Справа№751/3013/25
Провадження №1-кп/751/218/25
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000794 від 08.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, на підставі угоди про визнання винуватості від 31 березня 2025 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

В с т а н о в и в :

08.03.2025, близько 20 год 44 хв, поліцейський інспектор взводу №2 роти тактико-оперативного реагування, управління патрульної поліції в Чернігівській області ОСОБА_7 , спільно з інспектором взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування, управління патрульної поліції в Чернігівській області ОСОБА_9 у складі екіпажу «Вікінг ТОР-3» виконуючи свої службові обов`язки, передбачені Законом України «Про Національну поліцію», у тому числі на території м. Чернігова здійснювали реагування на виклик з приводу учинення адміністративного правопорушення за адресою: АДРЕСА_3 , а саме складання адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП відносно гр. ОСОБА_10 , в ході чого з сусіднього будинку, що за адресою: АДРЕСА_4 , вийшов ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на допомогу ОСОБА_10 .

У подальшому, близько 21 год 33 хв 08.03.2025, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Любецька, біля будинку №7, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 являються працівниками поліції та перебувають при виконанні службових обов`язків, оскільки останні попередньо відрекомендувалися, показали службові посвідчення та перебували у поліцейському однострої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного ним діяння, з метою перешкоджання виконанню працівниками поліції своїх службових обов`язків, з мотивів явної неповаги до авторитету працівників правоохоронного органу, сприяючи ОСОБА_10 у залишенні місця можливого вчинення адміністративного правопорушення та уникненні відповідальності, почав чинити активний фізичний опір працівникам правоохоронного органу, який полягав у застосуванні фізичної сили до поліцейського ОСОБА_7 , а саме нанесенні не менше одного удару кулаком правої руки в область голови останнього, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, а саме в опорі працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.

31.03.2025 між прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_8 , зі згоди потерпілого ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 31.03.2025 року сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 342 КК України.

Також ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та погодився на призначення йому узгодженого покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілий, обвинувачений та його захисник просили затвердити зазначену угоду про визнання винуватості. Обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, не заперечив щодо затвердження угоди, дав згоду на застосування узгоджених виду та міри покарання у разі затвердження угоди та повідомив, що уклав угоду добровільно.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Зі змісту ч. 1, 2 ст. 474 КПК України вбачається, що угода про визнання винуватості, досягнута під час досудового провадження, розглядається судом на стадії підготовчого провадження.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесено до категорії нетяжких злочинів.

ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, відповідно до ст.ст. 473, 476 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з призначенням узгодженого покарання.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.2 ст. 342 КК України, є правильною.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_3 , останній неодружений, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працює, раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався. Разом з тим 09.03.2025 доставлявся до кабінету медичних оглядів в диспансерне наркологічне відділення з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація неускладнена

Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.ст. 65 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ураховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

До обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.03.2025, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби строком до 08.05.2025.

З урахуванням призначеного покарання, суд вважає, що запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту у певний період доби та покладених обов`язків до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12 КК України, ст.ст. 2, 100, 314, 373, 374, 394, 395 , 468, 469, 472, 473-476 КПК України, суд, -

Ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 березня 2025 року, укладену між прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000794 від 08.03.2025.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обраний відносно ОСОБА_3 , згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.03.2025, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1