У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000723, відомості про яке внесено 09.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25 грудня 2024 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000723, відомості про яке внесено 09.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду задоволено клопотання прокурора та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Розмір застави підозрюваному не визначено.

09.11.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 4 ст. 408 КК України.

10.11.2024 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000723 від 09.11.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. ОСОБА_4 інкримінують нез`явлення до місця несення служби з метою ухилення від військової служби в умовах воєнного стану.

10.11.2024 підозрюваному вручене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До цього документу приєднані додатки, якими прокурор обґрунтовував наявність, на думку останнього, складу кримінального правопорушення в діяльності ОСОБА_4 . Клопотання задоволено, а відтак ОСОБА_4 обрано відповідний запобіжний захід.

Сторона захисту переконана, що обраний запобіжний захід вичерпав власну необхідність та подальше утримання ОСОБА_4 під вартою є безпідставним.

Аналіз викладених у вказаному повідомленні про підозру фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_4 злочину та змісту повідомленої підозри викликає сумніви щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

З повідомлення про підозру, а також доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу доказів (в розумінні сторони обвинувачення) не вбачається наявність у ОСОБА_4 як умислу на вчинення інкримінованого злочину так і мети у вигляді ухилення від проходження військової служби.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність у ОСОБА_4 мети на ухилення від військової служби, як то придбання або наявність у нього фіктивних документів, приховування належності до військових формування, проживання на нелегальному становищі тощо під час досудового розслідування встановлено не було.

Вважає, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки документами, які додані до клопотання не доводиться наявність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 . Більше того вказані документи виключають цю обставину.

Наявність, на думку сторони обвинувачення, обставин, визначених у вказаній статті підтверджується виключно тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Натомість, тяжкість кримінального правопорушення, яке кваліфіковано стороною обвинувачення у повідомленні про підозру не може існувати як єдина необхідність застосування відповідного запобіжного заходу. Сторона захисту вважає, що такі судження є безпідставними та жодним чином не доведені.

Вказує, що відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 немає будь-якого наміру, пов`язаного з переховуванням від сторони обвинувачення та/або суду. У діях останнього відсутній склад кримінального правопорушення і підозрюваний бажає захисти власні права у Високому та справедливому суді і отримати рішення виправдувального змісту.

Речення, викладене в клопотанні про те, що ОСОБА_4 проживає на території Закарпатської області, яка межує з країнами Європейського союзу а тому може залишити межі країни є таким, що суперечить вимогам Основного закону та інших нормативно-правових актів, які регулюють питання вільного вибору місця проживання. Сторона обвинувачення трактує сам факт проживання на території Закарпатської області як правопорушенням, що є несумісним із засадами діяльності правоохоронної системи.

Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; Всі речі та документи, які перебували у ОСОБА_4 , вилучені слідчим під час складання протоколу затримання та проведення відповідних процесуальних дій. Зазначені речі і документи знаходяться у розпорядженні та під охороною Державного бюро розслідувань, а тому в будь-якої особи відсутні можливості безперешкодного доступу до таких.

У даному кримінальному провадженні відсутній потерпілий, інший підозрюваний. У матеріалах, доданих до клопотання, відсутня інформація щодо залучення експерта або спеціаліста.

ОСОБА_4 є законослухняним громадянином, який веде законний спосіб життя. Останній у будь-якому випадку не має жодного наміру впливати на осіб, які є учасниками кримінального провадження. У діяльності ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, а тому площина його інтересів виключно охоплюю питання, пов`язані із законним доведенням власної невинуватості в суді.

ОСОБА_4 немає будь-якого наміру перешкоджати кримінальному провадженню. Такі обставини не встановлені та жодним чином не підтверджені стороною обвиунвачення.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_4 раніше не судимий. Останній вперше одержав повідомлення про підозру. У зв`язку з цим відсутній ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оцінка документів, які містяться в матеріалах клопотання щодо релевантності викладної у таких інформації.

До клопотання сторони обвинувачення приєднані наступні документи, які остання вважає доказами, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, рапорт, складений 09.11.2024 на ім`я керівника Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протокол допиту свідка від 09.11.2024; повідомлення про підозру у вчиненні злочину; копія військового квитка на ім`я ОСОБА_4 ; витяг з Наказу Державної спеціальної служби транспорту; акт про відмову від підпису картки обстеження та медичного огляду; акт про відмову від отримання і підписання військового квитка; картка на ім`я ОСОБА_4 ; акт про відмову від проходження і заповнення реєстраційного бланку до методики багаторівневого особового опитувальника «Адаптивність-200»; картка професійно-психологічного відбору кандидата; картка обстеження та медичного огляду; довідка ВЛК № 4/3876.

