Провадження № 1-кс/487/7019/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001354 від 27.08.2024 за ч. 2 ст. 365 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001354 від 27.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до підозрюваного ОСОБА_5 .

В клопотанні слідчий посилається на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, на думку слідчого, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання винуватим, та відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на своїх колег-поліцейських, узгоджуючи показання, надавати поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань під час допиту в суді, з метою створення собі алібі щодо непричетності до вчинення інкрімінованого йому злочину. Слідчий вважає, що ОСОБА_5 , який, будучи поліцейським, підозрюєься у вчиненні умисного злочину у сфері службової діяльності, та не надав будь-яких свідчень щодо обставин та характеру своїх дій, що свідчить про суб`єктивне ставлення підозрюваного до особистого виправдання своєї поведінки, може продовжити надалі вчиняти злочини у сфері службової діяльності. На думку слідчого, заявлені ризики виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, а більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запбігання цим ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, зазначивши, що дійсно вимушений був застосувати заходи фізичного впливу до потерпілого через його поведінку, але не виходив за межі наданих повноважень. Вважає, що ризики, на які посилається слідчий, відсутні.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволені клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001354 від 27.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що наказом т.в.о. начальника Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України №1483 о/с від 08.11.2021 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області.

Завдання, обов`язки, повноваження та відповідальність поліцейського інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області ОСОБА_5 , передбачені посадовою інструкцією інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту Патрульної поліції, згідно з якою ОСОБА_5 ознайомлений під підпис.

Відповідно до п. 1.2 розділу І «Загальні положення» вказаної посадової інструкції, у своїй діяльності інспектор поліцейський керується Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про запобігання корупції», та іншими законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, наказами Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України, Положенням про Департамент, Положенням про управління, цією інструкцією, іншими наказами, розпорядженнями та дорученнями керівництва за винятком тих, що порушують Конституцію України та закони України, або є явно незаконними чи злочинними.

Згідно з пунктами розділу ІІ «Завдання та обов`язки» вказаної посадової інструкції, основними завданнями інспектора є, зокрема:

- первинне реагування на повідомлення про правопорушення (у тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 2.1.2);

- припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження (пункт 2.1.5.);

- затримання осіб на підставах і в порядку, передбачених законодавством, а також доставлення затриманих осіб, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством випадках) до підрозділів Національної поліції України, та/або суду (пункт 2.1.7.);

- неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги працівника поліції (пункт 2.4.1.);

- забезпечення стримане, доброзичливе, відкрите, уважне та ввічливе поводження, яке викликає в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати (пункт 2.4.4.);

- контролювати свою поведінку, почуття, емоції, не дозволяти особистим симпатіям або антипатіям впливати на прийняття рішень та службову поведінку (пункт 2.4.8.);

- поважати і дотримуватись прав та свобод людини і громадянина, обмежувати їх лише у спосіб та у випадках, що встановлені законом (пункт 2.4.16.);

Згідно з пунктами розділу ІІІ «Права» вказаної посадової інструкції, інспектор під час несення служби, для виконання завдань, має право:

- затримувати осіб на підставах та в порядку, передбачених Законом, а також здійснювати їх доставлення до підрозділів Національної поліції України (пункт 3.1.4.);

- застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби та вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених законодавством (пункт 3.1.5.);

Згідно з пунктом 4.2. розділу ІV «Відповідальність» інспектор, у разі неналежного виконання своїх обов`язків несе кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисціплінарну відповідальність, відповідно до законодавства.

Відповідно до положень Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський інспектор батальйону роти № 2 взводу № 2 управління патрульної поліції в Херсонській області ОСОБА_5 під час виконання своїх завдань забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяють їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та працівників правоохоронних органів» від 23.12.1993 ОСОБА_5 , займаючи вищевказану посаду в правоохоронному органі, був представником влади - службовою особою правоохоронного органу, що мав владні повноваження та виконував службові обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Таким чином, ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення здійснював функції представника влади та відповідно до примітки ч. 1 ст. 364 КК України, був службовою особою органу Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції, згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонує патрульна поліція.

