23 грудня 2024 року м. Хмельницький
В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 зазначає, що відпала потреба в арешті на складське приміщення, так жодній особі не повідомлено про підозру, ні потерпілий ОСОБА_6 , ні свідок ОСОБА_7 не перебували і не перебувають у трудових відносинах з ТОВ «АТБ Маркет». Жодних претензій майнового характеру чи відшкодування моральної шкоди потерпілий ОСОБА_6 не має.
Прокурор ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, у якій просила проводити розгляд без її участі та в якій висловилася проти скасування арешту у зв`язку із тим, що 06.12.2024 винесена постанова про призначення судової будівельно-технічної експертизи, яка триває.
Дослідивши клопотання і долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Допитаний потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що спільно із ОСОБА_9 19.08.2024 виконували монтажні роботи із облаштування вантажного ліфта у складському приміщенні ТОВ «АТБ -маркет». Виконання робіт із облаштування вантажного ліфта полягали у різанні металу, зварюванні та монтуванні металевої конструкції. Близько 18:27 год. під час зачищення металевої деталі, що здійснювалось за допомогою електроболгарки «Дніпро -М» відбувся спалах речовини біля входу у приміщення, де виконувались роботи, після чого відбувся вибух вказаної речовини. Внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді опіку лівої руки, правої ноги та перелому правої руки.
Правовою підставою для накладення арешту, яка визначена в ухвалі слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.09.2024, є необхідність майна збереження як речового доказу. Арешт на майно накладений із установленням заборон його відчуження та розпорядження та користування.
За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів.
За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість (необґрунтованість) накладеного арешту та наявність (відсутність) підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник.
Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.
Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На теперішній час провадження у справі не закінчене, проводиться досудове розслідування, призначена судова будівельно-технічна експертиза, складське приміщення є речовим доказом у кримінальному провадженні.
У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про проведення цієї експертизи та про долучення висновку експерта за її результатом.
Для повноти та об`єктивності досудового розслідування, у тому числі на час проведення зазначеної експертизи слід забезпечити збереження указаного приміщення у тому стані, який існував на час обставин, з якими пов`язуються ознаки вчинення кримінального правопорушення.
А тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що потреби досудового розслідування виправдовують на даний час утримання майна, оскільки мета кримінального провадження не досягнута та у його межах не прийняте жодне з рішень, визначених ст.283 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що потреба у накладенні арешту натепер не відпала, клопотання подане заявником передчасно і підстав для скасування арешту на зазначене майно натепер немає.
Керуючись ст.ст. 110, 174 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя