Справа № 587/60/25
УХВАЛА
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, Чечено-Інгушської Республіки, м. Орджонікідзе, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 30 липня 2007 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
- вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2007 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 17 травня 2012 року за ч. 3 ст. 185 до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
-вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 21 серпня 2013 року за ч. 2 ст. 185, 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
- вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 11 травня 2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно зі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
- вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,
-вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2020 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяців 12 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
Сумська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону звернулася до суду з обвинувальним актом відносно військовослужбовця за мобілізацією ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні місця служби, тривалістю понад 3 доби, вчиненому в умовах воєнного стану.
Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її на посаді стрільця 1 стрілецького спеціалізованого відділення 3 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ), в порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, та умов укладеного контракту, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язки по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме 14 вересня 2024 року о 20 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби тимчасове місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього до 11 листопада 2024 року, ухилившись таким чином від проходження військової служби з 20 год. 00 хв. 14 вересня 2024 року по 10 год. 20 хв. 11 листопада 2024 року.
В судовому засіданні від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття відносно нього кримінального провадження на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки ОСОБА_4 заявив про намір повернутися до військової частини Міністерства оборони України для продовження проходження військової служби.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, було вчинено ним в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного йому вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2020 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. В подальшому ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року ОСОБА_4 був звільнений від відбування призначеного покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання для проходження військової служби за контрактом. Після укладення контракту, в період умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання, будучи військовослужбовцем за контрактом, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України. Вважаючи заявлене клопотання таким, що не підлягає задоволенню, прокурор послався на положення ст. 81, 811 КК України, які, на його думку, не передбачають можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України.
Обвинувачений у судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовольнити, зазначивши, що він має намір повернутися до лав Збройних Сил України для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 на вакантній посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , шпк «солдат», ВОС -100915А,5/2 тарифний розряд.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, обвинуваченого, з`ясувавши правові позиції сторін, суд приходить до таких висновків.
Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

У подальшому ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року ОСОБА_4 був звільнений від відбування призначеного покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі 1 місяць 12 днів для проходження військової служби за контрактом.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно звернувся з заявою про намір повернутися для продовження проходження військової служби, отримавши письмову згоду командира військової частини на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби.

07 вересня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Частиною 5 статті 401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 286 КПК України передбачено, що у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Судом обвинуваченому роз`яснені його права, з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 401 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і підтримав клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

На підставі викладеного, враховуючи що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності за ст. ст. 407, 408 КК України не притягувався, виявив бажання продовжити військову службу, письмова згода командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби отримана, суд приходить до висновку, що клопотання захисника, яке підтримано обвинуваченим, підлягає задоволенню, ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю.

Щодо позиції прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, то суд виходить з того, що положення ст. ст. 81, 811 КК України не перешкоджають і не виключають можливості застосування до обвинуваченого положень ч. 5 ст. 401 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

На підставі ч. 3 ст. 811 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Норми ст. ст. 71 і 72 КК України, які визначають порядок призначення покарання за сукупністю вироків та правила складання покарань, розміщені у Розділі XI «Призначення покарання» Основної частини КК України, відтак ці норми стосуються питань призначення покарання, яке може бути призначене не інакше, як за обвинувальним вироком суду, яким має бути встановлена вина особи.

Отже, за відсутності обвинувального вироку суду, яким обвинуваченого було б визнано винним на підставі обвинувального акта, що розглядається у цьому судовому провадженні, застосування норм ст. ст. 71 та 72 КК України та відповідно ч. 3 ст. 811 КК України не ґрунтується на вимогах закону і суперечить основним засадам судочинства.

Крім того, задовольняючи клопотання, суд виходить з того, що положення ч. 3 ст. 811 КК України не забороняють застосування ч. 5 ст. 401 КК України, якою встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

Всі вимоги, які є передумовою застосування до ОСОБА_4 положень ч. 5 ст. 401 КК України, обвинуваченим виконані. Зокрема, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. ст. 407, 408 КК України, не притягувався, тобто вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно звернувся із клопотанням до суду про намір повернутися для продовження проходження військової служби, проти чого не заперечує командування військової частини.

Так, з листа командира військової частини НОМЕР_2 від 14 листопада 2024 року № 1815/4054 вбачається, що командування військової частини надає згоду на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби.

З зазначеного листа вбачається, що ОСОБА_4 добровільно звернувся до військової частини НОМЕР_2 з наміром повернутися для подальшого проходження служби.

Враховуючи вищезазначене, а також суспільно-політичну ситуацію в країні, нагальність та необхідність виконання бойових завдань та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії безпосередньо в районі введення бойових дій, а також те, що солдат ОСОБА_4 має необхідні якості військовослужбовця, військово-обліковий фах, який є нагально необхідним у Збройних Силах України, військова частина НОМЕР_2 надає згоду на подальше проходження служби солдатом ОСОБА_4 у військовій частині НОМЕР_2 на вакантній посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької військової частини НОМЕР_2 , шпк «старший солдат», ВОС-100915А,5/2-тарифний розряд, та просить суд про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст.401 Кримінального кодексу України.

Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_5 , яке підтримане обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає задоволенню.

Відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Оскільки клопотання про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню, то відповідно до положень ч. 1 ст. 203 КПК України дія ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію, а ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти в силу вимог ч. 3 ст. 534 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 285, 286, 288, 369, 371 КПК України, ст. ст. 5, 12, 401, ч. 5 ст. 407 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

На підставі ч. 5 ст. 401 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно із зали суду.

Після набрання ухвалою законної сили - зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 невідкладно поновити ОСОБА_4 на військовій службі, а ОСОБА_4 зобов`язати не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 повідомити про прибуття та призначення ОСОБА_4 на військову службу Сумський районний суд Сумської області та Сумську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1