Сторона захисту переконана, що у зазначені документи у власній сукупності не володіють ознакою достатності та взаємозв`язку для ухвалення рішення, ініційованого стороною обвинувачення, оскільки жодним чином не підтверджують наявність складу кримінального правопорушення в діях особи.

Санкцією частини 4 статті 408 КК України визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до дванадцяти років. Водночас необхідно врахувати, що повідомлення про підозру є необгурнтованим з точки зору відсутності складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 за вказаною статтею закону України про кримінальну відповідальність. Відтак наявність повідомлення про підозру не може бути відправною точкою для формування судом висновків у таких умовах.

На даний час ОСОБА_4 виповнилось 51 повних років. Останній має складний стан здоров`я, пов`язаний, у тому числі, із функціонуванням опорно- рухового апарату, а також серцево-судинної системи у зв`язку з чим останнього за рішенням Тячівського ВЛК від 15.07.1992 визнано непридатним до військової служби. Зазначене рішення переглянуте та на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2023 останній знятий з обліку.

ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки. Останній перебуває у шлюбі у відповідності до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , згідно якого дружиною є ОСОБА_6 . Також у шлюбі народилось троє дітей, один з яких наразі є неповнолітнім.

Крім того, на утриманні ОСОБА_4 перебуває мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 . Мати є особою похилого віку. Останній наразі виповнилось 90 повних років. Остання потребує підтримки власної життєдіяльності, оскільки стан здоров`я є складним.

ОСОБА_4 має постійне місце роботи. Останній є підприємцем, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, що підтверджується відповідною довідкою, виданою Солотвинською ОТГ.

Майновий стан підозрюваного є достатнім для фінансового забезпечення сім`ї та бінших осіб, які перебувають на утриманні. У ОСОБА_4 відсутні судимості. Раніше до підозрюваного запобіжні заходи не застосовувались. У ОСОБА_4 немає повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення. Майнова шкода кримінальним правопорушення не завдана.

За таких обставин, у кримінальному провадженні відсутні обставини, які б обґрунтовували необхідність застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До матеріалів клопотання додаються документи щодо необхідності зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на тримання під вартою з визначенням розміру застави.

З урахуванням викладеного, просить суд змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на тримання під вартою з визначення застави у розмірі не більше ніж 80 прожиткових мінімумів.

Викликати в судове засідання та допитати з приводу обставин кримінального правопорушення свідка ОСОБА_8 .

Витребувати з органу досудового розслідування чи органу прокуратури матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Підозрюваний та його адвокат у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення поданого клопотання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів доданих до клопотання та Єдиного державного реєстру судових рішень, за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2024 року у справі № 308/18152/24 клопотання слідчого було задоволено.

Застосовано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Діброва, Тячівського р-ну., Закарпатської обл., проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , одруженого, ФОП, раніше не судимого, військовослужбовця служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдата, на посаді сапера розмінування 2 відділення розмінування 2 взводу розмінування 3 роти розмінування 4 батальйону розмінування військової частини НОМЕР_2 , призваного: 08.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 , солдата, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 06 січня 2025 року.

Строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою обчислювати з моменту затримання - 16 год. 15 хв. 09.11.2024 року.

При цьому слідчим суддею встановлено, що на переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_4 кваліфікованого за ч. 4 ст. 408 КК України злочину, які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_4 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, фальсифікація матеріалів, то слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати слідчий суддя під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Оцінка судом наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, прокурор послався на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчому судді належить оцінити наявність кожного з них.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 4 ст. 408 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 належить до особливо тяжких злочинів, за який передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо існування ризику незаконного впливу на свідків, інших учасників кримінального провадження

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків, інших учасників кримінального провадження, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, слідчий суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідків, інших учасників кримінального провадження лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків, інших учасників кримінального провадження у цьому кримінальному провадженні обґрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процесуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

Тож суд не виключає можливості незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного з використанням свого кола зв`язків з метою схилити їх до зміни показань під час допиту на стадії досудового розслідування або в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки. Таким чином, навіть незважаючи на проведення допитів осіб на стадії досудового розслідування, незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дасть йому можливість здійснювати вплив на вказаних вище осіб з метою спотворення їхніх показань під час розгляду кримінального провадження у суді.

