Справа № 591/7331/23
Провадження № 1-кп/591/258/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 із середньо-спеціальною освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м.Високовськ Клінського району, Московської області, РФ, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023, у період часу з 12 год 30 хв до 13-00 год, вперіод дії на всій території України воєнного стану, ОСОБА_6 , перебуваючи на проспекті М.Лушпи, сів до тролейбусу № 5. На зупинці громадського транспорту «Мануфактура», що знаходиться по вул. Харківська у м. Суми, знаходячись біля дверей тролейбусу, ОСОБА_6 побачив у раніше незнайомого йому ОСОБА_8 у передній правій кишені брюк мобільний телефон марки «Samsung А6+», після чого, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що його дії є таємними для потерпілого та за ним ніхто не спостерігає, правою рукою дістав із правої задньої кишені брюк потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки ««Samsung Galaxy А6+» вартістю 3085 грн., після чого з місця злочину втік, а майном розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю та підтвердив те, що у вказаний в обвинувальному акті день та час він, перебуваючи в тролейбусі №5, таємно викрав з кишені потерпілого мобільний телефон, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Оскільки пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 по факту здійснення крадіжки у потерпілого ОСОБА_8 відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин, є добровільними у таких своїх позиціях, а також - роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 за цим епізодом доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він в умовах воєнного стану, діючи таємно, викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А6+», що належав ОСОБА_8 , вартістю 3085 грн.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 06.09.2023 о 18 год. 30 хв він разом з ОСОБА_7 знаходилися поблизу будинку 12 по вул. Кузнечна у м. Суми, де побачили раніше знайомого ОСОБА_9 , з яким завели розмову та попросили купити їм спиртні напої. ОСОБА_9 на їх прохання відмовив, повідомивши, що у нього немає грошей. Обурившись на відмову, діючи спільно, ОСОБА_10 підійшов спереду до ОСОБА_9 , лівою рукою схопив за сумку, яка висіла на його правому плечі та кулаком правої руки наніс один удар тім`яну ділянку голови зліва, а також наніс два удари в область шиї та правого плеча, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження у виді синця тім`яної ділянки голови зліва розміром 5,1 X 3,4 см, синця у ділянці шиї зліва розміром 2,1 X 1, 8 см та садна у суглобовій ділянці правого плеча розміром 4,1 X 3, 4 см.У цей час ОСОБА_6 правою рукою схопив потерпілого за ліву руку та користуючись тим, що потерпілий не чинить активного опору протиправним діям у зв`язку із обмеженням рухів, лівою рукою зняв з голови ОСОБА_9 сонцезахисні окуляри «Polaroid», якими відкрито заволодів. У свою чергу ОСОБА_7 відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung G5», який випав у потерпілого з кишені на землю під час нанесення йому ударів. ОСОБА_9 вдалося вирватися від нападників, і тоді, зустрівши незнайому дівчину та попросивши у неї телефон, ОСОБА_9 у режимі гучного зв`язку зателефонував на лінію «102», а ОСОБА_7 із ОСОБА_6 покинули із речами потерпілого місце події, заподіявши йому матеріального збитку на загальну вартість 1160 грн.

В свою чергу, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 06.09.2023 о 18 год. 30 хв він разом із ОСОБА_6 знаходилися поблизу будинку 12 по вул. Кузнечна у м. Суми, та побачили раніше знайомого ОСОБА_9 , з яким завели розмову та попросили купити їм спиртні напої. ОСОБА_9 на їх прохання відмовив, повідомивши, що у нього немає грошей. Обурившись на відмову, діючи спільно, ОСОБА_10 підійшов спереду до ОСОБА_9 , лівою рукою схопив за сумку, яка висіла на його правому плечі та кулаком правої руки наніс один удар тім`яну ділянку голови зліва, а також наніс два удари в область шиї та правого плеча, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження у виді синця тім`яної ділянки голови зліва розміром 5,1 X 3,4 см, синця у ділянці шиї зліва розміром 2,1 X 1, 8 см та садна у суглобовій ділянці правого плеча розміром 4,1 X 3, 4 см.У цей час ОСОБА_6 правою рукою схопив потерпілого за ліву руку та користуючись тим, що потерпілий не чинить активного опору протиправним діям у зв`язку із обмеженням рухів, лівою рукою зняв з голови ОСОБА_9 сонцезахисні окуляри «Polaroid», якими відкрито заволодів. У свою чергу ОСОБА_7 відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung G5», який випав у потерпілого з кишені на землю під час нанесення йому ударів. ОСОБА_9 вдалося вирватися від нападників, і, зустрівши незнайому дівчину та попросивши у неї телефон, ОСОБА_9 у режимі гучного зв`язку зателефонував на лінію «102», а ОСОБА_7 із ОСОБА_6 покинули із речами потерпілого місце події, заподіявши йому матеріального збитку на загальну вартість 1160 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні грабежу за обставин як вони зазначені в обвинувальному акті не визнав. Суду пояснив, що в той день він був у стані алкогольного сп`яніння, тому чітко події не пам`ятає. Але, згадав, що коли вони йшли по вулиці з ОСОБА_6 і зустріли потерпілого ОСОБА_9 , то попросили його купити їм горілки, але ОСОБА_9 відмовився, після чого у нього з ним виникла сварка. Але, під час сварки, ОСОБА_6 їх намагався розмирити, а коли не вийшло, то останній пішов, а він наніс ОСОБА_9 один чи два рази удари по шиї, від яких потерпілий нахилився та у нього випав з кишені мобільний телефон. Потім ОСОБА_9 вирвався та побіг, а він підняв мобільний телефон, догнав ОСОБА_6 , віддав йому мобільний телефон, щоб він передав його потерпілому, так як на той час ОСОБА_6 був сусідом потерпілого ОСОБА_9 . Тобто, умислу на заволодіння телефоном у нього не було. Навпаки, він вжив заходів, щоб повернути потерпілому телефон, який той залишив на вулиці. Окулярів у потерпілого він взагалі не пам`ятає. Факту завдання потерпілому легких тілесних ушкоджень не заперечував.

ОСОБА_6 також своєї вини у вчиненні злочину не визнав, пояснив суду, що грабежу щодо потерпілого ОСОБА_9 він не вчиняв, в той день він був випивши, але не був сильно п`яний. Коли вони йшли з ОСОБА_7 по справам, то по дорозі їм назустріч йшов потерпілий. Вони зупинились та почали розмовляти, він попросив ОСОБА_9 купити їм горілки, але останній відмовив. Потім, під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 почався конфлікт, бо вони не зрозуміли один одного. Він не завдавав ударів потерпілому, а навпаки стримував, щоб вони не побились, намагався їх розмирити, проте у нього нічого не вийшло, тому він розвернувся та пішов далі по своїх справах. Як ОСОБА_7 завдавав ударів потерпілому він не бачив. Він потерпілого не бив, за руки не тримав, окулярів не забирав і телефону у потерпілого не бачив. На його думку, ніяких окулярів у потерпілого не було, так як жодних доказів тому, що потерпілий мав в той день окуляри, не було надано. А телефон йому дав ОСОБА_7 , коли через 1-2 хвилини наздогнав його, пояснивши, що телефон у потерпілого випав і останній побіг, а телефон не забрав. При цьому, ОСОБА_7 попросив, щоб він цей телефон віддав потерпілому, з яким на той час проживав за однією адресою. Вважає, що потерпілий оговорив його.

Суд вважає, що такі покази обвинувачених є способом їх захисту та намаганням уникнути відповідальності за скоєння злочину.

