УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на печатки в кількості 4 штук, з наступними відписками: печатка з відтиском ТОВ «Рікон +» (код 41123602), печатка з відтиском ТОВ «Астікс Плюс» (код 39930924), печатка з відтиском ТОВ «Валістікор» (код 41655099), печатка з відтиском ТОВ «Лексінг Трейд» (код 41018040), вилучені 09.07.2024 у ході проведення обшуку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Соболівська, 6.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Головним слідчим управлінням СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В рамках даного провадження 09.07.2024 на підставі повідомлення 4 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України № 14/4/1-10481 від 09.07.2024 про необхідність проведення невідкладних слідчих дій, був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено зазначене вище майно.

У свою чергу, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024 отримана органом досудового розслідування 18.07.2024, а тому, існує необхідність у поновленні процесуального строку для подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, вилучене у ході обшуку майно постановою слідчого від 09.07.2024 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 року.

Відтак, з метою забезпечення схоронності вказаних вище речових доказів, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно, яке 09.07.2024 вилучене під час проведення обшуку, відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди його вчинення, а також мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, існує потреба в арешті вказаного тимчасово вилученого майна.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав. Також додав, що наразі досудове розслідування не стосується обставин, пов`язаних із юридичними особами, печатки яких було вилучено. Враховуючи зазначені у клопотанні обставини, просив поновити процесуальний строк для подачі даного клопотання та розглянути його по суті.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, вказуючи, що вилучені печатки у юридичних осіб, які не мають жодного відношення до обставин, що встановлюються в рамках даного кримінального провадження.

Вислухавши думку сторін провадження, ретельно дослідивши клопотання прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, у ході судового розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 про арешт майна встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В рамках даного провадження 09.07.2024 з метою рятування майна проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено печатки в кількості 4 штук, з наступними відписками: печатка з відтиском ТОВ «Рікон +» (код 41123602), печатка з відтиском ТОВ «Астікс Плюс» (код 39930924), печатка з відтиском ТОВ «Валістікор» (код 41655099), печатка з відтиском ТОВ «Лексінг Трейд» (код 41018040).

Постановою старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 від 09.07.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 року.

У свою чергу, 16.07.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024 вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення зазначеного у клопотанні майна.

При цьому, дозволу на вилучення виявленого у ході обшуку майна слідчим суддею, враховуючи положення ст. 168 КПК України, не було надано.

Так, згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, проводиться обшук.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Положення ч. 2 ст. 168 КПК України передбачають, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Враховуючи, що проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено до постановлення ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення такого обшуку, вилучене у ході його проведення майно має статус тимчасово вилученого.

Так, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У відповідності до ч. 3 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Однак, клопотання про арешт майна прокурором подане до суду лише 19.07.2024 із проханням визнати причини пропуску процесуального строку поважними та поновити процесуальний строк на подачу такого клопотання, враховуючи ту обставину, що копія ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024 про надання дозволу на проведення обшуку отримана уповноваженим слідчим у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 лише 18.07.2024 року.

Так, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2024, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , отримана уповноваженим слідчим у даному кримінальному провадженні лише 18.07.2024, слідчий суддя приходить до висновку, що причина пропуску строку звернення із клопотанням про арешт майна є поважною, а тому, пропущений строк підлягає поновленню.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У свою чергу, статтею 171 КПК України визначено вимоги, яким повинне відповідати клопотання прокурора про арешт майна. Так, п. 1 ч. 1 ст. 171 КПК України закріплено, що у клопотанні повинні зазначатися підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Разом з тим, як встановлено у ході дослідження клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження, останнє на обґрунтування причетності юридичних осіб, печатки яких вилучені у ході проведення обшуку 09.07.2024 за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Соболівська, 6, до розслідуваних в рамках даного кримінального провадження обставин не містить належних та достатніх доказів, які б виправдовували такий ступінь втручання держави у мирне право власності зазначених юридичних осіб.

У той же час, слідчий суддя сприймає твердження захисника ОСОБА_4 про неможливість використання таких печаток як доказу в рамках кримінального провадження №0001009 від 21.06.2023, враховуючи відсутність будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували причетність ТОВ «Рікон +», ТОВ «Астікс Плюс», ТОВ «Валістікор», ТОВ «Лексінг Трейд» до розслідуваних в рамках даного провадження обставин.

При цьому, постанова старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 від 09.07.2024 про визнання таких печаток речовими доказами у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 носить суто формальний характер та не містить обґрунтування прийнятого слідчим рішення.

Слідчий суддя нагадує, що ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В даному випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 р., у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Отже, з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене прокурором у клопотанні майно, а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 117, 131, 132, 167, 168, 170-173, 234-236, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Поновити прокурору строк для подачі клопотання про арешт майна.

Клопотання прокурора про арешт на тимчасово вилучене 09 липня 2024 року у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголосити 29 липня 2024 року о 11 год. 40 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1