Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5331/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/664/24
Категорія ч.4 ст.358 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2023 року,

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Козара, Дзержинського району, Житомирської області, одруженого, на утриманні немає неповнолітніх дітей, працюючого охоронцем Дитячої юнацько-спортивної школи № 2, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень.

Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.06.2022.

Процесуальні витрати в сумі 4393,40 грн. віднесені за рахунок держави.

Речові докази: посвідчення водія НОМЕР_1 зберігати в матеріалах судового провадження.

Дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ наданий сторонами провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що за результатами судового розгляду не доведено в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, згідно обвинувального акту ОСОБА_8 , пройшовши встановлену процедуру отримання посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами із категорією "С", яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» та передбачає: закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС отримав 20.06.2001 посвідчення водія серії НОМЕР_1 для керування транспортними засобами категорії "С".

В подальшому, ігноруючи вимоги процедури отримання посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами із категоріями ОСОБА_12 , яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993р. "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами" вчинив дії, спрямовані на пособництво у підробленні посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій "А" та ОСОБА_13 за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, та в достовірно невстановленому місці у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення водія, яке 20.06.2001 видано на ім`я ОСОБА_8 та надає право керування транспортними засобами із категорією "С", шляхом внесення в нього протиправних змін з метою створення видимості про наявність у нього права на керування транспортними засобами категорії "А" та "В" з метою його подальшого використання.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, та в достовірно невстановленому місці, ОСОБА_8 , реалізуючи свій умисел, діючи умисно, протиправно, з метою підроблення посвідчення водія, яке видане 20.06.2001 на ім`я ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення посвідчення водія, звернувся до невідомої особи, яка у первинний зміст тексту стовпчику "Місце печатки" навпроти категорії "А" та "В" наданого посвідчення водія серії НОМЕР_1 внесла зміни шляхом підчистки первинного тексту у змісті тексту стовпчику "Місце печатки" навпроти категорії ОСОБА_12 з наступною допискою на їх місці буква ОСОБА_14 та "В" відповідно.

В подальшому, ОСОБА_8 , будучи співучасником у формі пособництва у підробленні посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і надає права, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою безпідставного отримання права керувати транспортними засобами категорії "А" та "В" зберігав та використовував завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на його ім`я.

Так, 30.05.2022 близько 18 години 05 хвилин ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом марки "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_2 , між під`їздами №1 та №2, що по вулиці Велика Бердичівська, 67, що в м. Житомирі, здійснив зіткнення із іншим автомобілем та на місце події прибули працівники Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції. На вимогу працівника Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції надати для перевірки документи, що свідчать про дозвіл на право керування автотранспортом, ОСОБА_8 усвідомлюючи свої протиправні дії, діючи умисно, з метою створити перед працівникам поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та, відповідно, права на керування транспортними засобами категорії "А" та "В", надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 із його особистими анкетними даними та фотокарткою, у первинний зміст тексту стовпчику «Місце печатки» навпроти категорії ОСОБА_12 вносилися зміни шляхом підчистки первинного тексту з наступною допискою на їх місці букв ОСОБА_14 та "В" відповідно.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів від 06.06.2022 № СЕ-19/106-22/4905-ДД, бланк наданого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_8 , відповідає аналогічним, що знаходиться в офіційному обігу, проте у первинний зміст тексту стовпчику "Місце печатки" навпроти категорії "А" та "В" наданого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане 20.06.2001 на ім`я ОСОБА_8 , вносилися зміни шляхом підчистки первинного тексту з наступною допискою на їх місці букв ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ст.27 ч.5, 358 ч.1 КК України, які виразились у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою його використання та за ст.358 ч.4 КК України, які виразились у використанні завідомо підробленого документу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок Богунського районного суду м.Житомира від 19.06.2023 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді арешту один місяць. На підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання;

- за ч.4 ст.358 КК України призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком один рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк в 1 рік.

Посилається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що суд першої інстанції при ухваленні вироку покладався лише на покази обвинуваченого, які він надавав з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені правопорушення, при цьому не надав критичної оцінки та не оцінив їх у сукупності з іншими доказами.

Посилається на те, що суд не навів переконливих мотивів та не взяв до уваги дій ОСОБА_8 щодо передачі грошової винагороди для виготовлення посвідчення водія категорії ОСОБА_12 невстановленій органом досудового розслідування особі з точки зору доведеності його вини за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України. Також не взято до уваги той факт, що ОСОБА_8 проходив навчання лише для отримання посвідчення водія категорії «С».

Зазначає, що сукупність доказів, які містяться в матеріалах провадження дають підстави дійти обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 був обізнаний про отримання посвідчення водія з порушенням установленої чинним законодавством процедури, а отже, про факт підробки посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_8 , і не зважаючи на це використовував зазначене посвідчення.

Вказує, що висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є передчасним.

Посилається на те, що мотивувальна частина виправдувального вироку не відповідає вимогами п.1 ч.3 ст.374 КПК України.

Вважає, що судом першої інстанції неналежно виконані вимог ст.94 КПК України щодо всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку

Крім того просить під час апеляційного розгляду кримінального провадження безпосередньо дослідити докази.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор частково підтримав апеляційну скаргу, а саме в частині оскарження рішення суду першої інстанції за ч.4 ст.358 КК України.

На апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_11 , захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_10 подано письмові заперечення, в яких просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суд, залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисників, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В силу вимог ч.3 ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

У п.146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у його вчиненні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

У разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку відповідно до ст.374 КПК України зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На переконання колегії суддів, цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції дотримався, і оцінивши наявні докази по справі в їх сукупності, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

При цьому, судом було обґрунтовано свій висновок про необхідність виправдання ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК України тим, що використання завідомо підробленого документа означає усвідомлення суб`єктом того, що він використовує не справжній, офіційно виданий документ, а підроблений.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, та вважає, що він ґрунтується на оцінці перевірених в судовому засіданні доказів, які були надані стороною обвинувачення.

За змістом ст.84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У відповідності до п.п.1, 2 ч.1 ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування всіх обставин кримінального правопорушення та доведеності винуватості особи у вчиненні злочину покладається на сторону обвинувачення.

Згідно ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Тому, яким би суспільно небезпечним об`єктивно не було діяння, але якщо в ньому не проявлена вина, воно не є кримінальним правопорушенням (ст.2 КК України).

Перевіривши надані в суді першої інстанції показання обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також надані стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_8 письмові докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони не можуть бути визнані такими, що поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 у своїх показаннях, наданих під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції зазначив, що винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнає та пояснив, що з 1998 по 2001 рік навчався в Житомирському ПТУ №15, де пройшов навчання на водія категорії "С". Під час здачі іспиту в ДАІ, йому та іншим студентам, за додаткову плату, запропонували відкрити категорії ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , на що погодилися. При цьому, він та інші студенти пройшли медичний огляд на три категорії. Навчання за даними категоріями не проходили, лише здали кошти, які платили не через касу, а на руки, але хто саме їх збирав вже не пам`ятає. Ніхто не пояснював чому не потрібно проходити навчання на категорії "А" та ОСОБА_13 , повідомили, що оскільки вони пройшли навчання на вищу категорію "С", то для відкриття решти категорій додаткового навчання не потребується. Також їх запевнили, що інформація про відкриття всіх категорій водія буде в базі ДАІ. Здача іспиту та видача водійських прав проходила в приміщенні ДАІ, тому сумніву з приводу того, що права могли бути підроблені не було. Права отримав у ламінованому вигляді, і більше їх не переламіновував. Працював в службі таксі. При влаштуванні на роботу надавав керівнику пакет документів, в тому числі і водійське посвідчення. Жодних сумнівів ні у кого щодо водійських прав не виникало. Так само при перевірці документів працівниками поліції, під час його зупинок, жодних питань не виникало. Зазначив, що не вчиняв інкримінованих йому діянь, водійські права з трьома категоріями отримав в ДАІ, про те, що в правах здійснено підробку дізнався лише 30.05.2022.

При цьому ОСОБА_8 в апеляційному суді зазначив, що кошти за всі категорії сплачував через касу, медичний огляд проходив на всі категорії, що підтверджується наданим для огляду медичним посвідченням водія 494 серії НОМЕР_3 , копію якого долучено до матеріалів провадження.

Надаючи оцінку вказаним показам, колегія суддів вважає їх логічними, послідовними, та такими, які підтверджуються іншими матеріалами кримінального провадження. Вважати їх такими, що надані з метою уникнення від кримінальної відповідальності, як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

При цьому, допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 пояснила, що з 2007 року працює в центрі професійно-технічної освіти м. Житомира на посаді заступника директора з навчально-виробничої роботи. Згідно посадових обов`язків, займається ліцензіями, підготовкою водіїв не займається. Заклад здійснює навчання водіїв за категорією С, С-І, за категорією «А» та «В» заклад навчання не проводить. Станом на 2001 рік навчання водіїв за категорією «А» також не проводилося. Термін навчання водіїв за категорією «С» становить один рік. На останньому році навчання, студентів реєструють в базі для навчання водія. В базі формуються свідоцтва на підставі яких водії здають іспити в МРЕО, де в подальшому отримують водійське посвідчення. Перед здачею іспитів здавач самостійно отримує медичну довідку, в якій зазначають вид категорії.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що працюють в управлінні патрульної поліції. 30.05.2022 отримали виклик по факту ДТП. В ході здійсненні перевірки документів, виявили підроблене посвідчення у водія автомобіля "Volkswagen", а саме, в посвідченні ручкою, було вписано категорію ОСОБА_12 , при перевірці бази даних, встановили, що посвідчення видавалося лише на категорію "С". Легковим транспортним засобом мають право керувати лише водії, які мають категорію "В". Водій запевняв, що він проходив навчання за всіма категоріями, про що й отримав відповідне посвідчення. На місце події була викликана СОГ.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_18 пояснив, що навчався з ОСОБА_8 в СПТУ № 15 з 1999 по 2001, де також проходив навчання на водія категорії "С". Перед здачею іспитів в ДАІ викладач училища ОСОБА_19 запропонував за додаткову плату відкрити категорію "В", запевнивши, що це законно, на що вся група погодилася. Теоретично вони пройшли навчання лише на категорію "С" вантажний автомобіль. В ДАІ здавали іспити всією групою, в тому числі ОСОБА_8 та в цей же день отримали посвідчення водія у ламінованому вигляді, де крім категорії "С" була відкрита категорія "В". Жодних сумнівів щодо незаконності в отриманні посвідчення ні у кого не виникало, оскільки посвідчення водія офіційно було заламіновано та видано в ДАІ.

Крім того, судом першої інстанції також було досліджено:

- рапорт на лінію «102» про виявлення під час перевірки автомобіля Фольксваген д.н.з. НОМЕР_4 у водія ОСОБА_8 посвідчення водія з ознаками підробки;

- протокол огляду місця події від 30.05.2022 року, а саме ділянки місцевості між під`їздами №1 та №2, що по вулиці Велика Бердичівська, 67, в м. Житомирі;

- повідомлення заступника начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Житомирській області) від 02.06.2022 року № 31/6-718, згідно якого громадянин ОСОБА_8 20.06.2001 року у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Житомир, Житомирського та Черняхівського районів отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 , кат. ОСОБА_20 , термін дії безстрокове;

- висновок експерта № СЕ-19/106-22/4905-ДД від 06.06.2022 року, з приводу роз`яснення якого було допитано в суді першої інстанції експерта ОСОБА_21 , який зазначив, що проведення судово-технічної експертизи було здійснено відповідно до методик. Для проведення експертизи документ не потрібно було розламіновувати. При проведенні експертизи встановлено, що бланк посвідчення водія відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу;

- екзаменаційну картку водія від 20.06.2001 року, диплом НОМЕР_5 від 29.06.2001 року та свідоцтво серії НОМЕР_6 від 20.06.2001 року, згідно яких 20.06.2001 року ОСОБА_8 пройшов навчання на базі ПТУ № 15 по програмі - водій автомобіля категорії "С", здав іспити в ДАІ та отримав посвідчення водія категорії "С";

- висновок експерта № СЕ-19/111-22/56723-ДД від 03.02.2023 року, згідно якого ознаки порушення цілісності первісного ламінування посвідчення водія НОМЕР_1 від 20.06.2001 на ім`я ОСОБА_8 відсутні. У стовпчику "Місце печатки" замість запису ОСОБА_14 , що навпроти категорії "А", та на місці запису "В" у стовпчику "Місце печатки" навпроти категорії "В" до підчистки тексту з наступною допискою на їх місці букв ОСОБА_14 та "В" відповідно, - мали місце інші символи. Встановити який первинний зміст стовпчиків "Місце печатки" навпроти категорій "А" та "В" не виявилось можливим. Встановлені зміни могли бути внесені до наклеювання захисної сітки - ламінації. Встановити часові проміжки виготовлення тексту не надалося можливим, у зв`язку з відсутністю науково-обгрунтованої достатньо апробованої, схваленої та рекомендованої в установленому порядку до впровадження в експертну практику методику абсолютної давності виготовлення (друку) документів.

Разом з тим, судом першої інстанції безпосередньо оглянуто в судовому засіданні посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.06.2001 та встановлено явні видимі підчистки та виправлення в ньому. При цьому ОСОБА_8 з цього приводу пояснив, що отримавши посвідчення водія, він ставив куратору запитання з приводу вказаних обставин, на що останній ствердно повідомив, що все гаразд, оскільки документ видано в органах ДАІ. Отримавши таку відповідь ОСОБА_8 використовував посвідчення понад 20 років, не підозрюючи, що воно має підробку.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що висновок експерта № СЕ-19/111-22/56723-ДД від 03.02.2023 підтверджує покази обвинуваченого та ОСОБА_18 в тому, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 було видано органом ДАІ та після його видачі будь-якого втручання вчинено не було, оскільки встановлені зміни могли бути внесені до наклеювання захисної сітки (ламінування).

З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши показання обвинуваченого, свідків, висновків експертів та інших матеріалів провадження, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_8 умисно, знав, що його посвідчення водія є підробленим, в подальшому його використовував, не містять. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав їм належну оцінку та зробив обґрунтований висновок, що вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України вони не доводять.

Посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції не враховано, що у посвідченні водія ОСОБА_18 , яке оглянуте в судовому засіданні та в якому вказано про відкриття категорій «А», ОСОБА_22 , які нанесені друкарським способом без видимих та явних ознак підчистки знаків у бланку, що спростовує правдивість показів ОСОБА_23 , оскільки в його посвідченні вчинено допис категорій «А» та «В» ручкою, апеляційний суд визнає безпідставним, оскільки така обставина не з`ясовувалась судом першої інстанції та не була предметом експертного дослідження.

Доводи апелянта про те, що поза увагою суду залишився той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 навчався та отримав екзаменаційну картку лише на посвідчення водія категорії «С», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний факт був врахований судом під час прийняття рішення, про що зазначено у вироку суду. Крім того, такі доводи прокурора не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, яке інкримінується ОСОБА_8 (відсутність умислу).

Кримінальне правопорушення за ч.4 ст.358 КК України із суб`єктивної сторони вчиняється лише з прямим умислом. Використання завідомо підробленого документа означає усвідомлення суб`єктом того, що він використовує не справжній, офіційно виданий документ, а підроблений.

Як вбачається з досліджених доказів, посвідчення водія серії НОМЕР_1 було видано ОСОБА_8 органом ДАІ та після його видачі будь якого втручання вчинено не було, оскільки жодних ознак порушення цілісності первісного ламінування даний документ не має.

Крім того колегія суддів зазначає, що під час здачі іспиту в ДАІ, ОСОБА_8 та іншим студентам, за додаткову плату, запропонували відкрити категорії "А" та ОСОБА_13 , на що вони погодилися, пройшли медичний огляд на три категорії, оплату також здійснювали за три категорії, при цьому їм повідомили, що оскільки вони пройшли навчання на вищу категорію "С", то для відкриття решти категорій додаткового навчання не потребується. Крім того їх запевнили, що інформація про відкриття всіх категорій водія буде в базі ДАІ., а тому, на переконання апеляційного суду, в ОСОБА_8 сумніву з приводу того, що посвідчення водія могло бути підроблене не було.

Вказані обставини прокурором під час апеляційного перегляду спростовані не були.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що сторона обвинувачення під час судового розгляду не довела, що ОСОБА_8 умисно, знаючи, що його посвідчення водія є підробленим, в подальшому його використовував.

Таким чином, незважаючи на закріплений у ст.92 КПК України за слідчим та прокурором обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, на переконання колегії судів, останніми не надано суду належних, допустимих, достовірних та у своїй сукупності достатніх доказів на підтвердження обвинувачення наявності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і такий висновок суду першої інстанції достатньо мотивований та ґрунтується на даних, які були належним чином перевірені в судовому засіданні і змістовно наведені у вироку.

Відповідно, встановивши відсутність в матеріалах провадження достатніх доказів, які були предметом дослідження суду першої інстанції та об`єктивно і беззаперечно підтверджували б винуватість у вчиненні інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного кримінального правопорушення та вважає, що суд першої інстанції, діючи в межах визначених процесуальним законом повноважень, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, врахувавши вимоги ст.62 Конституції України, ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення, постановленого у цьому кримінальному провадженні, апеляційний суд не встановив, а тому вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 , без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: