Справа №295/4335/25
17.04.2025 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.05.2018 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України до позбавлення волі на строк 7 років. 30.01.2023 Богунським районним судом м. Житомира умовно-достроково звільнений від відбування покарання на строк 1 рік і 10 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:
В умовах воєнного стану, оголошеного указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, дію якого неодноразово продовжено та який триває на даний час, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем віськової служби за мобілізацією, у порушення вимог ст. 41 Конституції України, ст. 328 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 17.03.2025 близько 14 год. 27 хв. перебував у приміщенні автовокзалу за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 93, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , який мав при собі мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy A7 у корпусі чорного кольору.
У цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 з корисливих мотивів виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_5 , вводячи в оману ОСОБА_7 , взяв у нього з рук мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy A7 номер моделі SM-A750FN/DS у корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , вартістю 1446 грн 67 коп. та утримуючи його при собі, розпочав швидкий рух і залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам кримінального правопорушення. У вчиненому розкаявся та просив суворо його не карати.
Показання обвинуваченого послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, які ним не оспорювались, добровільності та істинності його позиції.
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, запропонував обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують особу ОСОБА_5 та матеріалів, що стосуються процесуальних витрат і речових доказів.
Обвинувачений підтримав думку прокурора щодо запропонованого порядку дослідження доказів.
Зважаючи на те, що фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням окремих письмових документів і матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_5 , стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
При цьому, суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши надані прокурором письмові документи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю поза розумним сумнівом та кваліфікує його умисні дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, за місцем служби характеризується негативно.
Обставинами, які відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає його щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Обставинами, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення відносно особи з інвалідністю.
Також при призначенні покарарння суд враховує, що потерпілий ОСОБА_8 у своїй заяві про розгляд справи за його відсутності на суворості покарання ОСОБА_5 не наполягав.
Зважаючи на сукупність усіх обставин і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, безальтернативний характер санкції ч. 4 ст. 186 КК України щодо виду покарання, відомості про особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання останнього, зважаючи на позицію державного обвинувача, суд призначає ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, яке з огляду на наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність тяжких наслідків визначає на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.03.2025 щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який діє до 15.05.2025.
Виходячи з положень ст. ст. 177, 178, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, враховуючи призначене покарання та існування ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що стосовно ОСОБА_5 слід продовжити дію даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовуються щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З огляду на наведене, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання обвинуваченого слід зарахувати його попереднє ув`язнення з 19.03.2025 до набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Цивільний позов до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2025 на речовий доказ, підлягає скасуванню на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання стосовно речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, які пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи № 211/25-25 від 25.03.2025 у розмірі 4240 грн 80 коп., згідно зі ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65 - 67, 186 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, ч. 3 ст. 349, 368 - 374, 394 - 395 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 його попереднє ув`язнення з 17.03.2025 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Залишити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили, але не довше ніж на 60 днів із дня ухвалення вироку, тобто до 13.06.2025 включно.
Арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2025 на мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy A7 номер моделі SM-A750FN/DS у корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , що належить потерпілому ОСОБА_8 - скасувати, а даний речовий доказ залишити у володінні власника ОСОБА_8 .
Речовий доказ DVD-R диск, на якому містяться відеозаписи з камер відеоспостереження, які розміщені за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 93 та належать «Автовокзал» за період з 14 год. 10 хв. по 14 год. 30 хв. 17.03.2025 зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № 211/25-25 від 25.03.2025 у розмірі 4 240 (чотири тисячі двісті сорок) гривень 80 копійок.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя