КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/6596/23 Головуючий першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1873/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клишки, Шосткинського району, Сумської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, працюючого неофіційно на будівництві (зі слів), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25 липня 2008 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; звільнений умовно-достроково від відбування покарання 19.02.2010 на невідбутий строк 20 днів;

- 06 травня 2011 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; звільнений з місця позбавлення волі 04 лютого 2015 року по відбуттю строку покарання;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 13 червня 2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі: з 13 червня 2023 року по 12 червня 2024 року включно.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, 13 червня 2023 року приблизно о 15 годині 50 хвилин (точний час не встановлено), між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували біля будинку АДРЕСА_2 , відбувся конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник прямий умисел на заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи у тому ж місці, у той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя ОСОБА_9 в момент їх заподіяння, та бажаючи їх настання, з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зайшов на територію свого місця проживання, а саме домоволодіння по АДРЕСА_2 , де взяв граблі, після чого, вибіг на дорогу, наздогнав ОСОБА_9 , який рухався в напрямку будинку №27/2 по вул. Незалежності в м. Ірпінь Бучанського району Київської області, та, тримаючи граблі у руках, наніс металевою (зубчастою) частиною граблів один удар по голові ОСОБА_9 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: забійно-рваних ран обличчя справа (лобної та скроневої ділянок); синців обох повік правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока; багатоуламкового вдавленого відкритого перелому лобної кістки справа з ушкодженням твердої мозкової оболонки, розмізкуванням мозкової речовини лобної долі та формуванням внутрішньомозкової гематоми лобної та скроневої часток; уламкового перелому латерального краю правої орбіти з переходом на латеральну; перелому коронки 4-го зуба нижньої щелепи справа та вивиху 6-го; перелому язичної стінки альвеолярного відростка нижньої щелепи справа, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись із вироком суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року змінити в частині призначеного покарання, зокрема, ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що вважає вирок суду занадто суворим, тобто таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував відомості про особу обвинуваченого, його особисті характеризуючи данні, а також наявність декількох обставин, передбачених ст.66 КК України, які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення та щире каяття; девіантну поведінку потерпілого ОСОБА_9 ; відсутність зі сторони потерпілої до обвинуваченого претензій пов`язаних з відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди.

Отже, на переконання захисника, з огляду на те, що обвинувачений визнав свою провину, щиро розкаявся, попросив в суді у потерпілої вибачення, враховуючи девіантну поведінку ОСОБА_9 , та те, що у потерпілої відсутні вимоги матеріального характеру до обвинуваченого, ОСОБА_8 має бути призначене покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі, ближче до мінімального розміру.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду відносно фактичних обставин та винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України в апеляційній скарзі не заперечується.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані у справі докази та за встановлених фактичних обставин, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного в момент заподіяння та кваліфікував його дії за ч.1 ст. 121 КК України.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює, має неповнолітню дитину, раніше неодноразово судимий.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено. Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнав рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному, та призначене в межах санкції інкримінованої частини статті та не вбачає підстав для призначення меншої міри покарання, враховуючи обставини кримінального правопорушення та наслідки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції неналежним чином було враховано дані щодо особи обвинуваченого та призначено занадто суворе покарання не заслуговують на увагу.

Щодо тверджень апелянта про те, що судом не враховано обставин, передбачених ст.66, які пом`якшують покарання обвинуваченого, колегія суддів звертає увагу на те, що як вбачається з вироку суду, за наслідками досліджених показань обвинуваченого, суд зазначив висновок, що незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, його вина за встановлених обставин підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, з чим погоджується й колегія суддів.

Щодо доводів про те, що суд не врахував девіантну поведінку потерпілого, колегія суддів відмічає, що суд першої інстанції перевірив доводи захисника про те, що потерпілий ОСОБА_9 першим здійснив напад на обвинуваченого та обвинувачений, здійснюючи дії, направлені на самозахист, перевищив межі необхідної оборони, однак на підставі досліджених матеріалів не встановив достовірності даних обставин.

Таким чином, судом не встановлено обставин які б давали можливість дійти висновку про те, що потерпілий ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне посягання, від якого ОСОБА_8 потрібно було захищатись за допомогою зубчастої металевої частини граблів.

Отже, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду також посилання апелянта щодо девіантної поведінки потерпілого, яка, на думку захисника, спровокувала конфлікт між потерпілим та обвинуваченим.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити, а вирок суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді: ____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4