Справа № 128/4971/23
Провадження №11-кп/801/118/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 19.09.2024 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 01.10.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , неодруженого, освіта технічна середня, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого:

-вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.06.1998 за ч. 3 ст. 140, ст. 44 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 15.12.1998 за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.06.2005 за ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням ст. 69 КК України, до 1 року 3 місяців 3 днів позбавлення волі;

-вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.12.2006 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі; вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.08.2010 за ст. 395 КК України, з урахуванням ст.ст. 71, 72 КК України, до 1 року 8 місяців позбавлення волі;

-вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2013 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, до 5 років 4 місяців позбавлення волі, 08.04.2016 звільнений по відбуттю строку покарання;

-вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2019 за ч. 2 ст. 190, ст. 395 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, до 2 років 4 місяців позбавлення волі, 14.03.2019 звільнений у зв`язку із повним відбуттям призначеного покарання;

-вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2021 за ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, 04.08.2023 звільнений у зв`язку із повним відбуттям призначеного покарання,

-вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2024 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 5 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 19.09.2024 року скасувати в частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та ухвалити новий вирок у цій частині, яким на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 19.09.2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту затримання на виконання даного вироку.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2023 на майно, а саме: речовину рослинного походження зеленого кольору, яку поміщено до спеціального пакету НПУ INZ №2010588, шістнадцять полімерних пакетів із кристалічною речовиною, яку поміщено до спеціального пакету НПУ INZ №2010589 та сто вісімдесят сім капсул синього кольору, які поміщено до спеціального пакету НПУ INZ №2010910 скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в загальній сумі 18403 (вісімнадцять тисяч чотириста три) грн 00 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за на наступних обставин.

ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, 30.09.2023, перебуваючи в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, поблизу р. Південний Буг, більш точний час та місце під час досудового розслідування встановити не представилось за можливе, знайшов полімерний пакет, всередині якого знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон. Оглянувши вміст та зрозумівши, що всередині знаходиться саме наркотична речовина, ОСОБА_7 вирішив привласнити знайдене та помістив полімерний пакет до кишені штанів, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб. В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту, 30.09.2023 приблизно о 19 год 00 хв, перебуваючи неподалік вул. Алеї, 62, смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, був зупинений працівниками відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, на запитання яких про наявність заборонених речовин, останній, усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на зберігання наркотичних речовин будуть викриті, повідомив, що у нього при собі наявний наркотичний засіб метадон. Надалі, в ході проведення огляду місця події, в період часу з 20 год 22 хв до 21 год 06 хв 30.09.2023 ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції із кишені штанів полімерний пакет, всередині якого знаходились 16 полімерних пакетів з кристалічною речовиною. Згідно з висновком експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України №CE-19/102-23/17324-НЗПРАП від 12.10.2023, надані на експертизу 16 кристалічних речовин кремового кольору містять сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол) та наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, загальною масою 2,1592 г, який відповідно до наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», є великими розмірами (від 1,6 г до 20 г).

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ОСОБА_7 характеризується добре, повністю визнав свою провину та щиро розкаявся, існують обставини, що пом`якшують покарання, відсутні обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого.

На думку сторони захисту, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на один рік є надто суворим, призначення такого виду покарання як позбавлення волі, у даному випадку не відповідатиме гуманності та справедливості , що виключає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, виправлення ОСОБА_7 , можливе без реального відбування покарання, що є підставою для застосування положень ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_7 є безпідставними.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини його вчинення, особу винного, те, що він раніше судимий, та те, що будучи звільненим по відбуттю строку покарання за попередні кримінальні правопорушення 04.08.2023, уже 30.09.2023 вчинив нове кримінальне правопорушення, характеризується добре за місцем проживання, досудову доповідь Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області згідно, якої застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання та визначив покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.309 КК України у вигляді позбавлення волі.

Положеннями ст.75 КК України визначено, що при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проаналізувавши обставини, які мають значення при призначенні покарання, перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог ст. 50, ст. 65 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що визначене судом першої інстанції покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.309 КК України за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

В апеляційній скарзі захисник, викладаючи свої доводи, посилається на обставини, які були належним чином досліджені та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення відносно ОСОБА_7 .

Доводи захисника щодо застосування ст. 75 КК України є безпідставними.

Апеляційний суд дійшов висновку, що сукупність всіх обставин кримінального провадження разом з особою обвинуваченого не вказують на можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а тому підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414 КПК України, суд апеляційної інстанції

У х в а л и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 19.09.2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 309 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3