УХВАЛА

Іменем України

25.02.2025 Справа №607/3715/25 Провадження №1-кс/607/1149/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002731 від 06.12.2024 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Любківці Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИЛА:

24.02.2025 слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро, розташованого у м. Львові, розслідувань ОСОБА_5 звернувся до слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002731 від 06.12.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Так, під час здійснення досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу № 387о/с (по особовому складу) від 06.03.2024 ОСОБА_6 призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП.

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі за текстом - Закон) визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів, крім інших, відносяться органи Національної поліції та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення був працівником правоохоронного органу.

Так, 05.12.2024 приблизно о 23 год. 19 хв., після закінчення робочого часу, ОСОБА_6 , проходячи біля будинку № 9Г на вул. Київській у м. Тернополі, побачив перед вказаним будинком припаркований транспортний засіб марки та моделі «Infinity Q50», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , чорного кольору, 2016 року випуску, який перебував у користуванні ОСОБА_7 , із ввімкнутим двигуном та, розуміючи, що даний транспортний засіб є чужим для нього, тобто таким, що перебуває у власності чи користуванні третьої особи, вирішив незаконно ним заволодіти.

Надалі 05.12.2024 приблизно о 23 год. 19 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 9Г на вул. Київській у м. Тернополі, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, і, пересвідчившись у відсутності уваги за його діями з боку інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, скориставшись тимчасовою відсутністю законного користувача, шляхом вільного доступу через незаблоковані водійські двері потрапив у салон автомобіля, сів на водійське сидіння транспортного засобу марки та моделі «Infinity Q50», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , чорного кольору, 2016 року випуску, який перебував у користуванні ОСОБА_7 та був із ввімкнутим двигуном, та всупереч волі користувача, не маючи ні реального, ані уявного права володіння, користування чи розпорядження вказаним транспортним засобом, покинув на ньому місце вчинення злочину та перемістив його, таким чином незаконно заволодів даним транспортним засобом, вартість якого на момент вчинення злочину становила 597556 грн 62 коп.

Слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні № 0002731 від 06.12.2024 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

14.02.2025 в порядку ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Разом з тим на неодноразові виклику для допиту та проведення за його участю слідчих дій ОСОБА_6 не з`являвся, у зв`язку із чим 21.02.2025 оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

Слідчий зазначив, що на даний час виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відтак, зважаючи на те, що на даний час ОСОБА_6 вже переховується від органів досудового розслідування, внаслідок чого оголошений у міжнародний розшук, слідчий просить обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив клопотання задовольнити. Додатково зазначив, що з показань матері підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, що останній перебуває поза межами території України, у зв`язку із чим підозрюваний був оголошений у міжнародний розшук. Такі обставини також свідчать про неможливість особистого вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, а тому таке повідомлення відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України вручене його матері. При цьому орган досудового розслідування попередньо вживав заходів для виклику ОСОБА_6 шляхом направлення за його місцем проживання повісток про виклик, однак поштові відправлення повернулися без вручення адресату. Також прокурор зазначив, що існує ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час проведення обшуку мобільний телефон підозрюваного та одяг, у якому підозрюваний вчиняв кримінальне правопорушення, не виявлені та не вилучені, а такі речі мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказав, що вартість транспортного засобу, яким незаконно заволодів ОСОБА_6 , визначена експертом під час проведення експертизи.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що ризики, зазначені у клопотанні, не є доведеними. Захисник вказав, що диспозиція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає, зокрема незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Разом з тим докази вартості транспортного засобу стороною обвинувачення до поданого клопотання не долучені. Крім цього, захисник вказав, що підозрюваний повісток від органу досудового розслідування не отримував. При цьому у ОСОБА_6 , який ще не набув на той час статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, не було заборони перетинати державний кордон України. відтак ризик того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, відсутній. Також захисник зазначив, що у даному кримінальному провадженні вже проведена дактилоскопічна експертиза, відповідно до якої встановлені відбитки ОСОБА_6 на кермі викраденого автомобіля, а відтак відсутнім і є ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так само ризик незаконно впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні відсутній, оскільки свідками виступають працівники патрульної поліції, які обізнані про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань.

При цьому відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, з долучених до клопотання матеріалів, зокрема з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_6 перебуває за межами території України, а також постановою слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 21.02.2025 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

З урахуванням викладеного слідча суддя вважає доведеною наявність обставин, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, та можливість розгляду даного клопотання за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши прокурора та захисника, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002731 від 06.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Частиною 1 ст. 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Так, з доданого до клопотання протоколу допиту свідка від 14.02.2025 вбачається, що у межах даного кримінального провадження здійснювався допит свідка ОСОБА_8 , під час якого остання повідомила, що її син ОСОБА_6 з 06.12.2024 відсутній за місцем свого проживання.

Також з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення здійснювались виклики ОСОБА_6 на 29.01.2025, 30.01.2025, 31.01.2025 до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, для допиту його як свідка та проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Однак такі поштові відправлення повернулись на адресу органу досудового розслідування із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

З урахуванням викладеного 14.02.2025 у даному кримінальному провадженні слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові,за погодженням з прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 було вручено 14.02.2025 члену його сім`ї, а саме матері ОСОБА_8 , що підтверджується проставленими нею датою та підписом.

Указане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, чим виконав вимоги ч. 1 ст. 278, ч. 2 ст. 135 КПК України.

Зважаючи на правила ст. 42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел. Разом з тим слідча суддя зазначає, що набуття процесуального статусу підозрюваного пов`язується не з самим фактом обізнаності особи про наявне щодо неї досудове розслідування, а з діями, які відповідно до кримінального процесуального закону має вчинити слідчий, прокурор. У даному випадку вжитих стороною обвинувачення заходів достатньо для того, щоб приписи закону стосовно належного повідомлення особі про підозру вважалися такими, що виконані з достатньою ретельністю.

Крім того, слідча суддя поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України враховує й практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої «обґрунтована підозра», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_6 набув у кримінальному провадженні № 0002731 від 06.12.2024процесуальний статус підозрюваного, а відтак слідча суддя може вирішувати питання про обрання запобіжного заходу.

Також про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.12.2024; протокол огляду відеозаписів від 06.12.2024; протокол огляду місця події від 06.12.2024; протокол огляду від 06.12.2024; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.12.2024; висновок експерта за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/120-25/252-Д від 09.01.2025; письмові пояснення ОСОБА_6 від 07.12.2024; протоколи пред`явлення відеозапису від 06.01.2025; протокол допиту свідка від 20.01.2025 ОСОБА_10 від 20.01.2025; повідомлення Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Рівненська академія патрульної поліції» від 30.01.2025; протокол обшуку від 14.02.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 14.02.2025.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідча суддя встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Ураховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідча суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній перебуває за межами території України та на даний час вже переховується від органів досудового розслідування. Більше того 21.02.2025 постановою слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 21.02.2025 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук, що свідчить про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний знову може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Крім цього, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Слідча суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при о цінюванні ризиків переховування. Відтак слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність вказаного ризику.

Так само ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що підозрюваний може зберігати об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому досудове розслідування ще триває та відбувається процес збирання доказів, відшукання та вилучення речей, які мають значення для кримінального провадження. Відтак, перебуваючи не в умовах тримання під вартою, ОСОБА_6 з метою приховання важливих для кримінального провадження доказів своєї протиправної діяльності, зможе безперешкодно знищити чи приховати вказані речі з метою перешкодити слідству довести його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного, відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб як особисто, так і через третіх осіб.

Ураховуючи викладене, характер вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідча суддя вважає, що обрання до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе попередити ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Крім того, сторона захисту не надала беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідча суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому положеннями ч. 4 ст. 197 КПК України встановлено, що у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Також згідно абзацу 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

За таких обставин слідча суддя доходить висновку, що в даному кримінальному провадженні існують підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 379, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002731 від 06.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, задовольнити повністю.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід має бути розглянуте слідчим суддею після затримання ОСОБА_6 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1