Провадження № 1-кп/947/1157/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000106 від 27.01.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Трудове, Ізмаїльського р-ну, Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.09.2005 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 152, ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 03.03.2011 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 21.09.2016 року Апеляційним судом Одеської області від 17.06.2016 року за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту,

-22.07.2020 року Кілійським районним судом за вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 395 КК України, до покарання у вигляді 3 місяців арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.01.2024 року ОСОБА_4 перебував за місцем відбування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор № 21», за адресою: м. Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, 11, де в нього виник корисливий умисел, направлений на особисте збагачення та заволодіння грошовими коштами, шляхом обману клієнтів АТ КБ «ПриватБанк».

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно 27.01.2024 року близько о 16:00 годин, використовуючи мобільний телефон з сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_1 зателефонував на мобільний номер телефону з сім-карткою оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 . Після того, як ОСОБА_5 відповіла на дзвінок, ОСОБА_4 , представившись працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк», повідомив ОСОБА_5 , що з її банківського рахунку НОМЕР_3 невідомі особи намагаються зняти грошові кошти, тим самим ввівши останню в оману.

В подальшому, ОСОБА_4 , в ході телефонної розмови, викликавши у ОСОБА_5 впевненість у обов`язковості вчинення певних дій, а саме здійснення дзвінку на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» за номером 3700 та надалі заблокувала свою банківську картку. В подальшому ОСОБА_4 , зімітувавши передзвін від оператора гарячої лінії з мобільного телефону з сім-карткою оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 повідомив, що ОСОБА_5 вчинила не правильно, заблокувавши свою картку, тому скориставшись тим, що остання не володіє навичками користування онлайн-банкінгом, вказав їй алгоритм дій, зміст яких вона не могла правильно оцінювати і розуміти, тобто ввівши її в оману, в результаті чого остання розблокувала раніше заблоковану нею картку, та з цієї ж банківської картки АТ КБ «ПриватБанк», яка прив`язана до банківського рахунку НОМЕР_5 , перерахувала грошові кошти двома транзакціями в сумі по 24 000 гривень кожна, на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», яка прив`язана до банківського рахунку НОМЕР_3 , яка на той час була у власності ОСОБА_6 , колишньої співмешканки ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_6 , будучи запевненою ОСОБА_4 , що дані грошові кошти були переказані його родичкою, за вказівкою ОСОБА_4 , з метою реалізації його протиправного умислу, з вищевказаної банківської картки АТ КБ «ПриватБанк», яка прив`язана до банківського рахунку НОМЕР_3 зняла грошові кошти в сумі 20 000 грн. в банкоматі, який розташований за адресою: м. Одеса, просп. Академіка Глушко, буд. 16, а також вона перерахувала 23 550 грн. на свою банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , з якої в подальшому перерахувала грошові кошти в сумі 24 000 грн. на банківську картку своєї доньки ОСОБА_7 .

Всі вказані дії з грошовими коштами, які надійшли від ОСОБА_5 проводилися за вказівками ОСОБА_4 та були витрачені на його потреби, чим ОСОБА_5 було завдано матеріальний збиток на загальну суму 48 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав, підтвердив обставини вчинення шахрайства, викладені в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно, 27.01.2024 року він засобом телефонного зв`язку з потерпілою ОСОБА_5 , представившись працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк», заволодів грошима потерпілої шляхом обману, повідомивши їй неправдиві відомості про проблеми з її карткою, в результаті чого потерпіла перерахувала гроші в сумі 48 тисяч гривень на картку ОСОБА_6 та її доньки. Гроші витратили на його особисті потреби. Цивільний позов потерпілої визнає в повному обсязі.

У скоєному ОСОБА_4 щиро розкаявся, просив суворо не карати, просив суд розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, в якій також зазначила, що поданий нею цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 48000 гривень підтримує та просить задовольнити.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, обмежитись дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, доведена в повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, його щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину,тобто пом`якшуючі обставини, а також обтяжуючу обставину у вигляді рецидиву злочинів, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений законним представником потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 48000 гривень.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи зазначений позов про стягнення спричиненої матеріальної шкоди, суд вважає його документально доведеним в частині понесених витрат, тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. ч.3 ст.349, 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 48000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1