печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3-го відділу (документування злочинів, проти миру, людяності та ознак геноциду) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_5 , за погодженням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні № 0001307 від 30.11.2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в особливо важливих справах 3-го відділу (документування злочинів, проти миру, людяності та ознак геноциду) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_5 , за погодженням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні № 0001307 від 30.11.2022 року.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001307 від 30.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України, за підозрою: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що з лютого 2014 року і до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції», що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до пункту 1 частини А статті 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12 серпня 1949 року (далі - Женевська конвенція про поводження з військовополоненими) військовополоненими, у розумінні цієї Конвенції, є особи, які потрапили в полон до супротивника й належать до однієї з таких категорій, зокрема особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.

Частиною 1 статті 13 Конвенції визначено, що з військовополоненими необхідно завжди поводитися гуманно. Будь-який незаконний акт чи бездіяльність з боку держави, що тримає в полоні, які спричиняють смерть або створюють серйозну загрозу здоров`ю військовополоненого, що перебуває під її охороною, забороняються та будуть розглядатись як серйозне порушення цієї Конвенції.

Зокрема, жодного військовополоненого не можна піддавати фізичному каліченню.

Статтею 14 Конвенції передбачено, що військовополонені за всіх обставин мають право на повагу до їхньої особи й честі.

Так, під час збройного протистояння військових підрозділів України проти збройних формувань РФ та підконтрольним їм незаконних збройних формувань так званих «ДНР» та «ЛНР», низка військовослужбовців з числа захисників та оборонців України потрапили в полон до ворога. Окрім цього представниками держави-агресора систематично здійснювалось безпідставне затримання цивільних осіб.

Після потрапляння у полон військовослужбовців Збройних Сил України та цивільних осіб доставляли, в тому числі, на тимчасово окуповану територію Донецької області, а саме на територію колишньої Калінінської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№ 27), яка розташована за адресою: вул. Немировича-Данченка, 9, м. Горлівка, Донецька область, 84647, де було створено місце для тимчасового утримання військовослужбовців, службовців українських силових структур та цивільних осіб - так звану «Державну бюджетну установу Калінінська виправна колонія Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», яка в подальшому 23.01.2023 була перейменована у «Федеральну казенну установу «Виправна колонія № 4 Головного управління Федеральної служби виконання покарань по ДНР» (далі - «Калінінська виправна колонія»).

На території вказаної установи нагляд за українськими військовополоненими та затриманими цивільними особами здійснювали співробітники так званої «Державної служби виконання покарання Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» та «Калінінської виправної колонії», яких в подальшому, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 09.02.2023, зараховано до особового складу «Федеральної служби виконання покарань Російської Федерації».

При цьому, під час утримання на території так званої «Калінінської виправної колонії» до українських військовослужбовців, які набули статусу військовополонених та затриманих цивільних осіб, застосовувались фізичні та психологічні насильства, а також вчинялися дії, які ображають особисту честь і гідність особи, зокрема образливе та принизливе поводження, яке розпочиналось з моменту їх прибуття в установу під час так званої «прийомки» та продовжувалось протягом всього часу їх утримання.

До вчинення вказаної протиправної діяльності відносно військовополонених та цивільних осіб має відношення ряд співробітників «Калінінської виправної колонії», в тому числі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який являвся співробітником так званої «Калінінської виправної колонії», а у подальшому, точну дату в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 09.02.2023, продовжив працювати у Федеральній казенній установі «Виправна колонія № 4 Головного управління Федеральної служби виконання покарань по ДНР».

При цьому, ОСОБА_7 являючись співробітником так званої «Державної бюджетної установи Калінінська виправна колонія Державної служби виконання покарання Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», та в подальшому, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 09.02.2023 - «Федеральної казенної установи виправної колонії № 4 Головного управління Федеральної служби виконання покарань по Донецькій Народній Республіці» здійснював нагляд та постійний контроль за військовополоненими та затриманими цивільними особами, а також за вказівкою керівництва колонії здійснював їх конвоювання та охорону, під час яких відносно останніх з його боку систематично вчинялось жорстоке поводження, яке виражалось у застосуванні фізичного та психологічного насильств.

Так, у збройному протистоянні проти збройних формувань РФ, серед інших брав участь військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого 18.05.2022 взято в полон представниками російсько-окупаційних військ.

Так, 28.07.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_8 , який згідно положень статті 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими мав статус військовополоненого, тобто особи, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, доставили до «Калінінської виправної колонії» разом з іншими військовополоненими та цивільними особами, де утримували по 02.11.2022.

Наприкінці серпня 2022 року, в першій половині дня, приблизно о 11 годині 00 хвилин (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 перебуваючи на території бараку № 7 так званої «Калінінської виправної колонії» на виконання вказівки керівництва колонії здійснював контроль за військовополоненими та незаконно затриманими цивільними особами, які там перебували.

ОСОБА_7 зайшовши до приміщення котельні бараку № 7 помітив сплячого навприсядки ОСОБА_8 , обпершись об стіну. ОСОБА_7 сприймаючи зазначену поведінку ОСОБА_8 як вкрай зухвалу, підійшов до потерпілого та діючи умисно, розуміючи, що між Російською Федерацією та Україною з 19 лютого 2014 року триває міжнародний збройний конфлікт, діючи в умовах такого конфлікту та у зв`язку із ним, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 є військовополоненим, користуючись беззахисним станом останнього, у порушення вищезазначених норм міжнародного гуманітарного права, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на застосування до потерпілого фізичного та психологічного насильств, завдав ОСОБА_8 , декілька ударів по голові великим залізним ключем від воріт локального сектору.

В результаті таких дій ОСОБА_8 спричинено сильне фізичне та моральне страждання, приниження його честі та гідності.

Крім цього, ОСОБА_7 вчинив жорстоке поводження з цивільною особою ОСОБА_9 , за наступних обставин:

Так, 10.03.2022 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, будучи не комбатантом, тобто цивільною особою, яка не приймала участі у збройному конфлікті та перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, затримано невстановленими особами з числа представників так званої «ДНР», під час евакуації мирного населення з Лівобережного району м. Маріуполя Донецької області на підконтрольну територію органам влади України. В подальшому 13.07.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_9 доставлено до «Калінінської виправної колонії» разом з іншими військовополоненими та затриманими цивільними особами, де його утримували по 20.06.2024.

Приблизно з 22 по 26 жовтня 2022 року, в першій половині дня (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 перебуваючи на території локального сектору бараку № 4 так званої «Калінінської виправної колонії», на виконання вказівки керівництва колонії здійснював обшук військовополонених та незаконно затриманих цивільних осіб, які там перебували.

У вказаний вище проміжок часу невстановленими під час проведення досудового розслідування особами з числа працівників вказаної вище колонії було надано вказівку військовополоненим та незаконно затриманим цивільним особам, серед яких перебував ОСОБА_9 , вибігти з бараку до локального сектору та встати в положення, що отримало умовну назву «зірка» - обличчям до стіни, розвести руки в сторони над головою долонями назовні та ноги розставивши на максимально можливу ширину. Після чого, ОСОБА_7 підійшовши до ОСОБА_9 почав проводити його особистий обшук та усвідомлюючи, що між Російською Федерацією та Україною триває міжнародний збройний конфлікт, розуміючи, що ОСОБА_9 на момент подій у складі Збройних Сил України чи інших військових формувань України не перебував, участі у стримані збройної агресії та бойових діях не брав, тобто був цивільною особою та перебував під захистом міжнародного гуманітарного права, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на застосування до потерпілого фізичного та психологічного насильств, у порушення вищезазначених норм міжнародного гуманітарного права, завдав ОСОБА_9 не менше шести ударів кулаками по тулубу, ребрам та спині.

Окрім того, в період часу з травня по червень 2024 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 перебуваючи на території локального сектору бараку № 4 так званої «Калінінської виправної колонії», проводив так звану «стройову підготовку» військовополонених та незаконно затриманих цивільних осіб, зокрема ОСОБА_9 , яка полягала у виконанні команд у пішому порядку в складі підрозділу.