В свою чергу, відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу як фізичний вплив (силу) та застосування спеціальних засобів.

Частиною 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

Відповідно до п. 1. ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються:

а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти;

б) під час затримання особи;

в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого;

г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим;

ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі;

Частиною 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. ст. 3,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, нехтуючи вищезазначеними нормами чинного законодавства, а також діючи в порушення основних засад нормативно-правових актів, які регулюють службу в поліції та гарантують конституційні права та свободи громадян, умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, за наступних обставин.

Так, у відповідності до розстановки сил та засобів зведеної роти №1 Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції від 25.08.2024, затвердженої начальником Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 25.08.2024, з 18:00 25.08.2024 до 08:00 26.08.2024 територію патрулювання Дніпровського району у місті Херсоні на службовому автомобілі Toyota Hilux д.н.з. НОМЕР_1 покладено на поліцейський наряд "Вежа 301", в складі якого несли службу інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_7 та інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_8

25.08.2024 о 23:05 на спеціальну лінію «102» надійшло повідомлення від громадянки ОСОБА_9 , що на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 невідомий чоловік кричить під під`їздом, тим самим порушує громадський спокій.

Вказаний виклик отримав наряд патрульної поліції «Вежа 301» у складі інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 та інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8

25.08.2024 приблизно о 23:21, прибувший на місце наряд патрульної поліції «Вежа 301», порушника громадською спокою у дворі будинку АДРЕСА_1 на місці не виявив.

У подальшому того ж вечора 25.08.2024 приблизно о 23:30 громадянка ОСОБА_9 , за допомогою власного засобу мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_2 , вдруге викликала наряд патрульної поліції «Вежа 301», сповістивши вищезазначених поліцейських, що невідомий чоловік, котрий порушував громадський спокій у дворі її будинку, прослідував до квартири АДРЕСА_2 .

Отримавши вказане повідомлення, наряд патрульної поліції «Вежа 301» на службовому автомобілі Toyota Hilux д.н.з. НОМЕР_1 , у складі інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 та інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 25.08.2024, перебуваючи в однострої, обладнаному знаками належності до Національної поліції України, о 23 годині 40 хвилин прибули до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 .

Прибувшим на місце поліцейським вхідні двері квартири АДРЕСА_2 відчинив господар квартири ОСОБА_10 , та в цей час з кімнати до коридору квартири пройшли присутні на той час у квартирі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Під час спілкування інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департамент патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 з ОСОБА_11 , між зазначеними особами виник мовний конфлікт, під час якого у поліцейського ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на перевищення влади та службових повноважень із використанням фізичного насильства та болісних і таких, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_11 дій, тобто на умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень.

Так, 25.08.2024 приблизно о 23:45 ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, через відчинені вхідні двері забіг в приміщення коридору квартири АДРЕСА_2 , де завдав удару кулаком руки в область лівого ока ОСОБА_11 , від якого останній присів до підлоги, а поліцейський ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс потерпілому ОСОБА_11 не менше трьох ударів ногою в область тулуба. Після цього інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , продовжуючи свої неправомірні дії, обхопивши тулуб ОСОБА_11 обома руками, витягнув останнього до під`їзду, де повалив його передньою частиною тулуба на підлогу.

Одразу після цього інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_5 застосував відносно ОСОБА_11 спеціальний засіб - кайданки, які вдягнув на кисті рук ОСОБА_11 , позбавивши його таким чином можливості чинити будь-який фізичний опір.

Разом з тим, інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, 25.08.2024 приблизно о 23:50, знаходячись у під`їзді біля вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на перевищення влади та службових повноважень, проявляючи зухвалість та власне зверхнє ставлення до загальноприйнятих норм поведінки поліцейського, власною правою ногою наступив на шию лежачого на підлозі ОСОБА_11 , та, застосовуючи болісне насилля і таке, що ображає особисту гідність потерпілого, без ознак катування, поліцейський ОСОБА_5 правою рукою потягнув руки ОСОБА_11 догори, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_11 больові відчуття в області обох плечових суглобів.

