У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/623/25

№ 1-кс/183/703/25

18 квітня 2025 року м. Самар

Cлідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором, керівником Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 29.11.2024 за

№ 0000065 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ягідне Новомосковського району Дніпропетровської області, офіційно не працевлаштованої, одруженої, яка має на утриманні дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 , старшого слідчого ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_8 , підозрюваної ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно поданого клопотання слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у відношенні підозрюваної ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_4 достовірно знаючи, про введення повномасштабних бойових дій українського народу проти збройних сил та інших силових відомств російської федерації, у зв`язку з чим до оборони України залучено значну кількість осіб, які безпосередньо приймають участь у бойових діях, захищаючи населення та державний суверенітет, діючи на межі морального та фізичного виснаження та потребують кваліфіковану правову допомогу для захисту своїх особистих прав, належного представництва у органах державної влади, медичних закладах та інших установах. Однак остання, нехтуючи загальноприйнятими правилами моралі та людяності, користуючись тяжким становищем військовослужбовців та членів їх сімей, в порушення вимог чинного законодавства України, вирішила діяти у власних корисливих інтересах, з метою особистого збагачення.

Так, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, однак не пізніше жовтня 2022 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей.

Після чого, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, однак не пізніше жовтня 2022 року, ОСОБА_4 розробила злочинний план, який полягав у незаконному заволодінні грошовими коштами військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, шляхом обману, який полягав у пропозиції надання послуг з вирішення юридичних питань щодо переводу військовослужбовців до іншої військової частини, звільнення зі служби у Збройних Силах України за станом здоров`я, отримання статусу учасника бойових дій, а також представництва інтересів військовослужбовців у військових частинах, органах територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, медичних закладах, тощо.

Реалізуючи заздалегідь розроблений план, ОСОБА_4 , користуючись введенням на території України воєнного стану, розповсюдила серед військовослужбовців Збройних Сил України інформацію про можливість надання останньою юридичної допомоги у вирішенні військових питань у якості юриста та адвоката, яким остання відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України не являється.

У подальшому, в кінці жовтня 2022 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_4 зв`язався ОСОБА_9 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , з метою отримання юридичної допомоги щодо звільнення з військової служби у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний корисний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в кінці жовтня 2022 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яким за освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_9 допомогу щодо звільнення з військової служби, заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 40 000 гривень, які ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_4 , перерахував зі свого рахунку на банківський рахунок названий останньою.

Після цього, у період з березня 2023 року по 25 грудня 2024 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4 проводили зустрічі на території м. Самар Дніпропетровської області, в ході яких за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, передавав останній на її вимоги грошові кошти на загальну суму 285 000 гривень у якості плати за юридичний супровід та представлення його інтересів у відповідних державних органах, будучи повністю впевненим у таких намірах ОСОБА_4 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

25 грудня 2024 року ОСОБА_9 самостійно звільнився з військової служби у зв`язку отриманням ІІІ групи інвалідності.

Таким чином у період часу з жовтня 2022 року по 25 грудня 2024 року ОСОБА_4 , отримавши оплату від ОСОБА_9 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу останньому щодо звільнення з військової служби за станом здоров`я не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 325 000 гривень, шляхом обману, чим спричинила останньому значну шкоду, розпорядившись коштами на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, в серпні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_4 зв`язався ОСОБА_10 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , з метою отримання юридичної допомоги щодо отримання статусу учасника бойових дій.

В цей час у ОСОБА_4 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом введення останнього в обману, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в серпні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яким за освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_10 допомогу щодо отримання статусу учасника бойових дій, заздалегідь розуміючи, що жодних дій вона вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде складати 2500 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 91 421 гривень, які ОСОБА_10 особисто передав останній, будучи введений в оману і не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_4 .

Після цього, у вересні 2024 року ОСОБА_10 , за вказівкою ОСОБА_4 передав останній грошові кошти у розмірі 500 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 18 284 гривень, у якості плати за юридичний супровід та представлення його інтересів у відповідних державних органах, будучи повністю впевненим у таких намірах ОСОБА_4 , яка не зупиняючись на досягнутому, продовжувала свою злочинну діяльність.

Надалі, 27 листопада 2024 року ОСОБА_10 , за вказівкою ОСОБА_4 , перерахував на банківську картку № НОМЕР_3 , яку надала остання, грошові кошти у сумі 10 000 грн., двома переказами по 5 000 гривень.

На теперішній час ОСОБА_10 статус учасника бойових дій не отримав, жодних заздалегідь обіцяних послуг юридичного супроводу ОСОБА_4 не надала.

Таким чином, у період часу з серпня 2023 року по 27 листопада 2024 року ОСОБА_4 , отримавши оплату від ОСОБА_10 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу останньому щодо отримання статусу учасника бойових дій не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 119 705 гривень, шляхом обману.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, в серпні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_4 зв`язався ОСОБА_11 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 , з метою отримання юридичної допомоги щодо переведення до іншої військової частини.

В цей час у ОСОБА_4 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , шляхом обману, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в серпні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом військової частини НОМЕР_1 (яким за посадою та освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_11 допомогу щодо переведення до іншої військової частини, заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 5 500 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 201 127 гривень, які ОСОБА_11 особисто передав останній.

Після цього, у жовтні 2024 року ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу автовокзалу за адресою: АДРЕСА_2 , передав останній грошові кошти у сумі 100 000 гривень у якості плати за юридичний супровід та представлення його інтересів у відповідних державних органах, будучи повністю впевненим у таких намірах ОСОБА_4 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

Таким чином, у період часу з серпня 2023 року по жовтень 2024 року, ОСОБА_4 , отримавши оплату від ОСОБА_11 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу останньому щодо переведення до іншої військової частини не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 301 127 гривень, шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому.

Умисні дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, у вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_4 зв`язалась ОСОБА_12 в інтересах її сина ОСОБА_13 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , з метою отримання юридичної допомоги щодо проходження медичного обстеження для визначення його придатності до військової служби.

В цей час у ОСОБА_4 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , шляхом обману, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом-адвокатом (яким за освітою не є, статусу адвоката не має), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_12 допомогу щодо проходження медичного обстеження для визначення придатності до військової служби її сина ОСОБА_13 , заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 160 000 гривень, які ОСОБА_12 , будучи введеною в оману і не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_4 , 29 вересня 2023 року перерахувала на банківську картку № НОМЕР_3 , яку їй надала ОСОБА_4 .

Після цього, 09 жовтня 2023 року ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_4 , переказала на банківську картку № НОМЕР_5 , яку їй надала ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 80 000 гривень, у якості плати за юридичний супровід та послуги адвоката та представлення інтересів її сина у відповідних державних органах, будучи повністю впевненою у таких намірах ОСОБА_4 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, приблизно в середині жовтня 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Синельникове Дніпропетровської області надала вказівку передати їй додатково 40 000 грн. за її послуги, на що ОСОБА_12 будучи введеною в оману погодилась та передала останній грошові кошти у сумі 40 000 гривень, однак жодних дій ОСОБА_4 вчинено не було.

Таким чином у період часу з вересня 2023 року по жовтень 2024 року ОСОБА_4 , отримавши оплату від ОСОБА_12 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу сину останньої ОСОБА_13 щодо проходження медичного обстеження для визначення його придатності до військової служби не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_12 на загальну суму 280000 грн., шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілій.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, в вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_4 зв`язалась ОСОБА_14 в інтересах її сина ОСОБА_15 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_6 , з метою отримання юридичної допомоги щодо переведення до іншої військової частини.

В цей час у ОСОБА_4 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 , шляхом обману, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яким за освітою не є) ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_14 допомогу щодо переведення до іншої військової частини її сина ОСОБА_15 , заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 150 000 гривень, які ОСОБА_14 не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_4 особисто передала останній у вересні 2023 року поблизу з ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

Після цього, 12 січня 2024 року ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_4 , переказала на банківську картку № НОМЕР_7 , яку їй надала ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 8 000 гривень, у якості плати за юридичний супровід та представлення інтересів її сина у відповідних державних органах, будучи повністю впевненою у таких законних намірах ОСОБА_4 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

Таким чином у період часу з вересня 2023 року по 12 січня 2024 року ОСОБА_4 , отримавши оплату від ОСОБА_14 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу сину останньої ОСОБА_15 щодо переведення до іншої військової частини не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_14 на загальну суму 158 000 гривень, шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілій.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, у вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_4 зв`язався ОСОБА_16 в інтересах його сина ОСОБА_17 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_8 , з метою отримання юридичної допомоги щодо отримання статусу учасника бойових дій.

В цей час у ОСОБА_4 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 , шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у вересні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яким за освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_16 допомогу щодо отримання статусу учасника бойових дій його сину ОСОБА_17 , заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 100 000 гривень, які ОСОБА_16 будучи введеним в оману, не здогадуючись про злочинні наміри останньої, особисто передав їй 08 вересня 2023 року поблизу з ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

Після цього, приблизно 15 вересня 2023 року ОСОБА_16 за вказівкою ОСОБА_4 , особисто передав останній поблизу з ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 грошові кошти у сумі 1350 доларів США, що відповідно до курсу валют Національного банку України становить 49 367 гривень, у якості плати за юридичний супровід та представлення його інтересів у відповідних державних органах, будучи повністю впевненим у таких намірах ОСОБА_4 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

Таким чином, у період часу з 08 вересня 2023 року по 15 вересня 2023 року ОСОБА_4 , отримавши оплату від ОСОБА_16 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу сину останнього ОСОБА_17 щодо отримання статусу учасника бойових дій не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_16 на загальну суму 149 367 гривень, шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, в жовтні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), з ОСОБА_4 зв`язався ОСОБА_18 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , з метою отримання юридичної допомоги щодо проходження медичного обстеження для визначення його придатності до військової служби.

