УХВАЛА

30 січня 2025 року

м. Київ

справа № 713/2740/23

провадження № 51-309 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 липня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року щодо останнього,

установив:

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 липня 2024 року, визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України та засуджено до остаточного покарання, на підставі ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року, за результатами розгляду апеляційної скарги захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

За змістом касаційної скарги захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Проте на обґрунтування своїх вимог наводить доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та оцінки доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і не має права досліджувати докази.

Водночас вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг. Однак захисник не зазначає які конкретно порушення допустив суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою сторони захисту.

Крім того, захисник припускається у касаційній скарзі суперечностей. Обґрунтовуючи необхідність закриття кримінального провадження, він вказує про провокацію, водночас заперечує склад злочинів. Це свідчить про неузгодженість позиції захисту.

Зокрема, наводячи на сторінці 21 касаційної скарги правову позицію Верховного Суду та цитуючи її окрему частину, захисник не вказує конкретного рішення суду касаційної інстанції, що унеможливлює перевірки його доводів.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Отже, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 липня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року щодо останнього залишити без руху і встановити десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3