Справа № 938/1695/24
Номер провадження № 1-кс/938/328/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу Цілісної ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

в с т а н о в и в:

27.11.2024 скаржник Цілісна ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області із скаргою, в якій просить визнати бездіяльність слідчого Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області та зобов`язати його внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі її заяви про злочин від 10.11.2024 зареєстрованої за ЖЄО №3121 та розпочати досудове розслідування за цією заявою.

Скаржник посилається на те, що 10.11.2024 вона подала до Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області заяву про злочин за статями 109, 111, 358 та 442 КК України, яка була зареєстрована в журналі єдиного обліку 10.11.2024 за №3121, однак станом на 21.11.2024, всупереч вимогам ст. 214 КПК України, відомості за вказаною заявою не були внесені до ЄРДР, та не було розпочато досудове розслідування.

Відповідно до положень ст.306 КПК України, законодавець визначив, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду від 27.11.2024 відкрито провадження за вказаною скаргою та призначено її розгляд на 29.11.2024, в межах строків визначених ст.306 КПК України. Також вказаною ухвалою суду витребувано від Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області матеріали за зверненням скаржниці.

В судове засідання 27.11.2024 з`явився начальник Слічого відділення Верховинського РВП ОСОБА_4 , надав письмові пояснення по суті скарги та долучив документи в обґрунтування позиції викладеної в поясненнях.

Зокрема, начальник слідчого відділення Верховинського РВП, посилається на те, що з приводу затримання працівниками ДПСУ та ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , в ЖЄО ІТС ІПНП Верховинського районного відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області було зареєстровано декілька повідомлень та заяв, а саме: № 3078 від 06.11.2024, №3121 від 07.11.2024, № 3205 від 08.11.2024, № 3122 від 07.11.2024, № 3243 від 10.11.2024, № 3244 від 10.11.2024.

У зв?язку із тим, що вищевказані звернення та повідомлення стосуються одного факту та однієї події, 10.11.2024 відповідно до рапорту ДОП Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, ці матеріали об`єднано для проведення перевірки та прийняття єдиного остаточного рішення, що передбачено Наказом МВС №930 від 15.11.2017 «Про затвердження Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України».

27.11.2024 СВ Верховинського районного відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області, до ЄРДР внесено відомості, за фактом неправомірних дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразилися в його незаконному позбавленні волі, за № 0000142 за ознаками кримінального передбаченого ч.1 ст.146 КК України, та на даний час триває досудове розслідування.

Скаржник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, докази отримання нею судової повістки про виклик, на адресу суду не повернулись.

Слідчий просив суд відкласти розгляд скарги, та викликати в судове засідання скаржницю, для заслуховування її особистих пояснень з приводу поданої скарги. Додатково зазначив, що згідно наявних у органі досудового розслідування документів, ОСОБА_6 користується мобільним номером телефону: НОМЕР_1 .

Враховуючи вимоги ст. 306 КПК України, відповідно до яких, розгляд вказаної скарги здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника або представника, позицію представники Верховинського РВП, розгляд скарги було відкладено на 10.12.2024. Виклик скаржниці в судове засідання було здійснено шляхом направлення судової повістки на її поштову адресу зазначену у скарзі та на мобільний номер телефону наданий слідчим.

Після судового засідання 02.12.2024 на електронну адресу суду від Цілісної ОСОБА_3 , із електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_3 , надійшло клопотання про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із Голосіївського районного суду міста Києва. До клопотання скаржниця долучила копію свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а також копію свідоцтва про зміну імені, згідно якого ОСОБА_8 змінила прізвище та ім`я на ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді від 04.12.2024 задоволено клопотання скаржниці ОСОБА_9 щодо її участі в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції з Голосіївським районним судом міста Києва. Доручено Голосіївському районному суду м. Києва, забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції 10 грудня 2024 року о 16год 40хв. за участю скаржника

ОСОБА_9 судове засідання 10.12.2024 скаржник та представник Верховинського РВП не з`явились, причин неявки не повідомили. Згідно наявної у матеріалах справи довідки про доставку SMS, скаржниця отримала судову повістку про виклик на мобільний номер телефону НОМЕР_1 - 05.12.2024.

У зв`язку із неявкою скаржниці в судове засідання, не повідомлення нею причин неявки, розгляд скарги було відкладено на 20.12.2024.

Виклик скаржниці в судове засідання було здійснено шляхом направлення судової повістки на її поштову адресу, на її мобільний номер телефону НОМЕР_1 , та на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 , із якої скаржницею подавалось клопотання до Верховинського районного суду.

Окрім того, секретарем судового засіданні здійснювались телефонні дзвінки на мобільний номер телефону скаржниці, з метою повідомлення її про розгляд скарги, однак абонентський номер не відповідав.

В судове засідання 20.12.2024 скаржниця та представник Верховинського РВП в черговий раз не з`явились, причин неявки не повідомили.

Як вбачається із наведеного, з метою повідомлення скаржниці про дату, час та місце розгляду скарги, для надання їй можливості прийняти участь у розгляді скарги та висловити свою правову позицію щодо такої, слідчим суддею розгляд скарги неодноразово відкладався, та було вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення скаржниці про розгляд скарги, однак така в судові засідання не з`явилась.

При цьому слідчий суддя також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слідчий суддя також враховує положення ст.306 КПК України, згідно яких, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, при розгляд скарги не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про можливість завершення розгляду скарги без участі скаржниці та слідчого, за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї докази, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається із поданої скарги, ОСОБА_6 посилається на те, що 10.11.2024 вона подала до Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області заяву про злочин за ст.ст. 109, 111, 358 та 442 КК України, яка була зареєстрована в журналі Єдиного обліку 10.11.2024 за №3121, однак станом на 21.11.2024, всупереч вимогам ст. 214 КПК України, відомості за вказаною заявою не були внесені до ЄРДР, та не було розпочато досудове розслідування.

Згідно талону повідомлення єдиного обліку №3121 від 10.11.2024 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 07.11.2024 о 09год 54 хв. до чергової частини Верховинського РВП надійшло звернення від ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з приводу неправомірних дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до її чоловіка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , якого 02.11.2024 запросили до приміщення РТЦК і на даний час останній дружині не зателефонував. Вказане звернення було зареєстровано в ІТС ІП (журнал єдиного обліку)за №3121.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 год. після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як зауважив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) у Листі від 12.01.2017 N 9-49/0/4-17) "Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування", питання правової оцінки заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення, є складним і неоднозначним, і воно характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг.

Так, "у слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що, на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення". ВССУ, наводячи приклад, що в окремих випадках слідчі судді перевіряють не лише факт реагування чи не реагування на заяву про кримінальне правопорушення, а й здійснюють аналіз причин, внаслідок яких належне реагування не було забезпечено, категорично не заперечував можливість такої судової практики.

Перший підхід, по суті є формальним, і полягає у тому, що будь-яка заява (повідомлення), що має назву (якщо це письмовий документ) чи якщо його так називає заявник (в усній формі) "заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення" абсолютно незалежно від змісту такого повідомлення, мають спричиняти внесення уповноваженими особами (слідчим чи прокурором) відомостей з такої заяви (повідомлення) до ЄРДР та початок досудового розслідування.

Для суду очевидно, що обрання такого формального підходу спричиняє ряд негативних наслідків як для держави та суспільства, так і для окремих людей, і може в окремих випадках зумовлювати внесення до ЄРДР явно недоречних відомостей (наприклад, у разі якщо така заява не містить взагалі жодних даних окрім назви; у разі якщо в ній йдеться про очевидно правомірну поведінку тих чи інших осіб; у разі, якщо в заяві не зазначається яке саме кримінальне правопорушення скоєно (навіть не йдеться про його родову приналежність); у разі, якщо йдеться про події які взагалі відбуваються поза волею людини тощо).

У зв`язку із цим Суд дотримується іншого підходу - змістовного. Такий підхід базується на нормах чинного законодавства виходячи з наступного.

Кримінальний Кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний Кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ N 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Вказана інформація необхідна для (1) визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та (2) можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР. Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту". Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа N 761/20985/18, провадження N 51-8007км18) наголосив: "...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...".

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених раніше.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з правовим висновком, наведеним у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 в справі № 556/450/18 підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Тобто для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо).

При цьому слідчий суддя зауважує, що такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації такого діяння саме як кримінального правопорушення за певною статтею Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя звертає увагу, що ні у скарзі щодо невнесення відомостей до ЄРДР ні у самій заяві повідомленні ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована за №3121, не зазначено, жодних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Заявниця обмежилась твердженням про те, що її чоловіка ОСОБА_5 02.11.2024 запросили до приміщення РТЦК і на даний час останній їй не зателефонував. Фактично заявниця висловлює припущення щодо неправомірних дій представників РТЦК по відношенню до її чоловіка, та при цьому не наводить в чому саме полягали неправомірні дії працівників РТЦК.

В той же час, згідно письмових пояснень наданих начальником слідчого відділення Верховинського РВП, до Верховинського РВП надійшло декілька повідомлень та заяв з приводу затримання працівниками ДПСУ та ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , (№ 3078 від 06.11.2024, № 3121 від 07.11.2024, № 3205 від 08.11.2024, № 3122 від 07.11.2024, № 3243 від 10.11.2024, № 3244 від 10.11.2024) які з метою проведення перевірки та прийняття єдиного остаточного рішення було об`єднано, та за результатами проведеної перевірки на підставі цих заяв, 27.11.2024 було внесено відомості до ЄРДР за № 0000142 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.146 КК України.

Зокрема, згідно долученого до матеріалів скарги рапорту ДОП Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 10.11.2024, в неї на розгляді перебували повідомлення від ОСОБА_12 та ОСОБА_9 в ІТС ІПНП (ЖЕО) за: №3075 від 05.11.2024; № 3078 від 06.11.2024; № 3121 та 3122 від 07.11.2024; № 3205 від 08.11.2024; № 3244 від 10.11.2024. У зв`язку із тим, що вищевказані звернення та повідомлення стосуються одного факту та однієї події, просить дозволити об`єднати для проведення перевірки та прийняття єдиного остаточного рішення. На рапорті міститься віза про дозвіл на об`єднання.

Згідно копії витягу із ЄРДР від 27.11.2024 №0000142, 27.11.2024 було внесено відомості до реєстру за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.146 КК України, а саме за фактом вчинення 02.11.2024 неправомірних дій працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразилися в його незаконному позбавленні волі. Відомості внесені на підставі заяви ОСОБА_12 .

Наведене свідчить, що Верховинським РВП не було в повному обсязі дотримано вимог передбачених ч.1 ст.214 КПК України, зокрема щодо строків внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ОСОБА_9 , однак станом на дату розгляду відповідної скарги, такі відомості фактично були внесені. На даний час у вказаному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування, і будь-яка бездіяльність слідчого чи прокурора може бути оскаржена у встановленому КПК України порядку.

При цьому, в силу положень ст. 303 КПК України, предметом розгляду даної скарги, є саме бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а не у внесенні таких відомостей із порушенням строків.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020.

Зі змісту указаного положення вбачається, що за одним епізодом, який містить ознаки кримінального провадження, може бути внесено лише один запис про кримінальне провадження. При цьому до реєстру вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, та така може бути змінена уповноваженими особами органу досудового розслідування.

Відповідно дост.214 КПК України, відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим, дізнавачем або прокурором. Отже скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядкуст.22 КПК України органом досудового розслідування.

Згідно з рішенняя Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

У справі Європейського суду з прав людини «Preda and Dardari v. Italy» (1999) суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

З огляду на викладене, оскільки встановлення всіх обставин, в тому числі встановлення всіх осіб, які можуть бути причетними до кримінальних правопорушень в рамках фактів, зазначених в заявах ОСОБА_9 , зокрема і у заяві від 07.11.2024 зареєстрованої за ЖЄО №3121, перевіряється у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000142 від 27.11.2024, а питання правової кваліфікації діяння відноситься до компетенції органу, який здійснює досудове розслідування та процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307,376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Цілісної ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі її заяви про злочин від 07.11.2024 зареєстрованої 10.11.2024 за ЖЄО №3121 -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13