Продовжуючи свої злочинні дії, інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_5 підвів потерпілого ОСОБА_11 на ноги та супроводив останнього на подвір`я будинку, при цьому кисті рук ОСОБА_11 перебували за спиною з вдягнутими кайданками.

Знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , поліцейський ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на перевищення влади та службових повноважень, проявляючи зухвалість та власне зверхнє ставлення до загальноприйнятих норм поведінки поліцейського, стоячи звернутий обличчям до ОСОБА_11 , наніс останньому два удари взутою ногою в область тулуба, від яких потерпілий ОСОБА_11 впав спиною на землю, після чого поліцейський ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_11 не менше двох ударів правим кулаком в область тулуба.

В результаті вищезазначених умисних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, правої кисті, правого та лівого плеча, спини, грудної клітки, живота, лівого стегна та правої сідниці.

Окрім того, внаслідок умисних, протиправних дій працівника правоохоронного органу ОСОБА_5 настали суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення гарантованих ст. ст. 28, 29 Конституції України прав ОСОБА_11 на повагу до його гідності, свободи та особистої недоторканості, а також охоронюваних законом державних інтересів у виді підриву авторитету та престижу органів державної влади в особі органів Національної поліції України.

04.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме: у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися застосуванням спецзасобів, насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності озна катування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження даними рапорту оперуповноваженого відділу моніторінгу та зонального контролю Херсонського управління ДВБ НП України капітана поліції ОСОБА_13 від 27.08.2024; висновку службового розслідування від 09.09.2024; протоколів допиту потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; протоколів пред`явлення ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками; протоколу огляду від 15.10.2024 відеозапису подій, яки мали місце 25.08.2024 за участю потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_5 ; протоколу проведення слідчого експеримента за участю потерпілого ОСОБА_11 ; протоколу проведення слідчого експеримента за участю свідка ОСОБА_10 ; карти виїзду швидкої медичної допомоги від 26.08.2024 для надання екстреної медичної допомоги ОСОБА_11 ; висновку експерта №323 судово-медичної експертизи ОСОБА_11 ; висновку експерта №478/323 щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 ; відеозапису подій 25.08.2024, зафіксованих на нагрудному відеореєстраторі поліцейського.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Слідчий суддя, враховуючи також положення ст. 178 КПК України, вважає, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою ухилення від кримінального покарання, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який йому, в разі доведеності вини, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

При цьому суд враховує, що кримінально-протиправні дії, за версією сторони обвинувачення, були вчинені влітку 2024 року та тоді ж відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР, а про підозру ОСОБА_5 повідомлено 04.12.2024, та за цей час підозрюваний не вчиняв спроб для переховування, що, у сукупності, зменшує ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового слідства та суду, проте не усуває його повністю.

Слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість у підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого і свідків, деякі з яких є колегами ОСОБА_5 , у цьому ж кримінальному провадженні, який існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПк України, враховуючи наведене обґрунтування у клопотанні, в судовому засіданні не встановлений.

При розгляді даного клопотання, крім наявності вищенаведених ризиків, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, слідчий суддя також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився в 1990 році, має задовільний стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який неодружений, утриманців не має, проживає в АДРЕСА_4 (за договором оренди), а зареєстрований в АДРЕСА_5 (наразі тимчасово окупована територія). Підозрюваний ОСОБА_5 працює інспектором взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Херсонській області; повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не отримував; раніше не судимий.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Наведені вище ризикі можуть бути мінімізовані менш суворим запобіжним заходом, ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що ні слідчий в клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні не навели достатніх виняткових підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 , а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло в певний період доби, з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених пп. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та зможе запобігти ризикам під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-179, 181, 184, 193, 194, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, до 04 лютого 2025 року, заборонивши йому в період часу з 22:00 год до 06:00 год залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_11 та свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1