Справа № 740/6715/24
Провадження № 1-кп/740/163/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

- захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000737 від 16.10.2024,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Хвилівці Ніжинського району Чернігівської області, є громадянином України, неодружений, дітей не має, не працює, зі слів - підробляє різноробочим на консервному заводі в м. Ніжині, та в м. Києві, має незакінчену неповну середню освіту (4-5 класів), згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

11.10.2024 в обідній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в якості гостя в приміщенні квартири ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де разом з останньою, потерпілим ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , проводив дозвілля.

11.10.2024 більш точного часу не встановлено, але не пізніше 14 год. 55 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на кухні вказаної квартири, побачив у спальній кімнаті навпроти ОСОБА_7 , який спав, і враховуючи обстановку, що склалась, а саме відсутність поруч кого-небудь, хто б спостерігав за його діями, у ОСОБА_4 раптово виник корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону.

Далі, 11.10.2024 більш точного часу не встановлено, але не пізніше 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ніхто не спостерігає за його діями, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, дія якого неодноразово продовжувалась, шляхом вільного доступу таємно здійснив крадіжку мобільного телефону марки XIAOMI REDMI 12C, 3/32GB, Graphite Gray, вартістю 3149,10 грн, з картою пам`яті Transcend 32Gb microSDHC UHS-1 300S, вартістю 272,00 грн, що належать потерпілому ОСОБА_7 , після чого поклав його в кишеню своїх штанів, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3421,10 грн.

Указаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які не оспорюються. Надав показання, що 11.10.2024 приблизно в післяобідній час він перебував у гостях у ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 . Там був ще ОСОБА_10 і потерпілий, з яким він раніше не був знайомий, вони відпочивали. Пізніше він побачив у спальній кімнаті потерпілого, який спав на дивані, а біля нього лежав мобільний телефон, тоді він вирішив забрати його собі. Той мобільний телефон він відразу відніс до ломбарду. Чому так вчинив - не зміг пояснити. Коли він згодом пішов до ломбарду щоб викупити телефон, то під`їхали поліцейські, і він їм все розповів, зізнався у крадіжці. Розкаювався та шкодував у вчиненому, засуджував свої дії, обіцяв не повторювати подібного в майбутньому, просив вибачення. Також просив урахувати, що має незадовільний стан здоров`я, потребує періодичного лікування, крім цього, його мати теж має певні захворювання і потребує його допомоги. Просив призначити найменшу міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 подав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд без його участі, з будь яким рішенням суду буде згоден, матеріальні збитки, завдані крадіжкою, відшкодовано.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Також при призначенні покарання суд ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він має незакінчену неповну середню освіту, неодружений, не працевлаштований, хоча працездатного віку, зі слів - підробляє різноробочим на консервному заводі в м. Ніжині, та в м. Києві, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, раніше не судимий згідно зі ст. 89 КК України, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Разом з цим згідно з наданою захисником копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 11333 від 06.09.2024 ОСОБА_4 має хронічне важке захворювання, а відповідно до копії довідки військово-лікарської комісії від 24.10.2024 ОСОБА_4 встановлено непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_11 є особою з інвалідністю ІІ групи, має важке хронічне захворювання.

Разом з цим суд ураховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, засудженні своїх дій, обіцянні виправитися і не вчиняти подібного, його поведінку після вчинення порушення, а саме повернення викраденого майна.

Щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є альтернативними, незалежними обставинами, що пом`якшують покарання і можуть існувати відокремлено одна від одної, на що вказано Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 у справі № 297/562/17.

За сукупністю вищенаведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Призначення покарання є дискрецією суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій передбачений законом спосіб.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на позицію прокурора, який вважав за можливе звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, адже наведені вище обставини у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та надають підстави для застосування ст. 75 КК України, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання та ізоляції від суспільства.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку відповідно до ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, жодного клопотання з цього приводу не заявлялося.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати на залучення експерта та проведення експертизи у розмірі 1893,20 грн, які на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривень 20 копійок процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

Речові докази - мобільний телефон марки XIAOMI REDMI 12C, 3/32GB, Graphite Gray у чорному чохлі - залишити у володінні власника ОСОБА_7 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1