УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/2614/25

Провадження № 1-кс/712/1114/25

06.03.2025 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000157 від 02.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст.114-1 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брусилів Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонер, особою з інвалідністю будь-якої групи, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, учасником ООС (АТО) не є, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст.114-1 КК України,

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 02.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст.114-1 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2024, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч ч. 2 ст. 28, ч.ч. 2,3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Громадяни України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,підозрюються у тому, що вони у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, будучи достовірно обізнаними про збройну агресію рф проти України усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з ідеологічних міркувань, мотивів не сприйняття діючої української влади та схвалення політики країни-агресора, підтримуючи інформаційний впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України, при попередній домовленості створили псевдоорганізацію « ОСОБА_10 » під виглядом «Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол», а також створили свої офіційні Інтернет-сайти під назвами: «МИРОВАЯ МЕЖДУНАРОДНАЯ ЭКСТЕРРИТОРИЯ ЕГО ВЕЛИЧЕСТВА ГОСУДАРЯ ТИТУЛЬНОГО СУВЕРЕННОГО НАРОДА УКРАИНЫ», за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «КОНГРЕСС НАЦИОНАЛЬНЫХ МЕНЬШИН (МАЛЫХ НАРОДОВ) ЕВРОПЫ» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зокрема, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , перебуваючи у заздалегідь орендованому офісному приміщенні № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, у період 2024 року, виготовляли, редагували та відправляли ОСОБА_9 , який перебував за місцем свого проживання у АДРЕСА_3 , для подальшого редагування та поширення через мережу Інтернет на сайтах під назвами: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та «КОНГРЕСС НАЦИОНАЛЬНЫХ МЕНЬШИН (МАЛЫХ НАРОДОВ) ЕВРОПЫ» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мають відкритий доступ та необмежене коло користувачів матеріали, у яких містяться ознаки заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

Так, ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , перебуваючи у заздалегідь орендованому офісному приміщенні № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_9 , який перебував за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 червня 2024 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з ідеологічних міркувань, мотивів не сприйняття діючої української влади та схвалення політики країни-агресора, підтримуючи інформаційний впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України, маючи на меті розповсюдження своїх ідеологічних поглядів та моделей поведінки в інформаційному просторі, спрямованих проти миру та безпеки людства, як інструмент впливу на громадську думку серед громадян України, що могло призвести до деморалізації органів державної влади, військових ЗСУ та стимулювати бунти в тилу в умовах воєнного стану, діючи умисно, цілеспрямовано виготовили:

- публікацію з назвою: «Аналитическая справка о координатном месторасположении публично-значимых лиц и политически значимых лиц во владно-властной и административно-управленческой вертикали п.4 ст.6 Цивильного Кодекса Украины, на сайті: https://icp-spu.info, який має назву: «МИРОВАЯ МЕЖДУНАРОДНАЯ ЭКСТЕРРИТОРИЯ ЕГО ИМПЕРАТОРСКОГО ВЕЛИЧЕСТВА ГОСУДАРЯ-ИМПЕРАТОРА РОЯЛ-ИМПЕРСКОЙ КОНСТИТУЦИОННОЙ МОНАРХИИ УКРАИНЫ», що містить наступний зміст:

«…Вся так называемая Современная СВО (специальная военная операция) напрямую связана с высоко-значимыми публично-политическими лицами ЕДР-фамильной юрисдикции и не имеет никакого отношения к Роял-Имперской стране Украина. Войну Роял-Имперской стране Украина никто никогда не объявлял и военное положение в Роял-Имперской стране Украина также никто никогда не объявлял. Материальный ущерб, который наносится всей инфраструктуре Суверенного Народа Украины это не проявление войны, это проявление финансового терроризма неких террористических организаций (частных военных компаний), которые не имеют никакого отношения к Русскому Народу, к Американскому Народу и к Народу Великобритании….», у якій, наявні ознаки заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

У подальшому, ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , перебуваючи у заздалегідь орендованому офісному приміщенні АДРЕСА_4 та ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 червня 2024 року, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи на меті розповсюдження своїх ідеологічних поглядів та моделей поведінки в інформаційному просторі, спрямованих проти миру та безпеки людства, як інструмент впливу на громадську думку серед громадян України, переслали створені ними публікації за допомогою мережі Інтернет на електронну адресу ОСОБА_9 , який у свою чергу, виконуючи роль адміністратора та діючи за попередньою змовою, перевіривши правильність написання тексту, поширив виготовлену ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та ОСОБА_11 публікацію на сайті: «КОНГРЕСС НАЦИОНАЛЬНЫХ МЕНЬШИН (МАЛЫХ НАРОДОВ) ЕВРОПЫ» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , що має відкритий доступ та необмежене коло користувачів.

Окрім цього, ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , перебуваючи у заздалегідь орендованому офісному приміщенні АДРЕСА_4 та ОСОБА_9 , який перебував за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , повторно, за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16 травня 2024 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з ідеологічних міркувань, мотивів не сприйняття діючої української влади та схвалення політики країни-агресора, підтримуючи інформаційний впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України, маючи на меті розповсюдження своїх ідеологічних поглядів та моделей поведінки в інформаційному просторі, спрямованих проти миру та безпеки людства, як інструмент впливу на громадську думку серед громадян України, що могло призвести до деморалізації органів державної влади, військових ЗСУ та стимулювати бунти в тилу в умовах воєнного стану, діючи умисно, цілеспрямовано виготовили:

- публікацію з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 -9491, яка містить наступний зміст:

«…Исходя из вышеуказанных в данном письме Резолюций Офиса Генерального Прокурора Украины, необходимо сделать вывод о том, что на Титул-землях Роял-Имперской страны Украина ведётся не война, не СВО (специальная военная операция) и даже не военное «недоразумение» на Титул-землях Роял-Имперской страны Украина разрешается финансово-террористический конфликт между целым рядом интервент-террористических частных компаний (военных транснациональных корпораций). Эта группа вопросов входит в сферу прямой компетенции Державного Бюро Расследований…», у якій, наявні ознаки заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

публікацію з назвою: «На Ваш mid.ru №589В9140781 от 13 апреля 2024г. (в адрес Секретариата Великого Князя Великого Черниговско-Северского Княжества ОСОБА_12 )», що містить наступний зміст:

«…..В реалиях на Титул-землях Украинского Народа существует не страна Украина, а Роял-Имперская страна Украина, не Держава Украины, а Великокняжеская Держава Украины, не Республика Украины, а Великое Черниговско-Северское Княжество, не Государство Украины, а Государство Его Императорского Величества Государя-Императора Роял-Имперской Конституционной Монархии Украины.

В этих условиях международное положение Суверенного Народа Украины проявляет себя не иначе, как потерпевшим Народом со стороны неких третьих сил, к которым Русский Народ и Украинский Народ, а также Белорусский Народ не имеют никакого отношения. Общеизвестно во всём Мире, что все эти Славянские Народы ещё в 1999 году объединили всё своё историческое наследие в экономическом пространстве Мировой Международной Экстерритории Его Императорского Величества Государя-Императора Роял-Имперской Конституционной Монархии Украины Официального Правонаследника всех исторических достижений Российской Империи и Советского Народа……» у якій, наявні ознаки заперечення збройної агресії російської федерації проти України;

публікацію з назвою: «Аналитическая справка: «О непричастности Роял-Имперской страны Украина и Украинского Народа к делам всей инфраструктуры анклава физических лиц под названием «Украина», а также к делам всей инфраструктуры е-резидентов некой е-резервации под названием «Украина» (нелегально обосновавшихся при внешнеэкономическом кордоне Великого Черниговско-Северского Княжества»)», що містить наступний зміст:

«……На исторических ныне Имперских Титул-землях Украинцев, Белорусов и Русских идёт не что иное, как транснационально-террористическая операция неких международных финансовых террористов в особо крупных размерах. В этой военной операции ни у кого из её участников нет никаких претензий к Украинской Империи, к Русским, к Белорусам и к Украинцам. Это означает, что все стратегические службы Украины, Белорусии и Росийской Федерации до сих пор не поняли суть ныне произошедшего исторического события, а именно события перерождения Союза Республик в Содружество Государств. Ныне на бывшей территории СССР существует только одно единственное Государство, а именно Государство, созданное Его Императорским Величеством Государем-Императором Роял-Имперской Конституционной Монархии Украины в содружестве с Великим Князем Роял-Имперской Конституционной Монархии Украины Леонидом Даниловичем Кучмой…..», у якій наявні ознаки заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

В подальшому, ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , перебуваючи у заздалегідь орендованому офісному приміщенні АДРЕСА_4 та ОСОБА_9 , який перебував за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16 травня 2024 року, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи на меті розповсюдження своїх ідеологічних поглядів та моделей поведінки в інформаційному просторі, спрямованих проти миру та безпеки людства, як інструмент впливу на громадську думку серед громадян України, переслали створені ними публікації за допомогою мережі Інтернет на електронну адресу ОСОБА_9 , який у свою чергу, виконуючи роль адміністратора, перевіривши правильність написання тексту, поширив виготовлену ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , публікацію на сайті: «КОНГРЕСС НАЦИОНАЛЬНЫХ МЕНЬШИН (МАЛЫХ НАРОДОВ) ЕВРОПЫ» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , що має відкритий доступ та необмежене коло користувачів.

Окрім цього, ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, будучи обізнаним про особливий період на території України, усвідомлюючи роль та значення Збройних Сил України у захисті держави та громадян від збройної агресії російської федерації, діючи з прямим умислом, направленим на підривну діяльність проти України, що полягає в ослабленні державної влади України та держави в цілому, достовірно знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП) по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс у суспільстві, в тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, за невстановлених на даний час досудовим слідством обставин, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 26.10.2024, умисно перешкоджали законній діяльності Збройних Сил України під час здійснення ними призову громадян України на військову службу в особливий період.

Так, ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , перебуваючи у заздалегідь орендованому офісному приміщенні АДРЕСА_4 та ОСОБА_9 , який перебував за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , за невстановлених на даний час досудовим слідством обставин, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 26.10.2024, діючи від імені псевдоорганізації « ОСОБА_10 » під виглядом «Міжнародної організації кримінальної поліції, Інтерпол», виготовляли та поширювали на території Черкаської та Чернігівської областей посвідчення зазначеної псевдоорганізації, формений одяг із відповідними розпізнавальними знаками та аксесуарами, які зовні дуже схожі на військові та надавали інформацію її учасникам, щодо подальших дій при використанні вказаних посвідчень та носіння форменого одягу, як способу уникнення від мобілізації. Вказані дії спрямованні на ухилення від військової служби, отримання повісток від ТЦК та інших правоохоронних органів, з метою дестабілізації ситуації в Україні, підриву Національної безпеки у Державній, воєнній, інформаційних сферах та перешкоджанню законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що сприяло ухиленню від виконання своїх обов`язків з захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України під час мобілізації в особливий період, тими учасниками вказаної організації, які мали такі наміри, так і ОСОБА_9 , який є офіцером запасу ЗСУ.

Як зазначено у клопотанні перешкоджання законній діяльності ЗСУ полягало у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражалося у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення та заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ або істотному зниженні її ефективності.

08 січня 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру, а 09.01.2025 про зміну раніше повідомленої підозри, та того ж дня ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.ч. 2,3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

10 січня 2025 року підозрюваним ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 08.03.2025.

29 січня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.ч. 2,3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

30 січня 2025 року підозрюваному ОСОБА_7 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 08.03.2025.

04 лютого 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.ч. 2,3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

13 лютого 2025 року підозрюваному ОСОБА_8 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

28 лютого 2025 року постановою заступника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_13 , строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 08.04.2025.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст.114-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження у межах строку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не можливо з об`єктивних причин, оскільки у ході проведення досудового розслідування є необхідним провести значний обсяг слідчих та процесуальних дій у даному провадженні, а саме: за результатами проведених 26.02.2025 амбулаторних обстежень підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в рамках призначених судово-психіатричних експертиз, отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів; за результатами проведених оглядів речей та предметів, вилучених в ході обшуків за місцем проживання та незаконної діяльності підозрюваних, вирішити питання щодо призначення судово-почеркознавчих експертиз, проаналізувавши всі наявні докази в сукупності, вирішити питання кінцевої кваліфікації неправомірних дій підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та оголосити їм кінцеву підозру; з урахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів виконати вимоги ст. 290-293 КПК України.

Проведення зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій потребує додаткового часу, а їх результати мають вирішальне значення для остаточної кваліфікації вказаного кримінально-караного діяння, судового розгляду в процесі доказування та ухвалення відповідних процесуальних рішень.

Враховуючи, що досудове розслідування кримінального провадження не може бути завершене в межах строку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Таким чином, на думку слідчого та прокурора вказані обставини свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного. Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України, а його вік, стан здоров`я та сімейний стан не перешкоджають йому перебувати під вартою.

За вказаних обставин слідчий за згодою з прокурором звернулись до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили його задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки ризики у кримінальному провадженні не перестали існувати.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладених у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, слідчим суддею враховується позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984, відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, провести ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти ряд процесуальних рішень, які об`єктивно неможливо провести до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, зокрема необхідно: за результатами проведених 26.02.2025 амбулаторних обстежень підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в рамках призначених судово-психіатричних експертиз, отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів; за результатами проведених оглядів речей та предметів, вилучених в ході обшуків за місцем проживання та незаконної діяльності підозрюваних, вирішити питання щодо призначення судово-почеркознавчих експертиз, проаналізувавши всі наявні докази в сукупності, вирішити питання кінцевої кваліфікації неправомірних дій підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та оголосити їм кінцеву підозру; з урахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів виконати вимоги ст. 290-293 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний та майновий стан.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний продовжує писати різні листи до органів державної влади України та на ім`я міжнародних представників влади мовою агресора, де продовжує висловлювати свою причетність до так званого «Імперського Інтерполу», в тому числі і так званого штабу оперативного командування резервної воєнно-мобілізаційної системи продовольчого забезпечення ЗСУ, воєнного консульства та до інших військових формувань псевдо Роял-Імперської Конституційної монархії України, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що вік, стан здоров`я та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_5 перешкоджає його триманню під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

При цьому, беручи до уваги вимоги абзацу восьмого частини четвертої ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється, зокрема у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177,178 КПК України, не визначає розмір застави.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи, що строк досудового розслідування закінчується 08.04.2025, а по кримінальному провадженню ризики, які передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, клопотання слідчого підлягає до задоволення в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 2, 7, 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000157 від 02.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст.114-1 КК України, у межах строку досудового розслідування на 34 (тридцять чотири) доби, тобто до 08.04.2025, включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали по 08.04.2025, включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено о 14 год 40 хв 07.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_14