Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/105/25
Провадження № 1-в/542/4/25
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари клопотання ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

20 січня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з клопотанням про зняття арешту з нерухомого майна (в порядку виконання вироку суду), в якому просив зняти арешт із житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: село Шедієве, Полтавський (Новосанжарський) район, Полтавська область, та всього невизначеного майна, що на праві власності належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , виключивши із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис з реєстраційним номером обтяження 1810127 (архівний запис), вчинений 28.03.2005 Новосанжарською державною нотаріальною конторою на підставі постанови (у тексті запису значиться «ухвала») про арешт майна № 24/3-16/01, винесеної 30.05.2001 Полтавською міжрайонною природоохоронною прокуратурою.

Клопотання обґрунтоване тим, що вироком Новосанжарського місцевого суду Полтавської області у справі № 1-165 2001р. від 31 серпня 2001 року ОСОБА_2 було засуджено за частиною третьою статті 166 КК України із застосуванням статті 44 КК України до двох років позбавлення волі відносно основної міри покарання з позбавленням права займати керівні посади в агропромисловому комплексі строком на три роки та за частиною другою статті 160 КК України із застосуванням статті 44 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі статті 42 КК України призначено остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права займати певні посади в агропромисловому комплексі строком на три роки. До ОСОБА_2 застосована стаття 46-1 КК України і відстрочене виконання вироку на два роки основної міри покарання із сплатою штрафу на користь держави в розмірі 650 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного фонду охорони навколишнього середовища 77814 грн 01 коп. нанесених матеріальних збитків.

У грудні 2005 року ОСОБА_2 погасив наявний борг, сплативши на користь Полтавського обласного фонду охорони навколишнього природного середовища суму спричинених збитків в розмірі 77814 грн 01 коп. та суму штрафу в розмірі 650 грн.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на невизначене майно, житловий будинок з господарськими спорудами, с. Шедієво, Новосанжарський район, Полтавська область, що належать ОСОБА_2 , накладено арешт на підставі ухвали (постанови) 24/3-16/01 від 30.05.2001 Полтавської міжрайонної природоохоронної прокуратури, реєстратор - Новосанжарська державна нотаріальна контора.

Зі змісту вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області вбачається, що судом не вирішувалось питання щодо накладеного Полтавською міжрайонною природоохоронною прокуратурою від 30.05.2001 арешту на майно засудженого в межах кримінальної справи № 1-165/2001.

Поряд з цим, ОСОБА_2 вказано, що на звернення до Полтавського обласного державного нотаріального архіву та до Новосанжарської державної нотаріальної контори із заявою про отримання копії постанов про накладення арешту на належне йому майно, таких постанов він не отримав через їх відсутність у вказаних установах.

У відповідь на адвокатський запит до Полтавської обласної прокуратури про надання копії постанови слідчого Полтавської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 30.05.2001, своїм листом від 27 травня 2024 року Полтавська обласна прокуратура повідомила, що згідно з актом про виділення до знищення документів, матеріалів, справ, не внесених до Національного архівного фонду № 33 від 31.03.2021, постанови слідчого Полтавської міжрайонної природоохоронної прокуратури, немає.

Заявником акцентовано увагу на тому, що згідно з відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень записи щодо відкритих виконавчих проваджень стосовно нього відсутні. Також, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру боржників, інформація стосовно ОСОБА_2 також відсутня.

З листа Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області від 25.06.2024 № 11292 вбачається, що станом на 25.06.2024 у Новосанжарському ВДВС відсутні виконавчі провадження про стягнення заборгованостей, аліментів та інших видів стягнення з ОСОБА_2 .

За викладених обставин, на думку заявника, наявні всі підстави для зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_2 , зокрема, з житлового будинку із господарськими спорудами, розташованого за адресою: с. Шедієве, Полтавський район, Полтавська область, що накладений на підставі ухвали (постанови) про арешт майна № 24/3-16/01, винесеної 30 травня 2001 року Полтавською міжрайонною природоохоронною прокуратурою.

Відповідно до частини першої статті 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Тобто, зняття арешту має здійснювати суд, який постановив вирок по цій справі.

Оскільки існування вказаного арешту на даний час порушує майнові права ОСОБА_2 , фактично позбавляє його можливості розпоряджатись майном, останній звернувся до суду із вказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Представник заявника, адвокат Дмитренко Олександр Сергійович, в судовому засіданні клопотання про зняття арешту з майна ОСОБА_2 підтримав та просив його задовольнити, зазначивши аргументи, що є аналогічним тим, які викладені у клопотанні.

В судове засідання з розгляду клопотання про зняття арешту викликався уповноважений представник Полтавської обласної прокуратури.

28 січня 2025 року від начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури до суду надійшла заява, за змістом якої останні повідомив, що Спеціалізована екологічна прокуратура доказами у даній справі не володіє та позбавлена можливості надати будь-які відомості, що стосуються заявленого клопотання. Також, у такій заяві вказано про незаперечення прокурором щодо розгляду клопотання за відсутності представника Спеціалізованої екологічної прокуратури (а.с. 40).

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Згідно до пунктом 9 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України (в редакції від 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до пункту 6 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1735/0/4-12 від 26.11.2012 року «Про деякі питання застосування розділу ХІ «Перехідних положень», у судовому провадженні, яке здійснюється відповідно до КПК України 1960 року, при надходженні від учасників процесу клопотань, зокрема щодо зміни або скасування запобіжного заходу, арешту майна чи відсторонення від посади, суд має керуватися положеннями КПК України 1960 року.

Оскільки арешт на майно, про скасування якого просить заявник у своєму клопотанні, накладений у порядку КПК України у редакції 1960 року, то і при розгляді клопотання про його скасування мають застосовуватися положення КПК України у редакції 1960 року.

Питання про скасування арешту, який був накладений за правилами кримінального судочинства 1960 року, підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, оскільки арешт було накладено на майно заявника (обвинуваченого) під час досудового слідства у кримінальній справі, за результатами розгляду якої було ухвалено вирок.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 липня 2021 року у справі № 185/9002/20, провадження № 61-9289св21, у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 272/469/21, провадження № 61-14219св21.

КПК України 1960 року передбачав такий порядок щодо скасування арешту на майно: на підставі постанови слідчого в порядку частини 6 статті 126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку статті 253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку статті 324 КПК України 1960 року, або судом в порядку виконання вироку в порядку статей 409, 411 КПК України 1960 року.

Згідно з частиною 1 статті 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Відповідно до частини 6 статті 126 КПК України 1960 року, накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно з пунктами 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Згідно зі статтею 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України 1960 року, суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку.

Судом встановлено, що вироком Новосанжарського місцевого суду Полтавської області у справі № 1-165 2001р. від 31 серпня 2001 року ОСОБА_2 було засуджено за частиною третьою статті 166 КК України із застосуванням статті 44 КК України до двох років позбавлення волі відносно основної міри покарання з позбавленням права займати керівні посади в агропромисловому комплексі строком на три роки та за частиною другою статті 160 КК України із застосуванням статті 44 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі статті 42 КК України призначено остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права займати певні посади в агропромисловому комплексі строком на три роки. До ОСОБА_2 застосована стаття 46-1 КК України і відстрочене виконання вироку на два роки основної міри покарання із сплатою штрафу на користь держави в розмірі 650 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного фонду охорони навколишнього середовища 77814 грн 01 коп. нанесених матеріальних збитків (а.с. 7-8).

Зі змісту вироку Новосанжарського місцевого суду Полтавської області вбачається, що судом не вирішувалось питання щодо накладеного Полтавською міжрайонною природоохоронною прокуратурою від 30.05.2001 арешту на майно засудженого в межах кримінальної справи № 1-165/2001.

За твердженнями заявника, він у грудні 2005 року погасив наявний борг, сплативши на користь Полтавського обласного фонду охорони навколишнього природного середовища суму спричинених збитків в розмірі 77814 грн 01 коп. та суму штрафу в розмірі 650 грн відповідно до вироку суду.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на невизначене майно, житловий будинок з господарськими спорудами, с. Шедієво, Новосанжарський район, Полтавська область, що належать ОСОБА_2 накладено арешт на підставі ухвали (постанови) 24/3-16/01 від 30.05.2001 Полтавської міжрайонної природоохоронної прокуратури реєстратором - Новосанжарською державною нотаріальною конторою (а.с. 19-21).

Поряд з цим, ОСОБА_2 вказано, що на звернення до Полтавського обласного державного нотаріального архіву та до Новосанжарської державної нотаріальної контори із заявою про отримання копії постанов про накладення арешту на належне йому майно, таких постанов він не отримав через їх відсутність у вказаних установах (а.с. 23, 25).

У відповідь на адвокатський запит до Полтавської обласної прокуратури про надання копії постанови слідчого Полтавської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 30.05.2001, своїм листом № 33-11вих-24 від 27 травня 2024 року Полтавська обласна прокуратура повідомила, що згідно з актом про виділення до знищення документів, матеріалів, справ, не внесених до Національного архівного фонду № 33 від 31.03.2021, постанови слідчого Полтавської міжрайонної природоохоронної прокуратури, немає (а.с. 27).

За відсутності у ОСОБА_2 оригіналів квитанцій про сплату сум, визначених вироком суду, останній звертався із адвокатськими запитами до Управління Державної казначейської служби України у Новосанжарському районі Полтавської області (а.с. 10), до Полтавської обласної ради (а.с. 12), до Полтавської обласної військової адміністрації (а.с. 14), Головного управління ДПС у Полтавській області (а.с. 16) про отримання інформації на підтвердження факту оплати коштів в розмірі 650 грн штрафу та 77814 грн 01 коп. нанесених матеріальних збитків, стягнутих на підставі вироку Новосанжарського районного суду від 31.08.2002 у кримінальній справі № 1-165.

Поряд з цим, своїм листом «Про надання інформації» № 02-16-10/386 від 21.06.2024 Управління Державної казначейської служби України у Новосанжарському районі Полтавської області рекомендувало заявнику звернутись до органу, що контролює вищевказані надходження (а.с. 11).

Полтавська обласна рада у листі від 20.06.2024 № 01-28/1287/28/2392 вказала, що для отримання інформації щодо надходжень коштів до фонду охорони навколишнього природного середовища Полтавської області необхідно звернутись до Полтавської обласної військової адміністрації (а.с. 13).

Департамент екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації у листі від 02.07.2024 № 2220/02-44 «Щодо розгляду запиту» зазначив про відсутність у нього інформації, зазначеної в адвокатському запиті (а.с. 15).

Головне управління ДПС у Полтавській області з листі «Про надання інформації щодо сплати» від 24.07.2024 № 21942/6/16-31-19-02-12, посилаючись на термін зберігання особових рахунків платників податків і зборів, який становить 5 років, вказало про неможливість надати інформацію про сплату коштів ОСОБА_2 (а.с. 17).

Згідно з відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, записи щодо відкритих виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_2 відсутні (а.с. 30). Також, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру боржників, інформація стосовно ОСОБА_2 також відсутня (а.с. 31).

З листа Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області від 25.06.2024 № 11292 вбачається, що станом на 25.06.2024 у Новосанжарському ВДВС відсутні виконавчі провадження про стягнення заборгованостей, аліментів та інших видів стягнення з ОСОБА_2 . Виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно ОСОБА_2 , знищено шляхом спалювання відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (а.с. 32).

Також, на звернення ОСОБА_2 до Новосанжарського районного суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи№ 1-165 (а.с. 33), Новосанжарський районний суд своїм листом від 09.10.2024 № 08-17/28/2024 повідомив, що вказана справа знищена у зв`язку із закінченням строків зберігання відповідно до Переліку судових справ та документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого Наказом ДСА України від 07.12.2017 № 1087 (а.с. 34).

З огляду на викладене, судом встановлено, що в державній виконавчій службі відсутні виконавчі провадження про стягнення заборгованостей, аліментів та інших видів стягнення з ОСОБА_2 . Також, судом встановлено, що отримання копії постанови слідчого щодо накладеного Полтавською міжрайонною природоохоронною прокуратурою 30.05.2001 арешту на майно ОСОБА_2 в межах кримінальної справи № 1-165/2001 є неможливим через її знищення. Крім цього, судом встановлено, що ані прокуратура, ані суд, ані контролюючі органи не володіють інформацією щодо оплати ОСОБА_2 матеріальних збитків та штрафу на підставі зазначеного вироку суду від 2001 року. Поряд з цим, суд зазначає, що прокуратурою також не було надано до суду і доказів того, що визначені вироком суми коштів, не були сплачені ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з положеннями статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд зазначає, що наявність вказаного обтяження перешкоджає ОСОБА_2 у реалізації в повному обсязі права власності на належне йому нерухоме майно, а саме: на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: село Шедієве, Полтавський (Новосанжарський) район, Полтавська область, та на все невизначене майно, що на праві власності належить ОСОБА_2 .

За таких обставин, оскільки під час прийняття по суті рішення (вироку) у справі № 1- 165/2001 року за обвинуваченням ОСОБА_2 судом не вирішене питання про скасування арешту майна, враховуючи, що питання про скасування арешту майна безпосередньо стосується прав та законних інтересів заявника, беручи до уваги відсутність підстав для обмеження особи, законного власника ОСОБА_2 , в праві на володіння своїм майном, суд вважає, що є обґрунтовані підстави для задоволення цього клопотання про скасування арешту з майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 409,411 КПК України 1960 року, статтями 350, 369 - 372 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна- задовольнити.

Скасувати арешт із житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: село Шедієве, Полтавський (Новосанжарський) район, Полтавська область, та всього невизначеного майна, що на праві власності належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , накладений ухвалою № 24/3-16/01 від 30.05.2001 Полтавською міжрайонною природоохоронною прокуратурою, зареєстрований 28 березня 2005 року за № 1810127 Новосанжарською державною нотаріальною конторою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва