Справа № 344/1208/25
Провадження № 11-сс/4808/87/25
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря с/з - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11.02.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000664 від 16.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 209 КК України

в с т а н о в и в :

1.Зміст ухвали слідчого судді.

1.1. Клопотання задоволено частково.

Накладено арешт в частині заборони права на відчуження майна, що перебуває у власності ОСОБА_8 , а саме:

- квартири загальною площею 63,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040;

- земельної ділянки площею 0,12 га кадастровий номер :03:011:0099 - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258;

- нежитлового приміщення площею 19,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040,

1.2. Рішення мотивовано тим, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна з метою забезпечення можливої конфіскації, оскільки санкція інкримінованої статті, за якою підозрюється ОСОБА_9 , передбачає покарання у виді конфіскації майна, яке суд може призначити у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення.

2. Доводи апеляційної скарги захисника.

2.1. Оскарженою ухвалою було накладено арешт на майно ОСОБА_8 , яка не є обвинуваченою. Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 170 КПК України арешт на майно третьої особи накладається якщо така особа набула його безоплатно або за вищу чи нижчу від ринкової вартості ціну і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України (підстави застосування спеціальної конфіскації). Отже, орган досудового розслідування був зобов`язаний довести, що ОСОБА_8 здобула майно незаконно. Однак, жодних доказів про це матеріали справи не містять.

2.2. Орган досудового розслідування обґрунтував доцільність накладення арешту на майно ОСОБА_8 фактом набуття його у власність 25.01.2024 р. за договором дарування. Разом із цим, підозру ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.209 КК України було оголошено 17.01.2025 р., що свідчить про відсутність у ОСОБА_8 можливості знати, що набуте майно станом на час його набуття у власність відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.

2.3. Єдиною підставою для задоволення клопотання слугувала наявність серед інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень статті, яка передбачає конфіскацію майна. Однак, при вирішенні клопотання судом не було забезпечено справедливого балансу між правом на мирне володіння ОСОБА_10 майном та метою забезпечення кримінального провадження.

2.4. Судом порушено принцип законності та створено для ОСОБА_10 надмірний тягар.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу в якій відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

3. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

3.1. В засіданні апеляційного суду адвокат доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити з указаних у ній мотивів.

3.2. Прокурор доводи апеляційної скарги заперечила, ухвалу слідчого судді просила залишити без зміни.

4. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

4.1. За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру.

16.11.2023 року до ЄДРСР за № 0000664 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді конфіскації майна.

4.2. Майно, щодо якого оскарженою ухвалою накладено арешт є власністю ОСОБА_8 і набуте нею 25.01.2024 р. на підставі договору дарування під час шлюбу із ОСОБА_9 . Дарувальником майна є ОСОБА_9 .

4.3. З 25.11.2024р. ОСОБА_9 має статус підозрюваного у вищезазначеному кримінальному провадженні.

4.4. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Отже, оскільки майно було набуто подружжям за час шлюбу і відчужено на користь ОСОБА_8 після внесення відомостей про кримінальне провадження до ЄДРСР у слідчого судді були всі фактичні і правові підстави для арешту такого майна для його збереження з метою можливої конфіскації.

При цьому належить погодитись із висновком слідчого судді про існування ризиків відчуження цього майна (ч. 11 ст. 170 КПК), позаяк ОСОБА_10 не перебуває під вартою, і як власник, зможе його відчужити.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11.02.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000664 від 16.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 209 КК України - залишити без змін.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4