В цей час у ОСОБА_4 виник корисний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_18 , шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у жовтні 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, представившись юристом (яким за освітою не є), яка спеціалізується у вирішенні військових юридичних питань, запропонувала ОСОБА_18 допомогу щодо юридичного супроводу під час проходження медичного обстеження для визначення його придатності до військової служби, заздалегідь розуміючи, що жодних дій остання вчиняти не збирається, повідомивши, що вартість її послуг буде коштувати 160000 гривень, які ОСОБА_18 будучи введеним в оману та будучи впевненим у законності дій ОСОБА_4 03 жовтня 2023 року особисто передав останній.

Після цього, 03 жовтня 2023 року ОСОБА_18 за вказівкою ОСОБА_4 , переказав на банківську картку № НОМЕР_9 , яку йому надала ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 20 000 гривень, у якості плати за юридичний супровід та представлення його інтересів у відповідних державних органах, будучи повністю впевненим у таких намірах ОСОБА_4 , яка не зупиняючись на досягнутому продовжувала свою злочинну діяльність.

Після цього, приблизно 06 жовтня 2023 року, ОСОБА_18 за вказівкою ОСОБА_4 , прибувши до місця мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_1 , особисто, додатково передав їй грошові кошти у сумі 60 000 гривень, однак жодних дій ОСОБА_4 вчинено не було.

Таким чином у період часу з 03 жовтня 2023 року по 06 жовтня 2023 року ОСОБА_4 , отримавши оплату від ОСОБА_18 , жодних фактичних дій направлених на юридичну допомогу щодо проходження медичного обстеження для визначення його придатності до військової служби не вчиняла, отримані грошові кошти остання не повернула, тим самим заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_18 на загальну суму 240 000 гривень, шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану що завдало значної шкоди потерпілому.

Вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3

ст. 190 КК України.

18 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

Посилаючись на наявність ризику, передбаченого п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор та слідчий, кожен окремо, підтримали клопотання, просили його задовольнити з посиланням на обставини, викладені у клопотанні.

Підозрювана у судовому засіданні просила застосувати нічний домашній арешт у зв`язку з тим, що має на утриманні неповнолітніх дітей, та у зв`язку з перебуванням чоловіка на лікуванні у лікарні. Щодо обставин, кримінальних правопорушень викладених у повідомленні про підозру від давання показів відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України.

Заслухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення підозрюваної, дослідивши надані сторонами докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 КК України.

18.04.2025, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

При розгляді письмових доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру у скоєнні кримінальних правопорушень обґрунтованою.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик щодо можливості переховування підозрюваної від органів досудового слідства.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру семи епізодів шахрайства, які є нетяжкими злочинами, санкція за які передбачає штраф у розмірі від чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Разом з цим, ОСОБА_4 , маючи можливість виїхати за кордон, розуміє, що у разі визнання її судом винною у вчиненні вказаного злочину, її може буде засуджено судом до реального позбавлення волі, тому, існує ризик переховування останньої від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання, у тому числі шляхом виїзду за кордон. Крім того, встановлено, що в провадженні відділу поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, за ч. 3 ч. 190 КК України, за заявою щодо вчинення ОСОБА_4 шахрайських дій за вирішення питань щодо переведення військовослужбовців.

Також, слідчий суддя погоджується з висновком органу досудового розслідування щодо існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 мешкає в одному районі із потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , свідком ОСОБА_17 тому, за відсутності обмеження пересування підозрюваної ОСОБА_4 , остання може впливати на потерпілих та свідків з метою змусити їх змінити свої показання.

Водночас, слідчий суддя вважає недоведеними ризики, передбачені п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, покладені в їх обґрунтування фактично враховуються слідчим суддею при висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, з огляду на відсутність доказів наявності у підозрюваної іншого житла у володінні чи користуванні, а також враховуючи, проведення обшуку за місцем її фактичного проживання, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність ризику, передбаченого п.2

ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_4 , є особою несудимою, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштована, пред`явлення органом досудового розслідування підозри за ч.3 ст. 190 КК України, викладені обставини спростовують доводи слідчого щодо можливості підозрюваною вчинити інше кримінальне правопорушення.

Органом досудового розслідування надано слідчому судді вагомі докази наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, соціальні зв`язки не є перешкодою для переховування підозрюваної від органів досудового слідства.

Підстави для застосування до підозрюваної інших запобіжних заходів, у вигляді застави чи особистого зобов`язання відсутні. Більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим і доведеним ризикам.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді заборони залишати місце проживання цілодобово.

На переконання слідчого судді нічний домашній арешт не зможе запобігти ризикам, встановленим під час розгляду клопотання.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру 18.04.2025, строк дії ухвали про домашній арешт слід визначити у межах строку досудового розслідування, що залишився у справі.

Керуючись ст.ст.177,178,182,183,193,194,196,197,206,211,309, 372,395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором, керівником Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 29.11.2024 за № 0000065 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на неї таких обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- цілодобово не відлучатися з місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків повітряної тривоги, в разі якої підозрювана може покинути місце проживання для укриття в найближчому сховищі для збереження свого життя, а також випадків звернення до медичної установи для отримання лікування за умови попереднього повідомлення про такі дії прокурора, слідчого або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого постійного місця проживання (реєстрації);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановити в межах строку досудового розслідування до 16 червня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що згідно з ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1