Справа № 308/6952/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових №0000012 від 14.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Прокуратури Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 14.01.2016, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Судом встановлено, що за змістом обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (в редакції Закону №3207-? від 07.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законами №222-? від 18.04.2013, №746-? від 21.02.2014, №1261-? від 13.05.2014), а саме у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.

Встановлено, що ОСОБА_4 працюючи на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, будучи, згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, вчинив умисний, корисливий злочин у сфері службової діяльності, при наступних обставинах.

Так, 31.01.2015 о 03.47 год. в зону митного контролю митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС у напрямку «в?їзд в Україну» заїхав вантажний транспортний засіб марки «DAF», модель «FA XF45», із реєстраційними ідентифікаційний номерними знаками Словацької Республіки НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_6 .

Для здійснення митного оформлення ОСОБА_7 державному інспектору ОСОБА_4 подано наступні товаросупровідні документи: реквізити попередньої митної декларації IM 40 ЕЕ №305070001/2015/000108, рахунок-фактуру від 15.01.2015 №2/150005, реєстраційний документ транспортного засобу Словацької республіки серії НОМЕР_3 , відповідно до якого роком виготовлення транспортного засобу вказано 2010 рік, паспорт громадянина України для виїзду за кордон від 06.11.2008 серії НОМЕР_4 , доручення від ТОВ «Доміон», м. Тячів, вул. Армійська, 126 на ім?я ОСОБА_8 2015 щодо представлення інтересів ТОВ «Доміон» в митнах органах України та інших держав, здійснювати митне оформлення транспортного засобу від січня 2015, супровідний лист Словацької митниці від 31.01.2015 №15TSV1802141, тимчасове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Німеччини від 28.01.2015.

Надані ОСОБА_4 громадянином ОСОБА_8 товаросупровідні документи містили відомості, які прямо вказували на недостовірність даних, які зазначені в документах та, відповідно до п. 12 Вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №467 від 23.05.2012, необхідність проведення огляду транспортного засобу.

Так, графа 31 «Опис товару» поданої ОСОБА_4 митної декларації ІМ 40 ЕЕ №305070001/2015/000108 не містила відомостей щодо року виготовлення транспортного засобу.

Разом з тим, в поданому рахунку-фактурі від 15.01.2015 №2/150005 у графі опису товару зазначено місяць та рік виготовлення транспортного засобу, який вказано як «3/2007».

Крім цього, графа 5 реєстраційного документу для транспортного засобу із тимчасовими номерними знаками Німеччини містив дату виготовлення транспортного засобу, а саме «07.03.2007».

Незважаючи на вказані очевидні підстави для застосування форм митного контролю, які б сприяли виявленню порушень законодавства з питань митної справи, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою одержання ТОВ «Доміон» неправомірної вигоди у виді ухилення від сплати обов?язкових платежів, використовуючи свої службові повноваження всупереч інтересам служби, приховав факт виявлення ним у поданих для митного оформлення документах наявні суперечності, що вказували на недостовірність зазначених у них відомостей, умисно уникнувши процедури проведення огляду транспортного засобу, внаслідок чого своїми діями виключив можливість виявлення невідповідність коду товару згідно Українського класифікатору товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, державний інспектор відділу митного оформлення №4 митного посту «Ужгород» ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою отримання ТОВ «Доміон» неправомірної вигоди у виді уникнення від сплати обов?язкових платежів, при митному оформленні попередньої митної декларації (IM 40 EE) №305070001/2015/000108 від 30.01.15 шляхом приховання неправдивих відомостей у поданих до митного оформлення документах, підтверджено класифікацію транспортного засобу згідно коду за Українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності, який застосовується для автомобілів, що використовувались з 5 до 8 років за коефіцієнтом 40, у той час, як йому було достовірно відомо про необхідність класифікації товару (транспортного засобу) для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50.

У подальшому, 23.03.2015 службовими особами сектору митного оформлення «Хуст» митного посту «Тячів» Закарпатської митниці ДФС, яким не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_4 , у відповідності до електронної митної декларації №305100001/2015/000253 від 23.03.2015, здійснено митне оформлення з метою вільного використання на митній території України вантажного автомобіля марки «DAF» моделі «FA LF 45.160» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 . Як підставу до митного контролю та митного оформлення ТОВ "Доміон" були подані товаросупровідні документи, а саме: контракт № 4 від 15.01.15, фактура-інвойс від 15.01.15 №2/150005, реєстраційний документ транспортного засобу Словацької республіки від 19.05.10 № SF 966960, сертифікат відповідності від 31.01.15 UA1.173.0004842-15. Вартість ТЗ - 220 000 чеських крон, що згідно курсу НБУ становило 198 626,56 грн. Згідно технічного паспорта Словацької республіки серії SF №966960 від 19.05.2015, дата першої реєстрації ТЗ - 19.05.2010.

Ha підставі заявлених даних згідно митної декларації №305100001/2015/000253 нараховано митні платежі у сумі 78 925,14 грн., з яких: мито (10%) - 19 862,66 грн., додатковий імпортний збір (5%) - 9 931,33 грн., акциз (0,026 Євро за 1 см. куб.) - 2 872,53 грн., ПДВ (20%) - 40 258,02 грн.

У відповідності до Податкового кодексу України зі змінами, внесеними Законом України від 28.12.2014р. №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», на момент митного оформлення зазначеного транспортного засобу, фактично сплаті підлягав акцизний податок у розмірі - 1,3 Євро за 1 см3. Загальна сума митних платежів має становити - 247 829,83 грн., у тому числі: мито (10%) - 19 862,66 грн., додатковий імпортний збір (5%) - 9 931,33 грн., акциз (1,3 Євро) - 143 626,44 грн., ПДВ (20%) - 74 409,40 грн.

Таким чином, внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 до Державного бюджету України не надійшли грошові кошти у розмірі 168 904,69 грн., з яких акциз - 140 753,91 грн. та податок на додану вартість - 28 150,78 грн., чим державним інтересам спричинено збитки на суму, яка в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить тяжкі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник адвокат ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо можливості звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.364 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 4ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.288 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності; суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України, передбачає, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України, певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.

Також, згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності заст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності це передбачений статтею 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів пункту 1 частини другої статті 284, частини третьої статті 285, частини четвертої статті 286, частини третьої статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 364 КК України щодо обставин, які мали місце 31.01.2015.

Відповідно до частини 4 статті 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що всі наслідки закриття кримінального провадження з підстав сплину строків давності передбачених ст. 49 КК України йому відомі та зрозумілі.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_4 не перебував у розшуку, не ухилявся від суду. Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, з часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності суду не надано, перебіг строку давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, які вказували б на ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду. Таким чином, судом не встановлено обставин для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК України.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Указаний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 362/2406/17 у постанові від 30 червня 2021 року, який відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України повинен бути врахований судом.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень статті 63 Конституції України та статті 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, та за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (статтею 49 КК України) інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 вказала, що згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17 сформовано правову позицію, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Таким чином, враховуючи, що з дня вчинення кримінального правопорушення, яке ставиться ОСОБА_4 у провину, минули передбачені ст. 49 КК України строки, обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження підлягає закриттю.

Речові докази відсутні.

Керуючись статтями 49 КК України, 124, 128, 284, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.364 КК України на підстав п.3 ч.1 ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000012 від 14.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - закрити.

Копію даної ухвали після її проголошення вручити учасникам процесу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонний суду

Закарпатської області ОСОБА_1