Однак, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, їх вина у вчиненні вказаного правопорушення доводиться дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 суду розповів, що в день, коли відбулись ці події (навесні 2024 року, більш точної дати пригадати не зміг), близько 19-00 год, він йшов з роботи по вул.Кузнечній у м.Суми, біля кафе «Квін» та ніс продукти. До нього підійшли двоє раніше знайомих йому хлопця- ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які попрохали купити їм спиртні напої, але він відмовив їм. Після цього обвинувачені почали активні дії стосовно нього. Зокрема, ОСОБА_6 тримав його за руку, порвав навушники, а ОСОБА_7 почав бити його, він нахилився та у нього з кишені випав мобільний телефон, після чого ОСОБА_7 умисно наступив на телефон, щоб він не зміг його підняти з підлоги. В цей час ОСОБА_6 зняв з нього окуляри та побіг, а вони з ОСОБА_7 продовжили боротись та в цей час ОСОБА_7 намагався вирвати у нього сумку, але коли він почав кричати та вирвався від ОСОБА_7 , то останній побіг слідом за ОСОБА_6 . Поліцію викликала жінка, яка в той час йшла по вул.Кузнечна, а він виявив, що у нього вкрали телефон, який впав на землю, та окуляри. В подальшому мобільний телефон йому повернули поліцейські, які знайшли його у обвинувачених, а окуляри не знайшли та не повернули йому.

Слід зазначити про те, що вищенаведені покази, які потерпілий надавав безпосередньо суду як під час його допиту, так і під час дослідження за участю потерпілого інших доказів по справі, були саме в цій частині незмінними та такими, що повністю підтверджують обставини події, як вони зазначені в обвинувальному акті.

В той же час, потерпілий, надаючи покази суду та відповідаючи на запитання учасників процесу, плутався у поясненнях, які стосуються обставин нанесення йому тілесних ушкоджень. Зокрема, спочатку заявляв, що удари йому наносили як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 , а потім стверджував, що бив його тільки ОСОБА_7 . Пояснював такі розбіжності у своїх показах тим, що для нього така поведінка обвинувачених по відношенню до нього була повною несподіванкою, що усе відбулось швидко і він, перебуваючи у емоційно-збудженому стані, не намагався запам`ятати деталі події. Водночас, як під час події, так і на даний час він чітко пам`ятає і розуміє, що активні дії відносно нього вчиняли обвинувачені вдвох. При цьому, ОСОБА_6 не бив його, а тільки тримав, коли ОСОБА_7 його бив, та викрав у нього окуляри, з якими втік з місця вчинення злочину. А ОСОБА_7 бив його, намагався забрати у нього сумку та забрав у нього мобільний телефон, з яким також залишив місце вчинення злочину.

Тобто, в цій частині покази потерпілого стосуються кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, який інкримінується ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а саме: вчинення грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Надаючи оцінку таким обставинам, суд бере до уваги те, що під насильством у ст.186 КК України розуміється психічне та/або фізичне насильство.

При цьому, під фізичним насильством розуміють обмеження волі (зв`язування, замкнення в певному приміщенні тощо), нанесення ударів, побоїв, заподіяння легкого тілесного ушкодження, яке не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності. Суспільна небезпечність такого грабежу підвищується у зв`язку з тим, що додатковими об`єктами тут виступають свобода, тілесна недоторканність особи.

Крім того, у більшості випадків грабежу метою застосування насильства є вилучення майна. У цьому випадку застосування насильства передує вилученню майна.

В даному випадку, потерпілий розповів про фізичне насильство, яке було застосовано до нього обвинуваченими, зокрема, що ОСОБА_6 утримував потерпілого за руку, обмежуючи тим самим його свободу, а ОСОБА_7 наносив удари. Тобто, підтвердив вид та форми застосованого до нього насильства.

Крім того, своїми показами потерпілий підтвердив, що в даному випадку застосоване до нього обвинуваченими насильство передувало вилученню у нього майна обвинуваченими, а саме: окулярів ОСОБА_6 та мобільного телефону ОСОБА_7 .

При цьому, будь-які підстави оговорювати потерпілим обвинувачених не встановлені.

За таких обставин, мінливість і розбіжність показань потерпілого щодо кількості та механізму нанесення ударів не є вирішальною і не спростовує наявності в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у тому числі наявності такої кваліфікуючої обставини, як вчинення грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Показання ж потерпілого в іншій частині повністю узгоджуються з іншими доказами, які безпосередньо досліджувались судом.

Так, згідно повідомлення, яке надійшло на лінію «102» 06.09.2023 о 18 36 год., тобто відразу після події, заявник ОСОБА_9 вказав, що його побили та забрали телефон Самсунг білий та окуляри Паляроїд (каплі, хамелеон) відомі йому особи: ОСОБА_11 та інший нападник, які періодично проживають разом з ним у Робітничому селищі. Крім того, після відпрацювання вказаного повідомлення працівниками поліції в цей же день о 22-30 год. було виявлено ОСОБА_6 з викраденим у потерпілого телефоном, який був разом з ОСОБА_7 (а.с. 217-218 т.2).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_9 , 06.09.2023 близько 18-30 год у м.Суми по вул. Кузнєчна, біля буд. 16, двоє осіб відкрито заволоділи його майном, а саме мобільним телефоном «Samsung» ( ІМЕІ НОМЕР_2 ), сонцезахисними окулярами POLAROID, завдавши матеріального збитку на суму 1250 грн ( а.с.13, Т.2).

Тобто, вже в день вчинення злочину відразу після події потерпілий заявляв про обставини, які в подальшому підтвердились доказами і були покладені в основу обвинувачення.

Як вбачається з протоколу огляду місцевості, в день події злочину, тобто 06.09.2023, у період часу з 19-05 год до 19-25 год, слідчим в присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_9 , було оглянуто ділянку місцевості, на яку вказав потерпілий, а саме пішохідну доріжку біля проїзної частини між буд. 16 та 18 по вул. Кузнєчна у м.Суми, де його зустріли обвинувачені та заволоділи його речами. Також під час проведення цієї слідчої дії потерпілий вказав на наявний у нього зарядного пристрою білого кольору, який залишився від викраденого телефону ( а.с.14-21).

Згідно висновку експерта №19/119-23/12791-ТВ від 13.09.2023, ринкова вартість викраденого майна станом на 06.09.2023 становить: окулярів сонцезахисних марки «POLAROID», придбаних 19.08.2023 у б/у стані, могла становити 293 грн; смартфону марки «Samsung» лінійки G5, імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 у б/у стані становила 867 грн ( а.с.21-26, Т.2).

При цьому, стороною захисту ставився під сумнів вказаний висновок експерта в частині визначення вартості окулярів. Зокрема, на переконання обвинувачених та захисників, експерт не міг встановити вартість цих окулярів, так як окуляри не пред`являлись для впізнання потерпілому та їх модель була невідомою.

В той же час, з таких доводів сторони захисту суд не вбачає підстав для визнання вказаного доказу недостовірним чи недопустимим, з огляду на такі обставини.

Так, висновок експерта був здобутий органами досудового розслідування з дотриманням відповідного порядку, що визначений чинним КПК України.

Крім того, експерту для проведення експертизи було надано вихідні дані вказані у постанові про призначення судової товарознавчої експертизи. При цьому, у такій постанові було зазначено ті обставини грабежу, які були зазначені саме потерпілим ОСОБА_9 , а саме, що у нього було викрадено, зокрема, і окуляри Поляроїд, які були придбані ним 22.09.2023 за 300 грн, але не як нові, а як бувші у використанні.

З дослідної частини висновку вбачається, що у зв`язку із тим, що окуляри, як об`єкт, не було надано на дослідження, судовим експертом у якості вихідних даних використовувалась інформація, наведена в постанові про призначення експертизи та в постанові про уточнення. Відомостей щодо моделі, матеріалу виготовлення оправи, особливості покриття лінз, габаритних розмірів, оригінальності у вихідних даних не було зазначено, тому експертом вказане питання і не досліджувалось. У зв`язку із цим, висновок експерта при визначення вартості окулярів надавався саме на основі тих вихідних даних, які вказав потерпілий, та виходячи з мінімальних ринкових цін на такий вид товару.

Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання вказаного висновку експерта недостовірним чи недопустимим доказом.

Під час слідчих дій пред`явлення особи для впізнання, які проводились слідчим на наступний після події день, тобто 07.09.2023 , потерпілий ОСОБА_9 , в присутності понятих впізнав спочатку особу під номером №4 ( яким був ОСОБА_6 ) ), а потім - під номером №2 (яким був ОСОБА_7 ), як осіб, які 06.09.2023 вчинила відносно нього протиправні дії, а саме відкрито заволоділи його майном (а.с.28-33, 34-40, Т.2).

Впізнання потерпілим осіб грабіжників відбувалось під час вказаних слідчих дій по рисам обличчя, статурі тіла, волоссю, а також щодо ОСОБА_12 за наявністю рослинності на обличчі, характерної для «кавказької зовнішності». Тобто, усі прикмети та сукупність ознак, по яким потерпілий здійснював впізнання він назвав до початку проведення впізнання. І такі прикмети і сукупність ознак були схожими з прикметами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

При цьому, суд не погоджується з твердженнями захисника про необхідність визнання вказаних протоколів недопустимими доказами через те, що обвинуваченим не надали право вибору місця розташування перед початком слідчої дії.

Так, процесуальний порядок проведення такої слідчої дії як пред`явлення особи для впізнання встановлений ст.228 КПК України, в частині 2 якої зазначено, що особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються.

Із протоколів пред`явлення особи для впізнання від 07 вересня 2023 року та відеозаписів вказаних слідчих дій вбачається, що на виконання зазначених вимог процесуального закону, перед проведенням слідчої дії у потерпілого попередньо було з`ясовано чи може він впізнати осіб, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цих осіб, а також про обставини, за яких він бачив цих осіб. В ході слідчих дій потерпілому пред`явлено, серед інших осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для впізнання, котрі не мали різких відмінностей у віці, зовнішності, зрості, кольорі шкіри, тіло будові, порівняно з іншими особами, які пред`являлись для впізнання. Крім того, хоча особам і було спочатку надано номери, проте кожен з них зайняв положення самостійно, без вказівок слідчого.

Тобто, порушення вимог ч.2 ст.228 КПК України у даному випадку відсутні і тому немає підстав для визнання цих доказів недопустимими.

Крім того, вказані протоколи пред`явлення особи для впізнання не є основоположними чи вирішальними доказами у даній справі, оскільки, як зазначалось вище, потерпілий ОСОБА_9 вже в день події вказував на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як на осіб, які викрали його майно, у зв`язку із тим, що до події злочину особисто їх знав, а саме проживав з ними в одному прихистку деякий час.

Також в судовому засіданні під час допиту потерпілий ОСОБА_9 вказував на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як на осіб, які вчинили злочин стосовно нього, а обвинувачені не заперечували того, що знали і знають ОСОБА_9 та що в день і час події, які вказані в обвинувальному акті, підходили до нього на вулиці Кузнечній у м.Суми.

За таких обставин, у суду відсутні підстави ставити під сумнів як правдивість таких показів потерпілого, так і результати проведених слідчих дій пред`явлення осіб до впізнання. Також відсутні підстави для визнання протоколів, що складені за результатами проведених слідчих дій, недопустимими доказами.

Під час проведення слідчого експерименту потерпілий також вказував на конкретних осіб - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 як на тих, хто вчинив злочин стосовно нього. Крім того, під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_9 продемонстрував як ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відкрито забрали у нього окуляри, мобільний телефон та порвали навушники; як один тримав за руку та другий наносив удари, розповів як були вдягнуті обвинувачені ( а.с.56-61, Т.2).

Відповідно до висновку експерта №1071, тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_9 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які утворились від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли виникнути внаслідок ударів руками, ногами та подібними предметами (кількість травматичних впливів не менше 3-х) ( а.с.41, Т.2).

Згідно висновку експерта №1175, характер та локалізація тілесного ушкодження ОСОБА_9 може відповідати механізму їх виникнення продемонстрованому ним під час проведення слідчого експерименту ( а.с.72, Т.2).

Таким чином, і вищевказані докази підтверджують обставини, про які зазначав потерпілий під час допиту в суді, а також обставини обвинувального акту складеного відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Згідно відомостей, що містяться на відеозаписі з камер спостереження кафе-бару «Queen» та у протоколі огляду документів від 11.09.2023 року, 06.09.2023 17:33 ( що відповідає 18:33 у реальному часі, так як відповідно до інформації адміністрації кафе на той час годинник у вказаній системі ще не був переведений) по вул.Кузнечна в сторону Покровської площі рухається потерпілий. Після цього, приблизно через 4 хвилини зі сторони, у яку йшов раніше потерпілий, рухаються двоє чоловіків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Коли вони переходять дорогу в напрямку до кафе, у ОСОБА_6 з голови падає предмет, ззовні дуже схожий на окуляри. Він починає їх агресивно розтоптувати ногою та залишає прямо на дорозі. Після цього, чоловіки рухаються далі (а.с.74-78, Т.2).

Слід зазначити, що як потерпілий, так і обидва обвинувачених не заперечували, що на відео зображені саме вони.

Також слід звернути увагу, що обидва обвинувачених були затримані у день події : о 22-19 год.

Під час затримання як у ОСОБА_7 , так і у ОСОБА_6 було вилучено речі, в які останні були вдягнені і які згідно опису повністю співпадають як з описом цих речей, які зазначав потерпілий слідчому в ході огляду місця події, так і з тими, в які були одягнені обвинувачені коли їх було зафіксовано на відеозаписі з камер спостереження кафе-бару «Queen» (а.с.79-83, 86-90 Т.2).

Крім того, під час затримання та проведення особистого обшуку у ОСОБА_6 було вилучено мобільний телефон «Samsung», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 ( а.с.86-90, т.2).

Саме вказаний мобільний телефон потерпілий ОСОБА_9 впізнав серед інших пред`явлених для впізнання телефонів як такий, що був у нього відкрито викрадено обвинуваченими 06.09.2024 ( а.с.93-98, Т.2) і цей телефон бувоглянутий слідчим, що зафіксовано у відповідному протоколі огляду від 13.10.2023 ( а.с.100-103, Т.2).

Тобто, і вказані докази у своїй сукупності підтверджують обставини обвинувального акту, зокрема те, що злочин відносно потерпілого вчинили саме обвинувачені і що саме вони заволоділи майном потерпілого, у тому числі окулярами, якими ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд розчавив їх коли вони впали на дорогу, а також мобільним телефоном, який був вилучений у ОСОБА_6 під час затримання та проведення його особистого обшуку.

При цьому, суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про те, що відсутні докази на підтвердження того, що обвинувачені діяли за попередньою змовою, виходячи з таких міркувань.

Так, співучастю в злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

При цьому, домовленість про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Як випливає з ч. 2 ст. 28 КК, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи.

Як неодноразово наголошував ВС (зокрема, і у Постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 травня 2024 року у справі №344/2803/23) кваліфікуюча ознака «за попередньою змовою групою осіб» має місце, зокрема, тоді, коли злочин спільно вчинили дві особи, які заздалегідь домовилися про його вчинення. За який саме час до початку нападу виникла домовленість між особами для кваліфікації не має значення. Так, грабіж буде вважатися вчиненим за попередньою змовою і тоді, коли така змова мала місце за кілька хвилин до початку вчинення злочину

У даному випадку, з відомостей, які містяться в досліджених та оцінених судом доказах, вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом підійшли до потерпілого, побачивши його на вулиці, та висловили прохання купити їм спиртне. А коли отримали відмову, то разом почали вчиняти активні дії по відношенню до потерпілого, направлені на заволодіння майном останнього, а саме: ОСОБА_6 утримував потерпілого за руку, обмежуючи тим самим його свободу, а ОСОБА_7 наносив удари. Результатом таких спільних дій обвинувачених стало заволодіння ними майном потерпілого: окулярами та мобільним телефоном.

