Справа № 458/243/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт, який надійшов з угодою про визнання винуватості від 28.02.2025 в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 19.02.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львів, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого місця проживання немає, з базовою середньою освітою, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 20.09.2021 Личаківським районним судом м. Львов за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, покарання відбув, судимість непогашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

у січні 2025 року (точний час суд не встановив) обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи злочинні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, підробив посвідчення водія, яке згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами, перебуваючи в м. Турка Самбірського району Львівської області (точне місцезнаходження суд не встановив) знайшов посвідчення водія категорії «А, В, С» серії НОМЕР_1 , яке видане на ім`я ОСОБА_6 , після чого здійснив заміну реквізитів шляхом переклеювання фотокартки власного фотозображення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України - підроблення посвідчення водія, яке видається установою, і яке надає право на керування транспортними засобами відповідної категорії, з метою особистого використання.

У подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 19.02.2025 близько 14.00 год, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2109» з д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись ним в м. Турка по вул. Міцкевича в напрямку до с. Нижня Яблунька Самбірського району Львівської області, будучи учасником дорожнього руху, як водій, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час зупинки працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, з метою перевірки документів, достовірно знаючи, що посвідчення водія категорії «А, В, С» серії НОМЕР_1 від 09.12.2005 на ім`я ОСОБА_6 є підробленим, а саме замінено реквізити шляхом переклеювання фотокартки власного фотозображення, використав це посвідчення водія, шляхом пред`явлення його інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_7 , тобто використав підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Крім цього, 19.02.2025 близько 13.00 год обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік житлового будинку, що розташований за адресою: м. Турка, вул. Січових Стрільців, 13, Самбірського району Львівської області, придбав, шляхом привласнення знайденого на землі біля сміттєвих баків, один полімерний пакет із защіпкою та фіолетовою смугою, на горловині обмотаний липкою стрічкою синього кольору із порошкоподібною речовиною білого кольору та зрозумів, що вищевказана речовина є психотропною. Реалізуючи свій злочинний намір на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, для власного вживання, без мети збуту, всупереч вимогам ст. 7, 8 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, поклав вищевказаний полімерний пакет до своїх документів та заховав їх в внутрішню кишеню своєї куртки та зберігаючи його при собі, направився в напрямку до автостанції, що в м. Турка, вул. Адама Міцкевича, Самбірського району Львівської області.

Того ж дня, 19.02.2025 близько 14.01 год, перебуваючи на вулиці Адама Міцкевича, неподалік будинку № 79, що в м. Турка Самбірського району Львівської області, ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, зупинили працівники ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області і при проведенні огляду місця події ОСОБА_4 добровільно видав один прозорий безбарвний пакетик із защіпкою та фіолетовою смугою на горловині обмотаний липкою стрічкою синього кольору, в якому знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено відповідно до положень Таблиці ІІ Списку № 2 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів» загальною масою 0,1726 грама.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Також, 19.02.2025 близько 14.18 год обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Турка по вул. Міцкевича, 79, Самбірського району Львівської області, будучи запрошеним працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області в службовий автомобіль марки «Renault Express» д.н.з. НОМЕР_3 для складання матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники Національної поліції України, які перебували у форменому одязі із знаками розрізнення, умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розуміючи протиправність своїх дій, з метою недопущення складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та уникнення адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, надав інспектору СРПП ВП № 2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США, що становить еквівалентно, станом на 19.02.2025, згідно даних Національного банку України 4157 грн 05 коп., а саме грошової купюри номіналом 100 доларів США, серії KB19234793R, 2006 року випуску, при цьому поклавши її на заднє пасажирське сидіння вищезгаданого службового автомобіля. Від отримання неправомірної вигоди ОСОБА_7 відмовився.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України - надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

28.02.2025 між начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника-адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами угоди про визнання винуватості підозрюваний повністю визнав свою вину у вказаних в угоді кримінальних правопорушеннях і зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин у справі. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 :

- за ч. 1 ст. 369 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року 2 місяців обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

При цьому, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, погодили остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В угоді ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі. Просив затвердити угоду про визнання винуватості від 28.02.2025, яка укладена ним добровільно, без примусу, і призначити погоджене покарання в угоді про визнання винуватості у вигляді 2 років позбавлення волі. Наслідки укладення, затвердження та виконання угоди про визнання винуватості йому відомі та зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 28.02.2025 та призначити погоджене сторонами угоди покарання обвинуваченому.

Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 28.02.2025 та призначити обвинуваченому покарання узгоджене сторонами угоди. Зазначив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КК України, КПК України, інтересам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією); 2-1) корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано).

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 470 КПК України у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим здійснюється з врахуванням такої обставини: у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків або нетяжкого злочину - за погодженням з першим заступником Генерального прокурора або заступником Генерального прокурора, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником.

У ході підготовчого судового засідання суд встановив, що дії, які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином та відповідно до примітки ст. 45 КК України є корупційним кримінальним правопорушенням.

Суд достовірно встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд перевірив та встановив, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відбулось з дотриманням вимог п. 1 ч. 2 ст. 470 КПК України.

Умови укладеної угоди між прокурором та обвинуваченим не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкціями ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд з`ясував, що укладена угода між начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 від 28.02.2025 відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому така угода може бути затверджена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Так, суд враховує. що обвинувачений ОСОБА_4 неодружений, до лікаря-психіатра та нарколога Городоцької ЦЛ за місцем проживання не звертався, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 20.09.2021 Личаківським районним судом м. Львов за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, покарання відбув, судимість непогашена.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання відповідно до п. 1, 13 ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості від 28.02.2025 міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за скоєнні кримінальні правопорушення є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Відтак, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено, зокрема, основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Беручи до уваги те, що купюру номіналом 100 доларів США, серійний номер КВ 19234793R В2 обвинувачений використовував для надання неправомірної вигоди службовій особі, тому відповідно до вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, необхідно застосувати спеціальну конфіскацію речового доказу - купюри номіналом 100 доларів США, серійний номер КВ 19234793R В2, шляхом примусового безоплатного вилучення такої у власність держави.

Речові докази: посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 серії ТЕІ № 105788 від 09.12.2005 - залишити при матеріалах кримінального провадження; один згорток кристалічної речовини невідомого походження, що належить ОСОБА_4 (амфетамін згідно з висновком експерта № СЕ-19/109-25/3309-НЗПРАП ) - знищити.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 20.02.2025 на посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 серії ТЕІ № 105788 від 09.12.2005; один згорток кристалічної речовини невідомого походження, що належить ОСОБА_4 (амфетамін згідно з висновком експерта № СЕ-19/109-25/3309-НЗПРАП ) - необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Оскільки суд дійшов висновку про спеціальну конфіскацію купюри номіналом 100 доларів США, серійний номер КВ 19234793R В2, у власність держави, тому арешт накладений на неї скасуванню не підлягає.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Щодо процесуальних витрат.

Прооцесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/109-25/3308-ДД від 21.02.2025 в розмірі 2786,65 грн; за проведення судової експертизи наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/109-25/3309-НЗПРАП від 21.02.2025 - 1591,80 грн, всього разом 4378,45 грн підлягають до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374, 470, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2025 року між начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 369 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 20.02.2025 на майно: посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 серії ТЕІ № 105788 від 09.12.2005; один згорток кристалічної речовини невідомого походження, що належить ОСОБА_4 (амфетамін згідно з висновком експерта № СЕ-19/109-25/3309-НЗПРАП ) - скасувати.

Речові докази:

- посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 серії ТЕІ № 105788 від 09.12.2005- залишити при матеріалах кримінального провадження;

- один згорток кристалічної речовини невідомого походження, що належить ОСОБА_4 (амфетамін згідно з висновком експерта № СЕ-19/109-25/3309-НЗПРАП ) - знищити.

Застосувати спеціальну конфіскацію речового доказу - купюри номіналом 100 доларів США, серійний номер КВ 19234793R В2, шляхом примусового безоплатного вилучення такої у власність держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 20.02.2025 на купюру номіналом 100 доларів США, серійний номер КВ 19234793R В2 - залишити без змін.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/109-25/3308-ДД від 21.02.2025 в розмірі 2786,65 грн; за проведення судової експертизи наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/109-25/3309-НЗПРАП від 21.02.2025 - 1591,80 грн, а всього на загальну суму 4378,45 (чотири тисячі триста сімдесят вісім гривень сорок п`ять копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 06.03.2025.

Суддя: ОСОБА_1