Під час проведення так званої «стройової підготовки» ОСОБА_7 помітив ОСОБА_9 , який неналежно, на думку ОСОБА_7 , виконував його команду. Після чого ОСОБА_7 наказав ОСОБА_9 вийти зі строю та пройти до виходу з локального сектору. В той час ОСОБА_10 усвідомлюючи, що між Російською Федерацією та Україною триває міжнародний збройний конфлікт, розуміючи, що ОСОБА_9 на момент подій у складі Збройних Сил України чи інших військових формувань України не перебував, участі у стримані збройної агресії та бойових діях не брав, тобто був цивільною особою та перебував під захистом міжнародного гуманітарного права, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на застосування до потерпілого фізичного та психологічного насильств, у порушення вищезазначених норм міжнародного гуманітарного права, наказав ОСОБА_9 встати в положення, що отримало умовну назву «зірка» - обличчям до стіни, розвести руки в сторони над головою долонями назовні та ноги розставивши на максимально можливу ширину, після чого наніс ногою два удари ОСОБА_9 по стопам лівої та правої ноги, з метою змусити більш максимально розставити ноги та не менше десяти сильних ударів по спині за допомогою гумової палиці «ПР-73», а також ще два удари кулаком по ребрам з правого боку.

В результаті таких дій ОСОБА_9 спричинено сильне фізичне та моральне страждання, приниження його честі та гідності.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у жорстокому поводженні з військовополоненими та цивільним населенням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються наступними матеріалами:

- протоколами допиту потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

- протоколами додаткового допиту потерпілого: ОСОБА_9 ;

- протоколами проведення слідчих експериментів за участі потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

- протоколами пред`явлення потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , для впізнання особи ОСОБА_7 за фотознімками;

- висновком судово-психіатричного експерта № 1523 стосовно ОСОБА_8 ;

- висновком судово-психіатричного експерта № 1455 стосовно ОСОБА_9 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

13 лютого 2025 року слідчим складено та прокурором погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, дані про особу підозрюваного, прокурор вважає, що більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, не забезпечать виконання ОСОБА_10 процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001307 від 30.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України, за підозрою: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

13 лютого 2025 року слідчим складено та прокурором погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_10 проживає на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та неможливості вручення повідомлення про підозру в день його складання, таке вручення здійснено шляхом:

- опублікування 14 лютого 2025 року повідомлення про підозру на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора в мережі інтернет за посиланням: https://www.gp.gov.ua/ua/categories/povistki-pro-viklik-ta-vidomosti-pro-zdijsnennya-specialnogo-dosudovogo-rozsliduvannya

- опублікування 15 лютого 2025 року повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Урядовий кур`єр».

Крім того, в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України 14 лютого 2025 року на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора та 15 лютого 2025 року в газеті «Урядовий кур`єр» опубліковано повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_10 до слідчого для проведення з ним слідчих дій на 19, 20, 21 липня 2025 року.

Проте, ОСОБА_10 не з`явився на виклик слідчого та про причини неявки не повідомив.

Надання правової допомоги ОСОБА_10 на підставі постанови слідчого та доручення Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 15 лютого 2025 року здійснює адвокат ОСОБА_4 , який відповідає положенням КПК України щодо захисника у кримінальному провадженні, останньому в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України було вручено повістку про виклик підозрюваного ОСОБА_10 .

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівки Донецької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до підконтрольної території України не прибував.

Враховуючи вищезазначене, 21 лютого 2025 року на підставі ст. 281 КПК України ОСОБА_10 оголошено у розшук, проведення якого доручено Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

Як визначено у ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені в КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Таким чином, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Так, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як визначено у ст. 178 КПК України, при вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Так, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема:

- Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, за які законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі та усвідомлюючи тяжкість покарання, не бажаючи нести відповідальність за свої дії, вже переховується від органу досудового розслідування та суду за вищевикладених обставин та може продовжити переховуватись в подальшому з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

- Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Враховуючи те, що на даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_10 перебуваючи не під вартою може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

- Незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. У зв`язку із тим, що очевидці та свідки злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 наразі ще встановлюються, відтак є підстави вважати, що підозрюваний в подальшому може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на них.

- Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_10 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення його злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

- Вчинити інше кримінальне правопорушення. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 постійно перебуває на тимчасово окупованій території України, з метою продовження своєї злочинної діяльності та ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України, враховує тяжкість покарань, інкримінованих підозрюваному, факт перешкоджання досудовому розслідуванню, вік та стан здоров`я підозрюваного та вважає наявними підстави для обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3-го відділу (документування злочинів, проти миру, людяності та ознак геноциду) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_5 , за погодженням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні № 0001307 від 30.11.2022 року, - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця кримінального провадження забезпечити його доставку до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1