КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва, першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Подільського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , раніше судимого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 рокуза ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 220 годин громадських робіт,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 240 годин громадських робіт. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що 02 жовтня 2021 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні закладу швидкого харчування «Пузата Хата», розташованого за адресою: Київ, Контрактова площа, 2/1, звернув увагу на ОСОБА_8 , який мав намір здійснити обмін валюти, та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 02 жовтня 2021 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні закладу швидкого харчування «Пузата Хата», розташованого за адресою: Київ, Контрактова площа, 2/1, ОСОБА_6 підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився поряд із пунктом обміну валют, з яким розпочав спілкування на тему обміну грошових коштів. В момент, коли потерпілий обміняв грошові кошти на іноземну валюту в обмінному пункті, ОСОБА_6 відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 2800 доларів США, що еквівалентно за встановленим курсом НБ України сумі 74 536 гривень, вирвавши їх з рук потерпілого ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкритому викрадення чужого майна (грабіж).

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. У іншій частині вирок залишити без зміни.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 явно несправедливе покарання через м`якість, без урахування тяжкості та вчиненого кримінального правопорушення та фактичних обставин справи, особи обвинуваченого, який судимий, та за відсутності переконливих даних, які би вказували на щире каяття обвинуваченого.

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції за згодою учасників судового провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого та потерпілого, визнав недоцільним дослідження доказів. Разом з тим, пояснення потерпілого, надані в суді першої інстанції не підтверджують фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Натомість, описані потерпілим ОСОБА_8 події, вказують на ознаки іншого кримінального правопорушення, не передбаченого ст. 186 КК України.

Також, прокурор вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у призначення ОСОБА_6 покарання що не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури, частково підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти поданих апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

За приписами ч. 2 ст. 349 КПК обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Однак суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку щодо ОСОБА_6 не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд, з`ясувавши позицію учасників судового провадження, та роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечували проти такого порядку судового розгляду кримінального провадження.

Оскільки, суд прийняв рішення обмежитись лише допитом обвинуваченого та потерпілого, тому у зв`язку з цим особливе значення має якість цього допиту, підтвердження фактичних обставин обвинуваченим, відсутність будь-яких сумнівів, що він визнає всі фактичні обставини, які мають значення для висновку про винуватість особи та правильність кваліфікації його дій. При цьому, будь-яких спрощень, поверховості в допиті, не вияснення істотних фактичних обставин не допускається.

Допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що він 02 жовтня 2021 року перебував в приміщенні закладу швидкого харачування «Пузата хата» за адресою: Київ, Контрактова площа, 2/1, підійшов до ОСОБА_8 , який був поряд з пунктом обміну валют, почав розмову з ним на тему обміну валют, після чого заволодів його грошовими коштами, підмінивши справжні кошти на несправжні.

Допитаний судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 дав показання про те, що, перебуваючи біля пункту обміну валют до нього підійшов невідомий чоловік ( ОСОБА_6 )та розпочав розмову про гроші. Після того, як ОСОБА_8 обміняв кошти, ОСОБА_6 , стоячи поряд, знову розпочав розмову, що потрібно перевірити чи справжні купюри, почав відводити його від пункту обміну та якимось не зрозумілим чином ОСОБА_6 замінив грошові кошти на свої, як потім виявилося, несправжні.

В той же час, з висунутого органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачення вбачається, що він підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився поряд із пунктом обміну валют, розпочав з ним спілкування на тему обміну грошових коштів та, в момент, коли потерпілий обміняв грошові кошти на іноземну валюту в обмінному пункті, ОСОБА_6 відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 2800 доларів США, що еквівалентно за встановленим курсом НБ України сумі 74 536 гривень, вирвавши їх з рук потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суттєво відрізняються від наданих потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 пояснень щодо обставин події, зокрема у частині способу заволодіння грошовими коштами потерпілого, оскільки, як обвинувачений так і потерпілий не вказували на відкрите заволодіння грошовими коштами, у розумінні ч. 1 ст. 186 КК України.

При цьому, їхні показання узгоджуються в тій частині, що обвинувачений ОСОБА_6 непомітно для потерпілого, під приводом перевірки справжності купюр, підмінив справжні купюри на несправжні.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 також вказав, що відкрито купюри із рук потерпілого не вихвачував, а під час спілкування з потерпілим, під приводом перевірки справжності купюр, непомітно для потерпілого, замінив їх на несправжні.

За таких обставин, враховуючи наведену розбіжність між показання обвинуваченого, потерпілого та фактичними обставинами, встановленими органом досудового розслідування, суду першої інстанції слід було повернутись до обговорення питання про визначення обсягу доказів та встановлення порядку їх дослідження, оскільки наявність вищезазначених протиріч свідчить про те, що обвинувачений не в повній мірі розумів суть обвинувачення і суд мав розглянути кримінальне провадження в загальному порядку, а не застосовувати процедуру, що визначена ч. 3 ст. 349 КПК.

В даному конкретному випадку, орган досудового розслідування інкримінує ОСОБА_6 відкрите заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_8 , а саме - вирвавши їх з рук потерпілого. В той же час, потерпілий у своїх показаннях зазначає, що ОСОБА_6 якимось незрозумілим чином замінив грошові кошти на свої, які виявились несправжніми.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 КК грабіж з об`єктивної сторони є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Одночасно і особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення, але ігнорує це.

Таким чином, пояснення потерпілого, надані в суді першої інстанції, не підтверджують фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, натомість, описані ним події, можуть вказувати на ознаки іншого кримінального правопорушення, не передбаченого ст. 186 КК України.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції не дав жодної оцінки, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає у неправильному застосуванні положень ч. 3 ст. 349 КПК України та порушенні положень ст. 91 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суду першої інстанції необхідно повторно вирішити питання про визначення обсягу доказів та встановлення порядку їх дослідження й розглянути кримінальне провадження в загальному порядку.

Оскільки вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, тому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та призначене покарання, не перевірялися.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи поданих апеляційних скарг, ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити, вирок суду першої інстанції - скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 414, 415 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 рокущодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: _______________ ____________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/2036/2024

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1