Провадження №: 1-кп/752/1193/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2025 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006519 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мила, Київської області, громадянина України, має цивільну дружину (зі слів), має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює неофіційно в автосервісі, має середньо-спеціальну освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2213-VIII від 16.11.2017 року),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_9 ,

встановив:

згідно з обвинувальним актом, у ОСОБА_3 у невстановлений час, але не пізніше 18.01.2018 року та у невстановленому місці виник план злочинних дій, направлений на шахрайське заволодіння грошовими коштами за рахунок відчуження транспортного засобу «Hyundai Elantra», 2012 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , шляхом пособництва у підробленні та використання завідомо підроблених офіційних документів.

Для реалізації цього плану ОСОБА_3 залучив невстановлену слідством особу, яка на його прохання виготовила документи на відчуження транспортного засобу та у невстановлений слідством час та місці передала ОСОБА_3 . З цією метою ОСОБА_3 у невстановлений слідством час та місці повідомив невстановленій слідством особі свої анкетні дані та відомості щодо транспортного засобу «Hyundai Elantra», 2012 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , який мав намір відчужити. Відповідно до заздалегідь розробленого плану ОСОБА_3 отримав завідомо підроблені правовстановлюючі документи, а саме договір купівлі-продажу транспортного засобу №6332/18/0011830 від 17.01.2018 року, договір комісії від 17.01.2018 року, акт огляду реалізованого транспортного засобу від 17.01.2018 року, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер від 17.01.2018 року.

Після цього ОСОБА_3 на виконання розробленого плану 18.01.2018 року приблизно об 11 год. 45 хв., перебуваючи в ТСЦ 3247 в Київській області, м.Макарів, вул. Дорожна, буд. 13-А, використав завідомо підроблені документи та перереєстрував на себе автомобіль «Hyundai Elantra», 2012 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 з метою його подальшого продажу.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону України № 2213-VIII від 16.11.2017 року), а саме: пособництво у підробленні офіційного документа, який посвідчується установою, і який надає права, з метою використання його підроблювачем та за ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону України № 2213-VIII від 16.11.2017 року), а саме: використання завідомо підробленого документу.

Крім того, згідно з обвинувальним актом, в жовтні 2017 року, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи в гаражному боксі по вул. Старосільській в м. Києві, отримав від ОСОБА_11 , належний ОСОБА_10 , автомобіль марки «Hyundai Elantra», 2012 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ключ та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, для проведення ремонтних робіт, однак при цьому, вже не маючи наміру виконувати вказані роботи та покладені на нього у зв`язку із цим обов`язки, а маючи намір лише заволодіти ним та розпорядитись на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою обернення транспортного засобу на свою користь, не збираючись повертати автомобіль марки «Hyundai Elantra», 2012 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , запропонував придбати автомобіль ОСОБА_3 .

В подальшому, 17.01.2018 року близько 15 год. 30 хв., особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, видаючи себе за власника автомобіля марки «Hyundai Elantra», зустрівся з ОСОБА_3 , який виявив бажання придбати вказаний транспортний засіб за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 112, та обговоривши з ним умови продажу, отримав від нього завдаток в сумі 100 доларів США.

18.01.2018 року, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, переслідуючи корисливий мотив, видаючи себе за власника автомобіля, зустрівся із ОСОБА_3 у с. Стоянка в Київській області, та не маючи права на розпорядження транспортним засобом, поза волею ОСОБА_10 , який є власником автомобіля марки «Hyundai Elantra», 2012 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість якого становить 6800 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 08.01.2018 року становить 190 491 грн. 12 коп. розпорядився вищевказаним транспортним засобом на свій розсуд продавши його ОСОБА_3 .

Після чого ОСОБА_3 20.01.2018 року у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, буд.19, а саме у приміщенні сервісного центру МВС № 8042 з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , шляхом обману, повідомивши потерпілому неправдиві відомості щодо належності йому автомобіля марки «Hyundai Elantra», 2012 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , видаючи його за свій, тим самим ввівши в оману ОСОБА_12 , здійснив відчуження вказаного автомобіля, продавши його ОСОБА_12 за грошові кошти у сумі 200 000 гривень, завдавши таким чином ОСОБА_12 майнової шкоди у великих розмірах, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. При цьому частину грошових коштів у сумі 100 000 грн. ОСОБА_12 передав ОСОБА_3 20.01.2018 року, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, буд. 19. Іншу частину грошових коштів в сумі 100 000 грн. ОСОБА_12 передав ОСОБА_3 у невстановлений час доби 28.01.2018 року, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Столичне шосе, буд. 104, на території авторинку «Чайка».

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2213-VIII від 16.11.2017 року), а саме: шахрайство, що завдало значної шкоди потерпілому.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав та показав, що в 2018 році знайшов на «ОЛХ» оголошення про продаж авто «Hyundai Elantra»: зв`язався з продавцем машини, зустрівся з ним, подивився машину та дав завдаток, після чого вони домовились про зустріч. Вказав, що потім чоловік, який назвався власником, ОСОБА_10 , подзвонив і вони поїхали в с. Макарів переоформлювати авто. Продавець ОСОБА_10 представився власником та в нього був техпаспорт на автомобіль і ключі. Хто був власником автомобіля, він не перевіряв. ОСОБА_10 займався оформленням купівлі-продажу та вказав йому, що буде оформлено договір купівлі-продажу у Макарові в сервісному центрі. Зазначив, що дав ОСОБА_10 свої документи, зокрема, копію паспорта і 6800 доларів США. Після чого ОСОБА_10 пішов у сервісному центрі все оформляти, потім він ще підписував договір купівлі-продажу, в подальшому писав заяву і оформив машину на себе, отримав новий техпаспорт і автомобіль. Всі деталі тих днів, пригадує погано, оскілки минув великий проміжок часу і він переніс інсульт після цього, тому має проблеми з пам"яттю. Вказав, що ОСОБА_10 дав йому ключ і вони роз`їхались. Через певний час його товариш ОСОБА_12 зацікавився автомобілем «Hyundai Elantra» і він продав останньому це авто. Також ОСОБА_12 попросив продати авто під виплату та вказав, що буде таксувати і паралельно віддавати гроші за авто. ОСОБА_12 дав йому частину від необхідної суми і він так само в сервісному центрі без будь-яких питань переоформив автомобіль «Hyundai Elantra» на нового власника ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_12 отримав новий техпаспорт на своє ім`я. Вказав, що через деякий час ОСОБА_12 без будь-яких проблем продав авто «Hyundai Elantra» і віддав йому гроші, які був винен. ОСОБА_12 після продажу авто «Hyundai Elantra» новому власнику, не повідомляв, чи мав новий власник претензії. Вже після того, купував інше авто на ОСОБА_13 і йому повідомили, що він у розшуку. Вказав, що поїхав до відділку поліції, де слідчі ставили йому питання та він впізнавав по фото особу, яка була продавцем авто «Hyundai Elantra» і яка представилась ОСОБА_10 . Вказав, що не знає ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_14 , який представився йому ОСОБА_10 . Цивільний позов не визнає.

За результатами судового розгляду, під час якого було допитано обвинуваченого та свідка сторони обвинувачення, досліджені письмові докази сторони обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не знайшло свого підтвердження, у зв`язку із відсутністю доказів винуватості ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2213-VIII від 16.11.2017 року).

Як вбачається з формулювання обвинувачення ч. 1 ст. 358 КК України і ч. 4 ст.358 КК України, ОСОБА_3 залучив невстановлену слідством особу, повідомив такій особі свої анкетні дані та відомості щодо транспортного засобу «Hyundai Elantra» та отримав завідомо підроблені правовстановлюючі документи, а саме договір купівлі-продажу транспортного засобу №6332/18/0011830 від 17.01.2018 року, договір комісії від 17.01.2018 року, акт огляду реалізованого транспортного засобу від 17.01.2018 року, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер від 17.01.2018 року, після чого ОСОБА_3 використав ці завідомо підроблені документи та перереєстрував на себе автомобіль «Hyundai Elantra».

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, зокрема полягає в підробленні офіційного документа, який посвідчується установою, і який надає права з метою використання його іншою особою.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 залучив певну особу з метою підробки документів, так само і відсутні докази отримання та використання ОСОБА_3 завідомо підроблених вищевказаних документів.

Так, з показань ОСОБА_3 , вбачається, що останній не був раніше знайомий з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, і який представився йому ОСОБА_10 , оскільки познайомився з ним під час попередньої телефонної розмови щодо оголошення про продаж транспортного засобу та безпосередньо зустрівся з ним під час огляду транспортного засобу «Hyundai Elantra», і такі обставини стороною обвинувачення жодним чином не спростовані. Під час проведення впізнання в ході досудового розслідування 16.03.2018 року ОСОБА_3 впізнав особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, як особу, яка представилась йому ОСОБА_16 , власником автомобіля.

Показання в судовому засіданні ОСОБА_3 про те, що він надав продавцю, тобто особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, лише свої документи для купівлі автомобіля, а отже не надавав будь-які анкетні дані та відомості щодо транспортного засобу «Hyundai Elantra» невстановленій досудовим розслідуванням особі з метою підроблення та використання завідомо підроблених офіційних документів також прокурором в суді не спростовані, а протилежне - не доведено.

Більше того, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин пред"явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, стороною обвинувачення підтверджено факт того, що "особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, переслідуючи корисливий мотив, видаючи себе за власника автомобіля, зустрівся із ОСОБА_3 у с. Стоянка в Київській області, та не маючи права на розпорядження транспортним засобом, .....розпорядився вищевказаним транспортним засобом на свій розсуд, продавши його ОСОБА_3 " Таким чином, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України містяться взаємовиключні обставини із обвинуваченням, викладеним йому за ч. 2 ст.190 КК України. Фактично при викладі фактичних обставин справи щодо дій ОСОБА_3 , кваліфікованих за ч. 2 ст. 190 КК України, сторона обвинувачення в повній мірі підтвердила показання обвинуваченого щодо його непричетності до участі у підробці документів і відповідно їх умисного використання.

Крім того, згідно наданих стороною обвинувачення документів, вбачається, що 17.01.2018 року особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка представилась ОСОБА_10 , уклала договір комісії №1830 з ТОВ «АВТОПЛЮС К», з якого вбачається, що ТОВ «АВТОПЛЮС К» зобов`язується за дорученням ОСОБА_17 за комісійну плату вчинити за рахунок ОСОБА_10 від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу «Hyundai Elantra» зареєстрований за власником ОСОБА_10 . Також з даного договору вбачається, що ТОВ «АВТОПЛЮС К» бере на себе обов`язок укласти від свого імені договір купівлі продажу з покупцем на придбання вказаного транспортного засобу. Слід зазначити, що з договору комісії №1830 від 17.01.2018 року та акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний №1830 від 17.01.2018, вбачається що посадова особа ТОВ «АВТОПЛЮС К» перевірила документи особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, а саме паспорт, і яка представилась ОСОБА_10 .

Суд звертає увагу на те, що під час оформлення заяви № 133870556 від 18.01.2018 року про перереєстрацію на нового власника автомобіля «Hyundai Elantra» за договором купівлі-продажу, ОСОБА_3 надав посадовій особі ТСЦ 3247, тобто свідку ОСОБА_18 , договір укладений у суб`єкта господарювання ТОВ «АВТОПЛЮС К» №6332/18/001830 від 17.01.2018 року, укладення якого витікає на підставі документів, що надала особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка представилась ОСОБА_10 і які, крім того, отримала та перевірила посадова особа ТОВ «АВТОПЛЮС К».

Слід зазначити, що ОСОБА_3 під час подання заяви №133870556 від 18.01.2018 року про перереєстрацію на нового власника за договором купівлі-продажу автомобіля «Hyundai Elantra» не мав підстав не довіряти особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка представилась ОСОБА_10 , оскільки ця особа надала йому всі документи, які посвідчували правомірність укладеного договору купівлі-продажу і також не мав підстав сумніватись в достовірності документів (т. 3 а.с. 22, 23, 24 та 25), які видавала і посвідчувала посадова особа ТОВ «АВТОПЛЮС К». Свідок ОСОБА_18 в суді, крім того, що підтвердив наведені обвинуваченим обставини, вказав також, що він особисто перевірив автомобіль та покупця по всім базам і будь-яких обмежень чи заборон не було. Слід відмітити, що згідно наданих прокурором копій документів, а саме заяви ОСОБА_10 , протоколу впізнання свідком ОСОБА_11 , вбачається, що ОСОБА_3 не мав жодного відношення до вибуття автомобіля «Hyundai Elantra» та документів на нього із відання власника.

Вказане узгоджується із даними висновку експерта КНДЕКЦ від 25.06.2018 року №8-4/1184, з якого вбачається, що підписи від імені ОСОБА_3 у заяві №133870556 від 18.01.2018 року, договорі купівлі-продаж транспортного засобу №6332/18/001830 від 17.01.2018, акті огляду реалізованого транспортного засобу від 17.01.2018 року виконані ОСОБА_3 , що підтвердив і ОСОБА_3 в судовому засіданні. Також підтверджується і даними висновку експерта № 8-4/865 від 29.05.2018 року, згідно з п. 2 висновку якого ОСОБА_3 не мав відношення до укладення документів між власником автомобіля ОСОБА_10 , яким назвався особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадженя, та ТОВ "Автоплюс К".

Таким чином, відсутні підстави вважати доведеним поза розумним сумнівом, що обвинувачений з метою подальшого продажу автомобіля залучив невстановлену слідством особу, яка на його прохання виготовила документи на відчуження транспортного засобу, та те, що обвинувачений, по-перше, усвідомлював, що документи підроблені, по-друге усвідомлював, що використовує завідомо підроблені документи, і відповідно не має законного права користуватися та розпоряджатися цим автомобілем після переоформлення документів на нього.

Наявність чи відсутність в діях ОСОБА_3 умислу на вчинення інкримінованих дій у співучасті з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, чи з посадовою особою ТОВ «АВТОПЛЮС К» виходить за межі пред"явленого ОСОБА_3 обвинувачення і тому не є предметом дослідження та оцінки судом взагалі.

Із врахуванням наведеного вище, суд вважає, що стороною обвинувачення жодним чином не доведено і вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Слід вказати, що викладене обвинувачення за даною статетю також є взаємовиключним, оскільки з одного боку, сторона обвинувачення вказує, що особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, не маючи на це законого права продала ОСОБА_3 автомобіль, з іншого боку, стороною обвинувачення зазначається, що ОСОБА_3 повідомив потерпілому неправдиві відомості щодо приналежності йому цього майна і розпорядився ним, не маючи на це право. При цьому наявність між ОСОБА_3 та особою, матеріали відносно якої виділені в кореме провадження, попередньої змови, ОСОБА_3 не інкримінувалась.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього.

Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Обман може мати як активний (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей про певні факти, обставини, події) так і пасивний (умисне замовчування юридично значимої інформації) характер. До найбільш поширених випадків застосування обману як способу шахрайства належать, зокрема вчинення різних угод щодо рухомого і нерухомого майна (купівля-продаж) коли предметом угоди виступає майно, яке не належить винній особі.

Стороною обвинувачення не спростована в повній мірі версія сторони захисту про те, що ОСОБА_3 вважав, що його купівля автомобіля правомірна і жодних причин сумніватись першочергово в діях особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, і який представився ОСОБА_3 ОСОБА_10 , не було. Таким чином ОСОБА_3 маючи при собі дійсне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який на той момент належав йому, відповідно автомобіль марки «Hyundai Elantra», ключі, офіційно через державний орган перепродав його ОСОБА_12 .

Стороною обвинувачення не доведено наявність умислу у ОСОБА_3 на шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 за рахунок відчуження транспортного засобу «Hyundai Elantra» шляхом надання потерпілому неправдивої інформації, оскількі така інформація як доведено суду прокурором, була в повній мірі достовірною. Надана стороною обвинувачення довідка аналізу технічної інформації за фактом шахрайських дій відносно громадянина ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 64-79), підтверджує лише факт спілкування ОСОБА_3 зі свідком ОСОБА_19 17.01.2018 року та 18.01.2018 року, що ніким із сторін не оспорювалось. Слід вказати, що потерпілий ОСОБА_12 навіть не звертався із заявою про вчинення по відношенню до нього злочину, в тому числі і ОСОБА_3 . Потерпілий жодного разу не виявив бажання взяти участь в судових засіданнях, надати показання, крім того, останній не звертався і з позовом до обвинуваченого, що у своїй сукупності із наведеним вище також ставить під сумнів вчинення відносно останнього злочину, зокрема, обвинуваченим ОСОБА_3 .

За таких обставин, стороною обвинувачення не доведено викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення в повному обсязі, а надані прокурором письмові докази та показання єдиного забезпеченого стороною обвинувачення свідка, в повній мірі спростовують версію обвинувачення, натомість підтверджують версію сторони захисту.

Слід також вказати, що з 2018 року стороною обвинувачення тривалий час не долучались письмові докази, а долучена в 2024 році частина доказів є копіями і їх походження в судовому засіданні прокурором не пояснено взагалі. Сторона захисту в судових дебатах звернувала увагу суду на те, що надані докази є копіями і взагалі не мають відношення до кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , оскільки не виділялись в дане провадження, зокрема, експертизи, а надана довідка аналізу мобільних операторів отримана без дозволу на те суду, тому ці докази є недопустимими. Прокурором на спростування вказаних обставин жодних реплік чи клопотань надано не було. Суд вважає обгрунтованими доводи захисника щодо неналежного оформлення прокурором наданих суду документів. Разом з тим, із врахуванням того, що дані документи не містять інформації, яка б доводила винуватість особи, натомість спротовує її, а також того, що дані докази були зібрані прокурором відповідно до вимог закону в рамках первинного кримінального провадження без істотного порушення прав ОСОБА_3 , беручи до уваги і те, що всі документи були відкриті стороні захисту у визначений законом спосіб, підстав визнавати їх недопустимими суд не вбачає.

Надана прокурором заява ОСОБА_20 в якості доказу взагалі є неналежним доказом, оскільки виходить за межі перд"явленого ОСОБА_3 обвинувачення, а копії висновків експертиз № 12-2/399 від 29.05.2018 року та № 12-2/400 від 15.05.2018 року лише ідентифікують предмет інкримінованих злочинів та його вартість.

Свідки сторони обвинувачення та потерпілий з 2018 року по 2025 рік забезпечені не були, при цьому, сторони кримінального провадження були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені КПК України, враховуючи також, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків та неодноразово сприяв, зокрема, стороні обвинувачення, в забезпеченні свідків.

Будь-яких інших доказів під час судового розгляду стороною обвинувачення надано не було.

Відповідно до вимог пункт 2 статті 6 Конвенції, ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, проголошується право на презумпцію невинуватості, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а тому, виходячи із загальних засад кримінального провадження: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно визнати невинуватим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2213-VIII від 16.11.2017 року) та виправдати.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, цивільний позов ОСОБА_20 про стягнення з ОСОБА_3 моральної та майнової шкоди підлягає залишенню без розгляду.

Речові докази та процесуальні витрати в провадженні №0006519 відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2213-VIII від 16.11.2017 року) та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2213-VIII від 16.11.2017 року).

Цивільний позов ОСОБА_20 про стягнення з ОСОБА_3 моральної та майнової шкоди залишити без розгляду.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1