Справа № 138/347/25
Провадження №:1-кс/138/118/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2025 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суду Вінницької області, у складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000061 від 01.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане вище клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що до Могилів-Подільського РВІ ГУНП у Вінницькій області, 31.01.2025 надійшло повідомлення від завідувача сектору департаменту безпеки Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» ОСОБА_5 , про те, що 31.01.2025 у ході здійснення контролюючих заходів щодо дотримання законності в лісовій сфері на обході № 3 кварталу №82 Мурованокуриловецького лісництва Жмеринського надлісництва Філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» було виявлено ознаки незаконної порубки дерев.

Під час огляду місцевості 31.01.2025 на частині земельної ділянки, яка знаходиться на відстані близько 4 км на північ від с. Бахтин Могилів-Подільського району Вінницької області координати якої (згідно даних сервісу Google Maps) 48.7633189, 27.49435709, попередньо встановлено, що на межі земельних ділянок із кадастровими номерами 070010204 та 070010140 було виявлено 21 пеньок сироростучих дерев порід: 18 см, 18 см, 18 см, 20 см, 20 см, 20 см, 22 см, 24 см, 28 см, 28 см, 32 см, 32 см, 32 см, 34 см, 36 см, 38 см, 42 см; «Дуб» діаметром 24 см та «Граб» діаметром 18 см, після чого із верхніх частин кожного із пеньків було здійснено зрізи які були упаковані до чотирьох полімерних пакетів та належним чином опечатані.

Зважаючи на те, що, слідством встановлено достатньо підстав вважати, що вказані речі мають значення речового доказу оскільки зрізи з пеньків несуть важливу слідову інформацію тому, 02.02.2025 зазначені предмети були визнані речовими доказами у провадженні.

Враховуючи наведене, слідчий просить накласти арешт на зрізи з пеньків 21 сироростучих дерев порід: «Черешня» діаметром 16 см, 16 см, 18 см, 18 см, 18 см, 20 см, 20 см, 20 см, 22 см, 24 см, 28 см, 28 см, 32 см, 32 см, 32 см, 34 см, 36 см, 38 см, 42 см; «Дуб» діаметром 24 см та «Граб» діаметром 18 см, які належать Мурованокуриловецькому лісництву Жмеринського надлісництва Філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», з позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном

Прокурор клопотання підтримав.

Представник Мурованокуриловецького лісництва Жмеринського надлісництва філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином. Будь-яких заяв, клопотань, заперечень слідчому судді не подавав.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, стороною обвинувачення доведено, що вказані зрізки з пеньків 21 сироростущих дерев, які належать Мурованокуриловецькому лісництву Жмеринського надлісництва Філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» можуть бути використані, як докази обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, що могли бути набутими кримінально протиправним шляхом, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або знищення, що не забезпечить виконання завдання кримінального провадження.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дійшла висновку, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчому судді не надано.

При цьому, суд звертає увагу на положення абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на зрізи з пеньків 21 сироростучих дерев порід: «Черешня» діаметром 16 см, 16 см, 18 см, 18 см, 18 см, 20 см, 20 см, 20 см, 22 см, 24 см, 28 см, 28 см, 32 см, 32 см, 32 см, 34 см, 36 см, 38 см, 42 см; «Дуб» діаметром 24 см та «Граб» діаметром 18 см, які належать Мурованокуриловецькому лісництву Жмеринського надлісництва Філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», з позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити слідчому, прокурору та Мурованокуриловецькому лісництву Жмеринського надлісництва Філії «Центральний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: ОСОБА_1