Провадження №1-кп/523/637/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

21.11.2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000624 від 21 вересня 2022 року із звинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Виноградівці, Тарутинської селищної громади, Болградського району, Одеської області, громадянина України, з середньо технічною освітою, одруженого, утримуючого дві неповнолітні дитини, мати з інвалідністю 2 групи, батька з інвалідністю 3 групи, офіційно не працевлаштованого, ветерана війни - учасника бойових дій, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296 та ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив наступне.

Близько 17 години 30 хвилин 21 вересня 2022 року він, перебуваючи в громадському місці на території скверу «Щасливий», розташованого на розі вул. 7-ма Пересипська та вул. Професора Каришковського, в м. Одесі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесний конфлікт з раніше незнайомими йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які рухалися на велосипедах, під час чого ОСОБА_5 , діючи з мотивів явної неповаги до існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моралі, що супроводжувалось особливою зухвалістю, голосно кричав нецензурною лайкою на цих неповнолітніх потерпілих, а також дістав із-за спини спеціально пристосований, невстановлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, застосуванням якого він став погрожувати останнім особам, що потерпілими було сприйнято як реальну загрозу для їх життя і здоров`я, у зв`язку із чим, вони залишили велосипеди та відбігли від обвинуваченого на безпечну відстань.

В подальшому ОСОБА_5 , достовірно знаючи про запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнний стан, дія якого була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними їм Законами України, діючи з раптово виниклим корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, відкрито заволодів належним ОСОБА_8 велосипедом марки «Comanche», сірого кольору, вартістю 5500 грн, з яким він залишив територію скверу, розпорядившись цим майном на власний розсуд.

Обвинувачений вину у вчинених діяннях визнав повністю та показав, що у вищезазначені дату, час і місці він перебував на території скверу, де йому на ногу наїхав один із підлітків велосипедистів. Будучи обуреним як зазначеною подією, так і не бажанням підлітків вибачитися перед ним, він занадто емоційно на це відреагував, в тому числі і гучною нецензурною лайкою, а також пригрозив їм наявною при ньому блискучою металевою ручкою від самоката, чим дуже налякав дітей, оскільки потерпілі покидали велосипеди та розбіглися. Бажаючи спричинити одному із підлітків майнову шкоду, який ймовірно перебував десь поруч, він забрав один із цих велосипедів із собою та відкотив його на значну відстань, після чого ОСОБА_5 було затримано. Про вчинене обвинувачений в даний час жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим та захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 наступних дій.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив наступне.

Близько 17 години 30 хвилин 21 вересня 2022 року він, перебуваючи в громадському місці на території скверу «Щасливий», розташованого на розі вул. 7-ма Пересипська та вул. Професора Каришковського, в м. Одесі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесний конфлікт з раніше незнайомими йому неповнолітнім ОСОБА_6 , малолітніми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які рухалися на велосипедах, під час чого ОСОБА_5 , діючи з мотивів явної неповаги до існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моралі, що супроводжувалось особливою зухвалістю, голосно кричав нецензурною лайкою на цих неповнолітніх потерпілих, а також дістав із-за спини спеціально пристосований, невстановлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, застосуванням якого він став погрожувати останнім особам, що потерпілими було сприйнято як реальну загрозу для їх життя і здоров`я, у зв`язку із чим, вони залишили велосипеди та відбігли від обвинуваченого на безпечну відстань.

Зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_5 , достовірно знаючи про запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнний стан, дія якого була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними їм Законами України, діючи з раптово виниклим корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, відкрито заволодів належним ОСОБА_8 велосипедом марки «Comanche», сірого кольору, вартістю 5500 грн, з яким він залишив територію скверу, розпорядившись цим майном на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 цього ж Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування спричиненої моральної шкоди усім потерпілим, а також одночасне перебування на утриманні у ОСОБА_5 двох власних неповнолітніх дітей, матері з інвалідністю 2 групи та батька з інвалідністю 3 групи - в якості обставин, які пом`якшують покарання, а вчинення злочинів щодо малолітньої дитини - в якості обставини, яка обтяжує покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_5 як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має власну сім`ю, в якій виховуються четверо дітей подружжя, показує про неофіційне працевлаштування в якості електрозварювальника, не перебуває на спеціалізованому обліку в медичних установах, позитивно характеризується за місцем проживання.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи обвинуваченого, а також позиції прокурора, суд вважає можливим призначити основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України, тобто застосувати положення ч.1 ст.69 КК України, після чого визначити остаточне покарання за сукупністю вчинених злочинів у виді позбавлення волі.

Окрім того, як з`ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_5 в період часу з 28 листопада 2022 року до 20 травня 2024 року проходив військову службу за призовом у зв`язку із мобілізацією, з якою був звільнений за сімейними обставинами, має статус ветерана війни -учасника бойових дій, 08 липня 2023 року отримав вибухову травму, поєднану з вогнепальними осколковими пораненнями, що було пов`язано із захистом Батьківщини, виключно позитивно характеризувався за місцем колишнього проходження військової служби, 20 травня 2023 року був нагороджений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України «Золотий хрест».

Також ОСОБА_5 просить перерахувати предмет застави на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України, з чим погоджується суд.

З урахуванням викладеного, тієї обставини, що обвинувачений понад двох наступних календарних років не допустив іншої протиправної поведінки, відсутності до обвинуваченого будь-яких позовних вимог від законних представників потерпілих, наданих останніми письмовими заявами про фактичне примирення із обвинуваченим, а також позиції прокурора, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування остаточного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до останнього слід застосувати положення ст.ст.75,76 КК України.

Долю долученого до матеріалів кримінального провадження речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296 та ч.4 ст.186 КК України, призначивши покарання:

- за ч.4 ст.296 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 цього ж кодексу, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_5 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 21 вересня 2022 року до 26 вересня 2022 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили:

- застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави скасувати;

- предмет застави в розмірі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України (отримувач: Національний банк України, , МФО 300001, рахунок №UA0992708).

- долучений до кримінального провадження в якості речового доказу велосипед марки «Comanche», сірого кольору вважати повернутим законному представнику потерпілого ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1