ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/425/24
Провадження № 1-кп/483/67/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ України

21 січня 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання, ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з використанням захисником власних технічних засобів поза межами приміщення суду за допомогою системи «EasyCon» клопотання прокурора Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Сиваківка Хорольського району Приморського краю Російської Федерації, є громадянином України, з початковою загальною середньою освітою, не працює, є інвалідом ІІ групи, до якого 23 грудня 2022 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за вчинення суспільно небезпечного діяння; 08 лютого 2024 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги із звичайним наглядом з тримання у психіатричному закладі і лікуванням у примусовому порядку, за вчинення суспільно небезпечного діяння що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , до якого 23 грудня 2022 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та 08 лютого 2024 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги зі звичайним наглядом з триманням у психіатричному закладі і лікуванням у примусовому порядку, на шлях виправлення не став, знову вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан, який триває дотепер.

ОСОБА_5 26 грудня 2023 року приблизно о 17 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом проникнення через вікно, потрапив всередину будинку за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав телевізор марки "THOMSON 14mх07" вартістю 800 грн та домашній кінотеатр (програвач, саббуфер, колонки) марки "ВВК 934 S" вартістю 1000 грн, що перебували у приватній власності ОСОБА_6 ..

Крім того, ОСОБА_5 28 грудня 2023 приблизно о 16 год. 00 хв., продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом проникнення через вікно, потрапив до приміщення будинку за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав електричний обігрівач марки «Термія» вартістю 600 грн та тепловентилятор марки «Liberton LFH-5400» вартістю 349 грн 30 коп., що перебували у приватній власності ОСОБА_6 ..

Також, ОСОБА_5 30 грудня 2023 року, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом проникнення через вікно, потрапив до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав пилосос «Samsung SC 4034» вартістю 900 грн, що перебував у приватній власності ОСОБА_6 ..

Крім того, ОСОБА_5 05 січня 2024 року приблизно о 14 год. 00 хв., продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом проникнення через вікно, потрапив до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав тонометр електричний для вимірювання тиску «Blood Pressure Monitor CK 102s» вартістю 337 грн 30 коп. та тепловентилятор марки «Saturn ST- НТ0481К» вартістю 419 грн 30 коп., що перебували у приватній власності ОСОБА_6 ..

Після цього ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 405 гривень 90 копійок.

Крім того, ОСОБА_5 у період часу з 16 год. 00 хв. 25 січня 2024 року по 26 січня 2024 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, перебуваючи у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_4 , таємно викрав мобільний телефон марки «ZTE Blade А71», вартістю 3 552 грн 15 коп., що перебував у приватній власності ОСОБА_7 ..

Після цього ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3 552 грн 15 коп..

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 - за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, а за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 - за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

03 квітня 2024 року прокурор Очаківського відділу Миколаївської окружної ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у періоди часу, що відноситься до інкримінованих діянь, ОСОБА_5 страждав та страждає на даний час розладами особистості і поведінки органічної етіології, обумовленими хворобою, травмою чи дисфункцією головного мозку. За своїм психічним станом ОСОБА_5 у періоди часу, що відносяться до інкримінованих йому діянь, не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час він також не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Судом було ухвалено проводити судове засідання без участі законного представника підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 44 КПК України законний представник залучається до участі в процесуальній дії, якщо підозрюваним є особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 29 вересня 2016 року (справа № 5-246кс (15)16).

Прокурор у судовому засіданні вимоги про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру підтримала.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думки прокурора та захисника, допитавши підозрюваного, суд дійшов такого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому суспільно-небезпечного діянь, крім його власних показань, підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними у порядку ст.ст. 84-86, 91-93 КПК України, а саме: протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальних правопорушень, заявами потерпілих, заявами ОСОБА_5 про добровільну видачу викраденого майна, постановами про визнання речей речовими доказами та долучення їх до кримінального провадження, висновками експертів про вартість викраденого майна.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 72 від 11 березня 2024 року, ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння страждав та страждає на даний час розладами особистості та поведінки, органічної етіології, обумовленими хворобою, травмою чи дисфункцією головного мозку. За своїм психічним станом ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час він також не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Йому може бути рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з п. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

З урахуванням викладеного, а також того факту, що на час вчинення зазначених вище діянь ОСОБА_5 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто вчинив суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, суд вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Судові витрати на провадження судових експертиз у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягненню з підозрюваного ОСОБА_5 не підлягають, а тому їх слід компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у провадженні не заявлено, запобіжний захід до підозрюваного не застосовувався.

Щодо епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 , судом встановлено, що 25 грудня 2023 року в період часу з 12 год. 00 хв. 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, перебуваючи у приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_5 , таємно викрав мобільний телефон марки «TECNO DC2c» ІМЕ1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , вартістю 1 033 грн 33 коп., що перебував у приватній власності ОСОБА_8 ..

Після цього ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 033 грн 33 коп..

Статтею 58 Конституції України визначено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп/1997 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. (абзаци другий, третій пункту 2 мотивувальної частини).

Разом із тим, у Рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 7 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 зазначено, що в розумінні приписів статей 3, 8, 28, 55, 58, 62, пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України у їх взаємозв`язку держава має позитивний обов`язок створювати належні національні організаційно-правові механізми притягнення особи до кримінальної відповідальності, які здатні гарантувати всебічну охорону людської гідності, зокрема забезпечувати функціонування та завершення кримінального провадження таким чином, щоб було дотримано найважливіших конституційних гарантій захисту особи від необґрунтованого кримінального переслідування, а саме базового принципу верховенства права і пов`язаних із ним принципів.

Приписами ч. 1 ст. 5 КК України встановлено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

При цьому, як зазначив у постанові Верховний Суд від 09 вересня 2019 року в справі №591/6379/16-ц, передбачені ч. 1 ст. 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За змістом Закону № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Так, відповідальність за частиною 1 статті 51 КУпАП настає за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 статті 51 КУпАП встановлює відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу зазначеної норми слідує, що у разі викрадення особою майна вартістю до 3 028 грн, такі дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, тягнуть за собою адміністративну відповідальності, що виключає кримінальну відповідальність. Таким чином, вказаним Законом фактично декриміналізовані дії осіб, які вчинили викрадення майна вартістю до 3 028 грн.

Декриміналізація - це юридична перекваліфікація частини кримінально караних діянь і переведення їх в розряд адміністративних, дисциплінарних та інших правопорушень або правомірних дій. Декриміналізацією також визнається скасування раніше діючої кримінально-правової заборони, якою поведінка певного виду визнавалася як злочин; переведення діянь із категорії злочинних у категорію не злочинів. Практична реалізація декриміналізації допомагає підтримувати кримінальне законодавство в «актуальному» стані, швидко реагувати на зміни у суспільстві та державі.

Під скасуванням кримінальної відповідальності за діяння слід розуміти його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута, зокрема, шляхом скасування норм Особливої частини КК України; внесення змін до них - включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (аналогічна позиція міститься у постанові ККС ВС від 24 липня 2018 року у справі № 569/4061/17).

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у редакції від 01.12.2022р., яка діє на час розгляду справи, кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Підставами для закриття кримінального провадження у випадку втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, є згода на це підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з абзацом 5 частини 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Так, у Главі 36-1 КПК України визначено особливості здійснення кримінального провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, констатує відсутність караності діяння за змістом нового кримінального закону і, відповідно, не тягне для особи будь-яких кримінально-правових наслідків, навпаки, спрямоване на захист прав цієї особи, а тому, враховуючи, що питання про кримінальну відповідальність за діяння, яке втратило якість злочинності, виключається в принципі, то й кримінальне переслідування відносно підозрюваного, обвинуваченого підлягає припиненню. А тому суд у судовому провадженні (не тільки підготовчому) не може не відреагувати на зміну державою оцінки певного діяння, і має у процесуальному порядку відреагувати на скасування кримінальної відповідальності за діяння. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 грудня 2019 в справі № 153/1289/18.

Частиною 1 ст. 61 ЗУ «Про правотворчу діяльність» від 24 серпня 2023 року, визначено перелік способів за яких нормативно-правовий акт або окремий його структурний елемент вважається таким, що втратив чинність. Серед інших способів законодавець також визначив, втрату чинності нормою, зокрема, якщо суб`єкт правотворчої діяльності прийняв (видав) у встановленому цим Законом порядку рішення про визнання прийнятого (виданого) ним нормативно-правового акта або окремого його структурного елемента таким, що втратив чинність та в інших випадках, визначених законом.

Проаналізувавши вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що законодавець у порядку, визначеному ЗУ «Про правотворчу діяльність», хоча і не приймав рішення про визнання не чиною ст. 185 КК України, проте в інший спосіб змінивши норму ст. 51 КУпАП щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна, зокрема збільшивши суму викраденого майна для настання кримінальної відповідальності, фактично декриміналізував кримінальне правопорушення за ст. 185 КК України, якщо вартість викраденого майна становить менше 3 028 грн.

За таких обставин суд вважає, що кримінальне провадження в частині обвинувачення за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 підлягає закриттю.

При цьому, враховуючи, що на розгляді суду перебуває клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, а нормами КУпАП не передбачено застосування таких заходів, суд закриває провадження без направлення матеріалів для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 393, 512, 513 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Судові витрати на проведення судових експертиз компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Речові докази у провадженні телевізор марки "THOMSON 14mх07", домашній кінотеатр (програвач, саббуфер, колонки) марки "ВВК 934 S", електричний обігрівач марки «Термія», тепловентилятор марки «Liberton LFH-5400», тонометр електричний для вимірювання тиску «Blood Pressure Monitor CK 102s», що передані на зберігання до ВП № 7 МРУП ГУНП в Миколаївській області згідно з квитанціями повернути потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відповідно до належності.

Речові докази - мобільний телефон марки «ZTE Blade А71», мобільний телефон марки «TECNO DC2c», ІМЕ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , - вважати повернутими за належністю.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 03 січня 2024 року, за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Головуюча: