Провадження №1-кп/127/1182/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

інших учасників судового процесу: законного представника малолітнього потерпіло ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 9 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2024 за № 0001596,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заявила клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання свого захисника підтримав та просив його задовольнити. При цьому зазначив, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому зрозумілі.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_6 зазначила, що вона та її син дійсно примирилися з ОСОБА_5 та не мають до останнього жодних претензій матеріального або морального характеру, обвинуваченим повністю відшкодовано потерпілому завдані збитки.

Прокурор проти задоволення заявленого клопотання не заперечував. Разом з тим, просив приєднати до матеріалів справи відомості щодо речових доказів, накладеного у кримінальному провадженні арешту, а також щодо вартості проведених під час досудового розслідування кримінального провадження судових експертиз.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого висновку.

З ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Ч. 4 ст. 286 КПК регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як суд зазначив вище, обвинувачений проти його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою не заперечував, зауваживши, що розуміє, що таке звільнення є звільненням з нереабілітуючих підстав. Законний представник потерпілого підтвердила факт примирення обвинуваченого з потерпілим та відшкодування збитків.

Зі змісту ст. 46 КК випливає, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з обвинувальним актом, 12.09.2024 близько 13:50 год. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки НІСАН, д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Замостянська в місті Вінниці, в напрямку до вулиці Академіка Янгеля, в районі перехрестя з вулицею Острозького, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому зліва на право по ходу руху останнього перетинав проїзну частину малолітній пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з необережністю, виразилося кримінальною протиправною самовпевненістю, в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, не надав йому перевагу у русі та не вжив своєчасних заходів зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу в момент об`єктивного виникнення небезпеки для руху, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити, у зв`язку із чим допусти наїзд на малолітнього пішохода.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки зі зміщенням, садно правої щоки, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки перелом променевої кістки за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

В ситуації, яка склалася, водій автомобіля НІСАН мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом екстреного гальмування, із зупинкою автомобіля НІСАНА до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). При цьому в діях водія ОСОБА_5 , убачається невідповідність вимогам пункту 18.1 ПДР, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з виникненням події цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

За вищевикладених обставин ОСОБА_5 порушив вимоги пункту 18.1 ПДР, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вимог пункту 18.1 ПДР водієм ОСОБА_5 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками ДТП.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. ОСОБА_5 проти такої кваліфікації його дій не заперечував.

Отже в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 вчинив необережний нетяжкий злочин. З наданих суду матеріалів випливає, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення вперше, з потерпілим примирився, та останній претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. З обвинувального акту не вбачається керування ОСОБА_5 під час вчинення ДТП 12.09.2024 близько 13:50 год. транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження передбачені ст. 46 КК України обставини для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а правові підстави, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження, визначені ч. 8 ст. 284 КПК, в судовому засіданні встановлені не були, а отже клопотання необхідно задовольнити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК.

Згідно з ч.5 ст. 100 КПК України, речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з наданою стороною обвинувачення копією ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2024 , справа № 127/30413/24, на речовий доказ, а саме на автомобіль марки «НІСАН», д.н. НОМЕР_1 у кримінальному провадженні накладено арешт, який згідно з приписами ч. 4 ст. 174 КПК слід скасувати.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду про застосування норми права, викладений в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з яким: КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

А тому, суд дійшов до переконання, що згідно з ч. 2 ст. 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинуваченого.

Керуючись статтями 284, 314, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2024 за № 0001596, закрити.

Арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2024 справа № 127/30413/24: автомобіль марки «НІСАН», д.н. НОМЕР_1 , скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «НІСАН», д.н. НОМЕР_1 , який поміщений на майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів (вулиця Г. Арабея, 17, місто Вінниця), безоплатно повернути власнику або іншому законному володільцю;

- DVD-диск з відеозаписом, який поміщено у конверт білого кольору залишити в матеріалах справи;

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 7561 (сім тисяч п`ятсот шістдесят одну) гривню 05 (п`ять) копійок витрат на залучення експертів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: