Провадження № 11-кп/811/1096/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 ,-

з участю прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Донецька, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого, зокрема, 25.03.2015 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.187, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі, який має статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів, з 29 жовтня 2024 по 27 грудня 2024 року включно.

Для виконання копію ухвали скеровано у Державну установу «Львівська установа виконання покарання (№19) за місцем утримання обвинуваченого.

Копію ухвали вручено обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Контроль за виконанням даної ухвали покладено на прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 .

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , документи, що його характеризують, відомості про його стан здоров`я, приймаючи до уваги що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, які в даному провадженні не допитані, тому суд дійшов висновку, що йому слід продовжити строк тримання під вартою.

На вказану ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року, якою залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначає, що суд першої інстанції не виконав обов`язку щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Стверджує, що на даний час обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує проти такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, однак наполягає на встановленні також альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки правопорушення він вчинив без застосування насильства, не є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , виступ захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили встановити альтернативний розмір застави, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив апеляційну скаргу, зауваживши, що обвинувачений раніше судимий, немає фактичного місця проживання, злочин вчинив в умовах воєнного стану, зокрема прикріпляв номерні знаки ЗСУ до автомобілів та підпалював такі, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що на розгляді у Шевченківського районного суду м. Львові перебуває кримінальне провадження № 0001137 про обвинувачення: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого, зокрема, 25.03.2015 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, який має статус внутрішньо переміщеної особи, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вірно враховував особу обвинуваченого ОСОБА_6 , документи, що його характеризують, відомості про його стан здоров`я, те, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, з врахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому судом в разі доведення його винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого злочину, продовження злочинної діяльності, також те, що такі ризики існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Колегія суддів вважає, що враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, його мотиви та мету, умови воєнного стану, під час якого таке вчинено, а також те, що обставини з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, відтак слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Інші доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Доводи захисника щодо зміни ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи захисника обвинуваченого, про застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалами при обранні запобіжного заходу та подальшого продовження його строку, не зменшились.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4