Провадження № 1-кс/756/2531/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, без постійного місця роботи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , поданого в межах кримінального провадження №0002395, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 19 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 113, частиною 1 статті 114-1, частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України.

УСТАНОВИВ:

7 листопада 2024 року слідчий звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження №0002395 від 19 липня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 113, частиною 1 статті 114-1, частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Суть клопотання

У клопотанні слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк досудового розслідування до 21 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення слідчим визначена згідно з частиною 2 статті 113, частиною 1 статті 114-1, частиною 2 статті 194 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зауважень або додаткових показань не надав, причетність до подій щодо яких йому було повідомлено про підозру підтвердив, та просив застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації у м. Запоріжжі або за місцем фактичного проживання.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Встановлені обставини

Згідно Витягу від 19 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 113, частиною 1 статті 114-1, частиною 2 статті 194 КК України №0002395.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи радикально негативно налаштований по відношенню до діючої в Україні державної влади, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, близько о 14 год. 15 хв. 20 липня 2024 року, через мережу інтернет, у мобільному додатку «Telegram» знайшов оголошення у групі під назвою «Київ робота чат» про додатковий заробіток у вигляді підпалів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення на території України. У подальшому підозрюваний від невстановленої особи отримав повідомлення з інформативними відеозаписами дій, які необхідно вчинити з метою вчинення підпалу зазначених об`єктів та перелік засобів.

19 липня 2024 року підозрюваний, у невстановлений досудовим слідством час, реалізуючи вказаний умисел, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , направились у бік вул. Вербова у м. Києві з метою обрання місця вчинення диверсії. Після чого, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Вербова, 26, ОСОБА_4 виявив релейну шафу та батарейну шафу, які входять до складу основного засобу «Електрична централізація стрілок і сигналів» АТ «Українська залізниця» та маючи при собі заздалегідь заготовлений для вчинення підпалу розчинник фарби облив вказані об`єкти та здійснив підпал, чим пошкодив об`єкт, який має важливе народногосподарське та оборонне значення для країни, в умовах воєнного стану. Потім підозрюваний разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення попрямували у невідомому напрямку, отримавши при цьому за вказані дії грошову винагороду в сумі 200 доларів США, які розділили між собою в рівних частинах.

Того ж дня підозрюваний, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим слідством час, перебували на подвір`ї багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , виявили автомобіль марки «NISSAN NAVARA», номерний знак « НОМЕР_1 », який на праві акту прийому передачі від 9 січня 2023 року належить військовій частині НОМЕР_2 , та яким на час вчинення кримінального правопорушення користувався військовослужбовець зазначеної військової частини ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_4 облив вказаний автомобіль заздалегідь заготовленою легкозаймистою рідиною та підпалив його, внаслідок чого відбулося займання, що спричинило загоряння зовнішніх частин та пошкодило елементи кузову та лакофарбове покриття автомобіля. Після вчинених дій підозрюваний зафіксував автомобіль на мобільний телефон, з метою подальшого звіту невстановленій особі та отримання грошової винагороди за свої дії, та покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8

20 липня 2024 року, у невстановлений час, ОСОБА_4 перебуваючи за 5 км перегону між залізничними станціями Київ-Волинський та Вишневе, неподалік адреси: м. Київ, вул. Повітряних сил, буд. 98, виявив шафу металеву батарейну ШМБ з основою б/в та шафу металеву релейну ШМР-М6 з основою б/в, які входять до складу основного засобу «Електрична централізація стрілок і сигналів Київ-Волинський» АТ «Українська залізниця», після чого облив легкозаймистою речовиною зазначені об`єкти та здійснив підпал, тим самим пошкодивши об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану.

Отже, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 2 статті 113, частиною 1 статті 114-1, частиною 2 статті 194 КК України.

Міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання відсутні, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний зареєстрований у м. Запоріжжі, а в м. Києві фактично проживає без реєстрації, будь-яких документів, які підтверджують місце фактичного проживання не має.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року, стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання вартою строком 60 діб, а саме до 17 вересня 2024 року включно. Постановою керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва від 16 вересня 2024 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, а саме до 21 жовтня 2024 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2024 року, стосовно ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 14 листопада 2024 року включно.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме: протоколами прийняття заяв про вчинення кримінальних правопорушень від 19 липня 2024 року та від 20 липня 2024 року; протоколом огляду місця події від 19 липня 2024 року; протоколом допиту потерпілого від 19 липня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20 липня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20 липня 2024 року; протоколом огляду предмету від 21 липня 2024 року; протоколами огляду місця події від 19 липня 2024 року та 20 липня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20 липня 2024 року; протоколом допиту підозрюваного від 20 липня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21 липня 2024 року; протоколом огляду речей від 21 липня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 21 липня 2024 року; результатами проведених пожежотехнічних експертиз № КСТ-19/111-24/43762 від 9 серпня 2024 року, № KCE-19/111-24/43762 від 9 серпня 2024 року, № CE-19/111-24/43719-ПТ від 5 серпня 2024 року.

Жодних спростувань чи додаткових пояснень, які б свідчили про недостатність обґрунтованості підозри у вказаному кримінальному правопорушенні у судовому засіданні підозрюваним та його захисником не надано.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить і положення закону, яким керується

Відповідно до статті 2 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам, визначеним статтею 7 КПК України, у тому числі щодо верховенства права, законності, рівності перед законом поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, недоторканність житла чи іншого володіння особи, невтручання у приватне життя, недоторканність права власності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Вирішуючи питання про призначення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги статті 5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно зі частиною 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України» зазначено, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа «Буткевічюс проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania).

Слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях, зокрема, «Нечипорук, Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 та ін., відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжних заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Даний ризик посилюється тим, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан і для громадян України існує реальна можливість, за певних умов, перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу. Отже, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні є те, що підозрюваний раніше знайомий з іншими підозрюваними у цьому ж провадженні, які діяли за попередньою змовою, а перебуваючи на волі можуть продовжити взаємодіяти та узгоджувати між собою дії. Також підозрюваному відомі дані свідків та потерпілих, у зв`язку з тим, що йому та його захиснику вручались копії матеріалів провадження, у тому числі і протоколи допитів потерпілих, свідків у провадженні, у яких зазначені всі дійсні анкетні дані останніх та дійсні місця проживання, тому він достовірно усвідомлює, що даним особам відомі фактичні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень та їх покази є одним з основних джерел доказування. Отже, це може негативно вплинути на здійснення досудового розслідування та судового розгляду справи.

Оцінюючи у сукупності вказані обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що існує ймовірний ризик продовження чи вчинення аналогічного кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, без постійного місця роботи, та під час дії воєнного стану та активних бойових дій вирішив збагачуватися за рахунок вчинення протиправної поведінки.

Таким чином обставини, викладені у клопотанні та матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінальних правопорушеннь передбачених частиною 2 статті 113, частиною 1 статті 114-1, частиною 2 статті 194 КК України та про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 2 статті 113, частиною 1 статті 114-1, частиною 2 статті 194 КК України та відповідно до статті 12 КК України є тяжкими кримінальними правопорушеннями, за яке законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 1 статті 196 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, зокрема, кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає доведеним, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам. При цьому, доводи захисника про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не приймає, оскільки місця постійного проживання підозрюваний не має, що у свою чергу також зумовлює настання зазначених ризиків.

Частина друга статті 199 КПК України визначає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити , зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з частиною 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого зокрема статтями 113 та 114 КК України.

Таким чином, враховуючи усі обставини даного кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає можливості для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до частини 1 статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись статтями 7, 9, 197, 199, 369-376 Кримінально-процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поданого в межах кримінального провадження №0002395, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 19 липня 2024 року.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, без постійного місця роботи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 113, частиною 1 статті 114-1, частиною 2 статті 194 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 11 листопада 2024 року.

Строк закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є 9 січня 2025 року.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не застосовувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1