Провадження № 1-кс/742/376/25
Єдиний унікальний № 742/1337/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 та слідчого Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_6 , у якій просить визнати їх бездіяльність протиправною в частині неповернення тимчасово вилученого майна - смартфона марки «IPHONE 13 PRO@ IMEI: НОМЕР_1 , яке було вилучено під час обшуку 19.12.2024 та зобов`язати слідчого ОСОБА_6 повернути дане майно.

Скаргу мотивує тим, що 19.11.2024 був проведений обшук транспортного засобу автомобіля марки «RENAULT MASTER» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 20.10.2024. Під час даного обшуку в автомобілі не було відшукано речей та документів, які б мали значення для кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001624 від 20.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

На прохання слідчого ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , надав для огляду свій смартфон, щоб слідчий впевнився в тому, що засіб зв`язку не містить інформації, яка б мала значення у даному кримінальному провадженні. Під відеозапис слідчий оглянув всю інформацію, яка його цікавила, проте не виявивши нічого, що могло мати значення у кримінальному провадженні вилучив смартфон.

Враховуючи, що судового рішення про накладення арешту на належний скаржнику мобільний телефон немає, скаржник вважає, що даний телефон є тимчасово вилученим майном і підлягає поверненню .

У судове засідання ОСОБА_3 та його представник не з`явилися, але подали заяву про розгляд скарги за їх відсутності.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, але подали заяви в яких просять у задоволенні клопотання відмовити, оскільки мобільний телефон вилучений у ОСОБА_3 під час обшуку повернутий 20.02.2025 року останньому.

Відсутність сторони оскарження, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та докази на її обґрунтування, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

В силу вимог ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз.2 ч.5 ст.171 КПК України).

Сукупний аналіз вищезазначених норм кримінального процесуального законодавства вказує на те, що статус тимчасово вилученого майна набуває усе майно, вилучене під час обшуку, незалежно від того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання, оскільки фактично відбувається обмеження права особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися усім майном, яке вилучається. Крім того, задля запобігання непомірного втручання у право власності особи законодавцем передбачено строк, протягом якого слідчий чи прокурор має звернутися із клопотанням про застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відносно тимчасово вилученого під час обшуку майна, інакше таке майно негайно повертається особі, в якої воно вилучалося.

Дозвіл на відшукання певних речей, який надається слідчим суддею, не створює умов для їх автоматичного арешту. Натомість, вилучення речей, щодо яких надано дозвіл на відшукання, та як наслідок - набуття такими речами статусу тимчасово вилученого майна, відбувається виключно за наявності достатніх підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч.2 ст.167 КПК України).

Дотримання умов, за яких майно набуває статусу тимчасово вилученого, відповідає вимогам ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до яких будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який створює таке обмеження, повинен мати належні правові підстави для його здійснення.

Набуття вилученими речами статусу тимчасово вилученого майна створює правові підстави задля перевірки наявності відповідних фактичних обставин для його вилучення та утримання у сторони обвинувачення.

Крім того, вимогами ч. 1 ст. 100 КПК України закріплено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, все майно, вилучене під час обшуку, має статус тимчасово вилученого майна безвідносно того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання. З метою ж недопущення необґрунтованого обмеження права власності особи під час кримінального провадження законодавцем визначений строк, у межах якого слідчий/прокурор зобов`язані звернутись із клопотанням про його арешт. Або ж у іншому випадку якнайшвидше повернути таке майно власнику.

В свою чергу, внаслідок арешту майна на підставі судового рішення правовий режим вилученого майна із режиму «тимчасово вилучене майно» трансформується у «арештоване майно» із відповідною правовою підставою, визначеною ч. 2 ст. 170 КПК України (як речовий доказ, предмет спеціальної конфіскації, конфіскації або майно, що може бути предметом відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що на вилучений під час обшуку мобільний телефон поширюється режиму тимчасово вилученого майна і, як наслідок, виникають підстави для застосування положень абз.2 ч.5 ст.171 КПК України.

Приписами абз.2 ч.5 ст.171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно до протоколу Першого Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчим суддею установлено, що у провадженні СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження № 0001624 від 20.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

У ході досудового розслідування 20.10.2024 слідчим суддею Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області винесено ухвалу, якою надано дозвіл на проведення обшуку у транспортному засобі марки "RENAULT MASTER" д.н.з НОМЕР_2 , що належить на праві приватної, власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, кола причетних до його вчинення осіб, а також відшукування та вилучення речей і документів, які можуть мати значення у кримінальному провадженні, у тому числі магнітних, електронних, оптичних та цифрових носіїв інформації, засобів зв`язку (мобільних телефонів, планшетів, SIM-карток та інші пристроїв зв`язку) ..

На підставі даної ухвали 19.11.2024 слідчим Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області проведено обшук у транспортному засобі марки "RENAULT MASTER" д.н.з НОМЕР_2 , у ході якого виявлено та вилучено телефон марки «Iphone 13 pro» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», який належить власнику транспортного засобу марки "RENAULT MASTER" ОСОБА_3 .

Вказаний мобільний телефон постановою слідчого Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 20.11.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001624 від 20.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, та визначено місце зберігання - камера речових доказів Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області .

Органом досудового розслідування не надано слідчому судді доказів того, що слідчий після вилучення мобільного телефону вході обшуку звертався до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучений під час обшуку мобільний телефон та мається рішення слідчого судді про накладення арешту на останній.

З урахуванням досліджених матеріалів, відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, про те, що вилучений під час обшуку 19.12.2024 мобільний телефон належний ОСОБА_3 є тимчасово вилученим майном і підлягає повернення підставі ч.5 ст.171 КПК України.

Натомість, відповідно до розписки наданої слідчому Прилуцького РВП наданої ОСОБА_3 , останній 20.02.2025 року отримав мобільний телефон марки «Iphone 13 pro».

Щодо вимоги скарги про визнання бездіяльності прокурора ОСОБА_5 та слідчого ОСОБА_6 протиправною в частині неповернення тимчасово вилученого майна, та зобов`язання повернути мобільний телефон , слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Аналіз вище зазначеної норми права свідчить про те, що за результатами розгляду скарги на рішення , дію чи бездіяльність під час досудового розслідування, слідчий суддя має право прийняти рішення, яке вказане в ч.2 ст.307 КК України, а тому враховуючи , що телефон повернутий, а отже слідчий суддя позбавлений можливості зобов`язати слідчого повернути телефон, оскільки бездіяльність органу досудового розслідування, яка оскаржується припинила існувати, а вимога про визнання бездіяльності прокурора ОСОБА_5 та слідчого ОСОБА_6 протиправною в частині неповернення тимчасово вилученого майна не підлягає задоволенню , так як прийняття даного рішення виходить за межі компетенції слідчого судді.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.167, 169,170-173, 303-307, 309, 369-372 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 та слідчого Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_6 , щодо неповернення тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1