Тобто, поведінка обвинувачених під час вчинення злочину була узгодженою, оперативною та послідовною, і такі їх дії вказують на те, що вони діяли за попередньою змовою та їх злочинний умисел, був направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 і, відповідно, за таких обставин у їх діях наявна така кваліфікуюча ознака, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, проаналізувавши усі досліджені під час судового розгляду докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні злочину за обставин, встановлених судом, а також вважає вірною кваліфікацію їх дій за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючими ознаками якого є: поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинення за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а для ОСОБА_6 ще й повторно.

Крім того, як зазначалось вище, знайшла своє підтвердження у суді і винуватість ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки він таємно, в умовах воєнного стану, викрав мобільний телефон марки Самсунг, який належав потерпілому ОСОБА_8 .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинів, особи винних, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 слід зазначити, що в силу ст.89 КК України є не судимою особою, на обліках в диспансерах не перебуває, перебуває на обліку в Будинку нічного перебування як особа, яка не має постійного місця проживання та місця перебування.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за кожен вчинений злочин слід призначити в межах санкцій статей, за якими його визнано винним: у виді позбавлення волі, а остаточне - за правилами ч.1 ст.70 КК України, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, слід зарахувати у строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_6 під вартою за правилами ч.5 ст.72 КК України з дня його затримання: з 06.09.2023 ( а.с.86-90, Т.2)

Також, оскільки ризики того, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі, зможе переховуватись від суду, суд вважає, що до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 18.02.2024 року, йому необхідно залишити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 слід зазначити, що він є не судимою особою, на обліках в диспансерах не перебуває, але у листопаді 2021 року лікувався стаціонарно з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», а з грудня 2021 року по теперішній час за наданням медичної допомоги до лікарів медичного центру не звертався.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі.

Крім того, слід зарахувати у строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_7 під вартою за правилами ч.5 ст.72 КК України з дня його затримання: з 06.09.2023 ( а.с.79-83, Т.2)

Також, оскільки ризики того, що ОСОБА_7 , знаходячись на волі, зможе переховуватись від суду, суд вважає, що до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 18.02.2024 року, йому необхідно залишити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст.ст.100,174 КПК України необхідно скасувати накладений ухвалами слідчих суддів арешт на майно та вирішити долю речових доказів у справі (а.с.85,86,91,92,99,244е-244є - Т.2).

Крім того, на підставі ст.ст.118,124 КПК у дольовому порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави слід стягнути витрати на проведення судової експертизи на суму 956,00 грн., тобто по 478 грн (а.с. 27, Т.2), а з ОСОБА_6 на користь держави за проведення експертизи по епізоду викрадення телефону у потерпілого ОСОБА_8 на суму 717,00 грн. (а.с. 244 г т.2).

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання за цим законом:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 06.09.2023 та відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк тримання під вартою у період з 06.09.2023 по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін, але не більше ніж до 18.02.2025 року.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з 06.09.2023 та відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк тримання під вартою у період з 06.09.2023 по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін, але не більше ніж до 18.02.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової експертизи на суму 1195,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової експертизи на суму 478,00 грн.

Скасувати арешт накладений на речові докази відповідними ухвалами слідчих суддів та долю речових доказів вирішити таким чином:

- кашкет бежевого кольору в клітинку сіро-синього кольору, сорочку світлого кольору з полосами сірого кольору з полосами сірого та бежевого кольорів, які поміщені до спецпакету WAR1634312, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_7 ;

- куртку темного кольору фірми «Tracker», яка поміщена до спецпакету WAR1634327, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон «Samsung», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , який було передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили вважати повернутими останньому;

- мобільний телефон «Samsung Galaxy A6+», імеі1: НОМЕР_5 , імеі2: НОМЕР_6 , який було передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили вважати повернутими останньому.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний райсуд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1