Справа № 185/1682/25
Провадження № 1-кп/185/843/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2025 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселе, Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -
Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.
ОСОБА_5 , спільно проживаючи у будинку АДРЕСА_1 зі своєю мачухою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 27.07.2024 по 31.12.2024, систематично та наполегливо, з мотивів явної неповаги до норм моралі та існуючих норм співжиття, вчинював домашнє насильство психологічного характеру, а саме неодноразово та безпричинно провокував вдома конфлікти, в ході яких висловлював словесні образи, погрози на адресу своєї мачухи ОСОБА_4 , чим призвів її до психологічних страждань та спровокував у ОСОБА_4 почуття незахищеності, що призвело до погіршення якості життя, оскільки остання не мала змоги вести звичайний уклад життя.
Так, 27 липня 2024 року близько 15.11 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї мачухи ОСОБА_4 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та завдав фізичного болю.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.09.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 170 (сто сімдесят) гривень у дохід держави.
Крім того, 06.11.2024 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї мачухи ОСОБА_4 , а саме ображав нецензурною лайкою, принижував її, погрожував фізичною розправою.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.
Крім того, 17.11.2024 приблизно о 10 год. 20 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї мачухи ОСОБА_4 , а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_4 .
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 170 (сто сімдесят) гривень у дохід держави.
Крім того, 22.11.2024 ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, також погрожував фізичною розправою та ображав ОСОБА_4 , чим повторно вчинив домашнє насильство психологічного характеру.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 680 (шістсот вісімдесят) гривень у дохід держави.
У подальшому, незважаючи на неодноразові притягнення до адміністративної відповідальності та вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_5 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив психологічне насильство відносно своєї мачухи ОСОБА_4 , а саме 31.12.2024 приблизно о 19 год. 00 хв. прийшов до місця спільного проживання з мачухою ОСОБА_4 , а саме до буд. АДРЕСА_1 та вчинив щодо останньої домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості житія потерпілої ОСОБА_4 .
Дії ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
13 лютого 2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності адвоката останнього, була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 469, 471 КПК України.
Зазначена угода її сторонами була надана суду з клопотанням про затвердження.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, примирився з потерпілою, в повному обсязі відшкодував завдану шкоду, сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ст. 126-1 КК України у вигляді пробаційного нагляду строком два роки та покладанням на останнього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ст. 3 ст. 59-1 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст.469 КПК України угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.
Згідно ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином.
При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені ст.474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_4 , яка є ініціатором укладання даної угоди, також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 ч.1 п.2 КПК України.
Прокурорка, та обвинувачений ОСОБА_5 , кожний окремо, вважають можливим затвердження угоди про примирення, оскільки вона повністю відповідає вимогам закону.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні мав аналогічну позицію, та клопотав затвердити угоду про примирення, оскільки угода повністю відповідає вимогам закону.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ст. 126-1 КК України.
Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням позиції потерпілої ОСОБА_4 , а також особи обвинуваченого, який повністю визнав свою провину у скоєному злочину, суд вважає, що є всі підстави для затвердження угоди від 13 лютого 2025 року між потерпілою та обвинуваченим про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Суд вважає за необхідне відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої ОСОБА_4 від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, застосувати щодо ОСОБА_5 один із обмежувальних заходів та покласти на останнього обов`язок проходження програми для кривдників.
Позовні вимоги відсутні.
Крім того, з ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 2500 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ч.3 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про примирення від 13 лютого 2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , з іншої сторони..
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
ОСОБА_5 призначити узгоджене сторонами покарання за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду строком два роки.
У відповідності до п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ст. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_5 , згідно з ч.1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 1 (одного місяця).
Контроль за виконанням програми для кривдників покласти на орган пробації за місцем проживання обвинуваченого.
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2500 грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

СУДДЯ ОСОБА_7