак, оскільки діяння вчинене з проникненням у інше приміщення, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК у зв`язку з таким.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 3 тис. НМ або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, зокрема, у незаконному проникненні до сховища та іншого приміщення, що було встановлено судом у цьому провадженні.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 усвідомлював, що приміщення, до яких він протиправно проникав, перебувають у володінні інших осіб.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, його характер, кількість епізодів, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, хоча є особою працездатного віку, не одружений, утриманців не має, вину визнав, часткове відшкодування шкоди, а також думку потерпілої ОСОБА_4 з приводу призначення покарання обвинуваченому.

Крім цього, суд приймає до уваги ту обставину, що внаслідок винних дій ОСОБА_5 не настало тяжких наслідків.

Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції вказаної статті, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Покарання у виді штрафу та виправних робіт, які передбачені санкцією ст. 162 ч. 1 КК України, обвинуваченому не може бути призначено, оскільки він не працює та не має доходу.

Цивільних позовів по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_5 з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок іспитового строку слід рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: металевий бідон чорних металів ємкістю 38 л та металевий бідон алюмінієвий ємкістю 38 л, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити останній, як власнику; алюмінієві миски ємкістю по 8 літрів кожна, алюмінієвий чавун ємкістю 4 літри, алюмінієвий чавун ємкістю 10 літрів та алюмінієвий умивальник ємкістю 4 літри, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній, як власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій, прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1