Справа № 404/1450/25
Номер провадження 1-кп/404/53/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000037 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з вищою освітою, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

28.12.2024 року близько о 19:40 год., ОСОБА_6 з ОСОБА_3 знаходились біля третього під`їзду буд. АДРЕСА_3 , де між ними стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх діянь, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано ОСОБА_3 , знаходячись за спиною ОСОБА_6 , наніс один удар кулаком руки в область голови останнього справа, внаслідок чого ОСОБА_6 впав спиною на асфальтне покриття. Далі ОСОБА_3 підійшов до потерпілого і наніс декілька ударів ногами в ділянку обличчя останнього.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому кісток носу та гематоми навколо лівого ока, які відповідно до висновку експерта № 90 від 03.02.2025 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказаними діями, ОСОБА_3 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду, що за часу, обставин, вказаних в обвинуваченні, наніс потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження. Цивільний позов потерпілого визнає в частині, що стосується лікування потерпілого, а саме 1965 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив умисний закінчений кримінальний проступок.

Як особа ОСОБА_3 одружений, на обліках в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, осудний, працює, раніше не судимий.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття.

Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, пом`якшуючих покарання обставин та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого 37 961 грн. 90 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, із врахуванням вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, ч.4 ст.206 ЦПК України підлягає задоволенню частково, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та заподіянні ним майнової шкоди доведена на суму 1965 грн., оскільки обвинуваченому не ставиться в провину викрадення грошових коштів в сумі 17 200 грн. та пошкодження мобільного телефону на суму 18 796 грн. 90 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої злочином, підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів. Суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Аналізуючи наведене суд встановив, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позову, знайшли своє підтвердження сукупністю доказів, які логічні, послідовні, достовірні та достатні для висновку про те, що потерпілому внаслідок отриманих тілесних ушкоджень завдана моральна шкода, яка полягає у перенесених душевних стражданнях, що призводить до психологічної травми.

При цьому суд враховує те, що потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях та моральних стражданнях у зв`язку з нанесеними обвинуваченим тілесними ушкодженнями, порушенням нормального ритму життя, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди 50 000 гривень.

Згідно п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В даній справі на підтвердження надання правничих послуг та понесених потерпілим ОСОБА_6 витрат на правничу допомогу суду надано копії договору про надання професійної правничої допомоги від 07.01.2025 року на суму 24 750 грн. та квитанції.

Отже, витрати потерпілого ОСОБА_6 на правову допомогу склали 24 750 грн., що підтверджується зазначеними документами, а тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ч.1 ст.124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Речові докази: диски - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1965 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 50 000 (п`ятдесят тисяч) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопоуршенням.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 24 750 (двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят) грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1