Справа № 521/509/25
Номер провадження:1-кп/521/1220/25
УХВАЛА

17 січня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №521/509/25 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеса, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах.

Під час підготовчого судового засідання судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 , що він має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, кожен окремо, зазначили, що обвинувачений цілком зрозуміле роз`яснене право та ОСОБА_4 не має клопотань про колегіальний розгляд кримінального провадження, та бажає, щоб провадження здійснювалось суддею одноособово.

Прокурор не наполягав на розгляді кримінального провадження колегією суддів.

Частиною 4 ст. 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою цієї статті.

Пунктом 1 частиною 2 цієї ж статті визначено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про колегіальний розгляд кримінального провадження, суд вважає, що є достатні підстави здійснення судового розгляду одноособово.

Також, під час підготовчого судового засідання прокурор висловив думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, не заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Вивчивши обвинувальний акт, разом із додатками, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження підсудне Малиновському районному суду м. Одеси відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України, підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч.1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає, обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, у зв`язку із чим кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Крім цього, прокурором було заявлено клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на те, що є об`єктивні причини вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній матиме можливість вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім цього, прокурор вважав за можливе визначити розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказавши, що ризики є недоведеними та необґрунтованими, просив суд змінити запобіжний захід на більш м`який або зменшити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку учасників судового засідання, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком ще на 60 днів. При цьому суд виходить з наступного.

Строк перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, який встановлений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.11.2024, спливає 20.01.2025, закінчити розгляд кримінального провадження з постановленням судового рішення до вказаної дати неможливо з об`єктивних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина 1 ст. 177 КПК України закріплює, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, доказами на обґрунтування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду вказує те, що останній обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, зокрема, особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

На наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробі незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вказує те, що кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії та судом ще не допитано свідків, їх покази мають суттєве значення у кримінальному проваджені, ОСОБА_4 , перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом, безперешкодно зможе впливати на вищезазначених свідків, із метою зміни ними показів та ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, суд вважає, що ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється), вказує той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, не має законного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових злочинів, із метою отримання коштів для забезпечення власного проживання. Крім того є підстави вважати, що ОСОБА_4 отримує дохід у зв`язку з своєю протиправною діяльністю.

Будь яких підстав для зміни чи скасування обраного до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час розгляду клопотання прокурора судом не встановлено.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд також враховує наступні обставини: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей.

Суд вважає, що перелічені прокурором доводи під час розгляду клопотання є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Оцінюючи доводи сторони захисту, у їх сукупності, суд не знаходить їх переважними та переконливими над доводами прокурора та вважає, що вони не спростовують ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Обставин, які є перешкодою для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, на думку суду, немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливого тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, при визначенні розміру застави суд враховує обставини кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тому приходить до висновку, що достатньо визначити заставу у розмірі, що складає 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 177, 178, 182, 183, 199, 314-315, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд, який здійснювати одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 , на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, на 21 січня 2025 року о 13 годині 50 хвилин у відкритому судовому засіданні в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси, за участю прокурора, обвинуваченого та захисника.

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці (60 днів), тобто до 17.03.2025 включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за викликом до суду;

2)не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити до «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_6