З огляду не це, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків, інших учасників кримінального провадження є актуальним.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Підозрюваний будучи зареєстрованим як фізична особа підприємець набув широке коло зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, у нього наявні відповідні фінансові, організаційні можливості, особисті та ділові зв`язки, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином. Відповідні зв`язки ОСОБА_4 може використати для уникнення кримінальної відповідальності, штучного створення доказів захисту, незаконного впливу на органи досудового розслідування, суд, інших учасників кримінального провадження, ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вказані обставини разом з наявними ризиками свідчить про необхідність обрання та застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, що забезпечить запобігання встановленим слідчим суддею ризикам.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, тримання під вартою є єдиним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час здійснення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні.

Встановлені в ході досудового розслідування та відображені в цьому клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь їх тяжкості, роль підозрюваного у їх вчиненні, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків дають обґрунтовані підстави вважати, що жодні інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування до ОСОБА_4 . Отже, обрання запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшить їх до прийнятного рівня.

Слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Необхідно враховувати той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 були спрямовані на ухилення від військової служби в умовах воєнного стану.

Обрання саме такого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 відповідає суспільному інтересу.

При цьому, слідчий суддя враховує приписи ч.8 ст. 176 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Водночас, слідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (в тому числі шляхом неналежного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і русі кримінального провадження. Окрім того, застосування менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки, чи домашнього арешту є неможливим в силу приписів ч.8 ст. 176 КПК України.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам.

Водночас слідчий суддя вважає, що вік та стан здоров`я ОСОБА_4 дозволяють та не перешкоджають обранню відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, стан його здоров`я не перешкоджає триманню його під вартою. Доказів про те, що стан здоров`я ОСОБА_4 перешкоджає на даний час обранню відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 затриманий 09.11.2024 року о 16 год. 15 хв., а відтак строк тримання його під вартою слід рахувати з моменту затримання.

Щодо розміру застави та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України передбачені випадки, коли слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням норми ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України вчиненого під час дії воєнного стану.

Слідчий суддя також акцентує увагу на тому, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, будь-який запобіжний захід (у тому числі і винятковий запобіжний захід - тримання під вартою) застосовується виключно з метою забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчиняти дії перелічені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є покаранням за вчинене кримінальне правопорушення у розумінні норм кримінального закону і не може застосовуватися у якості такого.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Зазначена ухвала була оскаржена у апеляційному порядку, проте на час розгляду цього клопотання рішення не прийняте.

Стаття 201 КПК України передбачає можливість особи, до якої застосовано запобіжний захід, змінити його. Така можливість надається особі з метою надання їй права на перегляд обставин. Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (щодо прав особи, яка позбавлена свободи внаслідок арешту або тримання під вартою) забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи (Рішення у справі Yeloyev проти України від 6 листопада 2008 року, заява № 17283/02, параграф 64).

Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Вирішуючи зазначене клопотання слід виходити із загальних засад кримінального процесу, серед яких диспозитивність, змагальність і рівність сторін в поданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, і положень, які регламентують взагалі можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в даному випадку запобіжних заходів і конкретний вибір того заходу, який в повній мірі зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, як того вимагає ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

При обрані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею було перевірено обґрунтованість підозри та враховано наявність в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та обставини у відповідності до статті 178 КПК України.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу стороною захисту слідчому судді не надано жодних доказів на підтвердження необґрунтованості підозри, тому суд виходить з того, що факт обґрунтованості підозри перевірявся слідчим суддею в межах розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного і встановлений судом в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2024 року у справі № 308/18152/24.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя враховує ту обставину, що існує документально обґрунтована підозра, яка виправдовує подальше проведення досудового розслідування, а також продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було встановлено слідчим суддею при обранні саме такого запобіжного заходу, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зі спливом маленького проміжку часу півтори місяця з дня повідомлення про підозру ОСОБА_4 слідчий суддя позбавлений можливості достовірно встановити, що такі ризики зменшилися або перестали існувати, відтак слідчий суддя не вбачає жодних документально обґрунтованих підстав задля зміни запобіжного заходу на більш м`який, тому слід відмовити у задоволенні клопотання захисника.

Слідчий суддя також враховує, що подання підозрюваним заяви про повернення на військову службу, за відсутності згоди військової частини на таке повернення, не зменшує кількість ризиків, які існують, а після отримання відповідної згоди військової частини, саме прокурор звертається до суду із відповідними клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України та закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 401 КК України, що також є підставою задля негайного припинення запобіжного заходу після розгляду судом такого клопотання.

Керуючись ст. ст. 181, 194, 201, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000723, відомості про яке внесено 09.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1