Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/77/25 Головуючий у суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000381 від 20.08.2022, за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року.

Ціїю ухвалою стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Джезказган Республіки Казахстан, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, яка не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи, раніше не судимої, -

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, застосавно примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції стосоно ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, застосавно примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року, щодо ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, застосавно примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Відповідно до рішення суду першої інстанції 18 серпня 2022 року близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_9 перебувала за адресою: АДРЕСА_2 .

У цей час між ОСОБА_9 , з одного боку, та ОСОБА_10 , з іншого боку, в ході спілкування на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинах, виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла один цілеспрямований удар господарськими вилами в ділянку лівого стегна ОСОБА_10 , чим завдала тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого стегна по задній поверхні в середній третині.

Внаслідок завданого удару потерпілому ОСОБА_10 , відповідно до висновку експерта № 194/174 від 28 жовтня 2022 року, спричинено тілесне ушкодження, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на термін від шести до 21 доби.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Також, 25 серпня 2022 року близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_9 перебувала за адресою: АДРЕСА_2 .

У цей час в ході конфлікту між ОСОБА_9 , з одного боку, та ОСОБА_11 , з іншого боку, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинах, ОСОБА_9 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла не менше п`яти цілеспрямованих ударів по тілу ОСОБА_11 , чим завдала тілесні ушкодження у вигляді синця під реберною дугою зліва по передній пахвовій лінії.

Внаслідок завданих ударів потерпілій ОСОБА_11 , відповідно до висновку експерта № 164 від 29 серпня 2022 року, спричинено тілесне ушкодження, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на термін до шести діб.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 69 від 14.02.2023 ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення страждала і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, епізодичний тип перебігу (відповідно до МКХ-10, Г- 20.01). За своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінованого правопорушення слід вважати неосудним. Підпадає під дію ст. 19 ч. 2 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Своїми діями, ОСОБА_9 вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, підтверджується:

- витягом з кримінального провадження № 0000381 від 20.08.2022, з якого вбачається, що 18.08.2022 близько 22 годині 30 хв. ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: Олександрійський р-н, с. Ульянівка, вул. Центральна, біля будинку №4, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинах, виник словесний конфлікт, під час якого остання діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла один цілеспрямований удар господарськими вилами в ділянку лівого стегна ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду місця події від 20.08.2022, згідно якого проводиться огляд ділянки місцевості, за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, село Ульянівка, вулиця Квітнева, з фото таблицею до нього;

- протоколом огляду місця події від 22.08.2022, згідно якого проводиться огляд ділянки місцевості, за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, село Ульянівка, вулиця Центральна, біля будинку №4, з фото таблицею до нього;

- висновком експерта №194/174, проведеного в період часу з 10.10.2022 по 28.10.2022, згідно якої з наданої медичної документації ОСОБА_10 1998 р.н. малося тілесне ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого стегна по задній поверхні в середній третині. На підставі відсутності в наданій медичній документації опису характеристик тілесного ушкодження судити внаслідок дії якого предмету(ів) було спричинене, не є можливим, але вказується що вона є колотою. Класифікується як тілесне ушкодження легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби. На підставі відсутності в наданій медичній документації опису характеристик рани окрім її нагноєння можна сказати тільки, що вона була спричинена приблизно понад добу до моменту звернення за медичною допомогою. Враховуючи локалізацію виявленого тілесного ушкодження можна казати, що воно непритаманне для утворення в наслідок падіння з положення стоячи на площину;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2022 з відеозаписом до нього, в ході якого ОСОБА_10 пояснив, що 18.08.2022 о 22:30 год. вони грали в карти, до них підійшла ОСОБА_12 та почала казати, щоб всі розходились бо вже розпочалась дія комендантської години, і почала згортати зі столу каву. Потім вона пішла і повернулася вже з вилами. Усі почали тікати за ріг, він також побіг, потім за рогом вже, він відчув в нозі вила, вийняв їх з ноги і пішов додому. Спочатку він не відчував пошкоджень, а наступного дня відчув сильний біль та не міг стати на ногу;

- висновком експерта № 228/174/2, проведеного в період часу з 05.12.2022 по 15.12.2022, згідно якого описане у наданій медичній документації тілесне ушкодження у потерпілого ОСОБА_10 могло бути спричинене за різних обставин у тому числі і за обставин, на які він вказує під час слідчого експерименту за його участі 08.11.2022 року;

- копією листа КНП «Олександрійська ЦРЛ» від 15.09.2022 №778, згідно якого ОСОБА_9 знаходиться на обліку лікаря-психіатра з 2010 року з діагнозом «Шизофренія. Параноїдальна форма» (F 20.01);

- витягом з кримінального провадження № 0000400 від 27.08.2022, згідно якого 25.08.2022 близько 12 год. не встановлена особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_11 , 1967 р.н., у вигляді забою волосистої частини голови;

- висновком експерта № 164, проведеного в період часу з 29.08.2022 по 29.08.2022, згідно якого на момент огляду ОСОБА_11 1967 р.н. на представлених ділянках тіла виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця підреберною дугою зліва по передній пахвовій лінії. Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії предмету(ів) з ознаками тупого твердого та могли виникнути в результаті ударів рукою, ногою чи іншим тупим, твердим предметом. Класифікується як тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості з розладом здоров`я на термін до 6 діб. Враховуючи колір та характер виявленого тілесного ушкодження можна сказати, що воно могло бути спричинене і в час зазначений в постанові, тобто 25.08.2022. Враховуючи локалізацію виявленого тілесного ушкодження можна сказати, що воно не могло утворитися внаслідок падіння з положення стоячи на площину;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2022 з фото таблицею та довідки до протоколу від 16.09.2022, згідно якого ОСОБА_11 на фото №3 впізнала жінку, яка 25.08.2022 нанесла їй тілесні ушкодження. На фото №3 зображена ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2022 з диском з відеозаписом до нього, згідно якого ОСОБА_11 пояснила, що 05.08.2022 близько 12:30 год. вона перебувала на похороні військового. Вона залишила внука на крильці, потім побачила, що туди йде ОСОБА_13 , і вона також почала бігти туди. Коли вона підійшла там стояв хлопчина, її онука вже не було. Потім ОСОБА_13 почала ногами розкидати іграшки, кричати, кидати в її бік іграшки та каміння. Коли ОСОБА_13 кидала камінням вона потрапляла їй по різних частинах тіла, потім вона підійшла до неї та між ними відбулася бійка, в ході якої ОСОБА_13 її тягла за волосся та нанесла удари руками по різних частинах тіла;

- висновком експерта № 229/164, проведеного в період часу 05.12.2022 по 16.12.2022, згідно якого, виявлене на момент огляду у ОСОБА_11 1967 р.н. тілесні ушкодження могло бути спричинене за різних обставин, у тому числі і за обставин на котрі вона вказує, під час слідчого експерименту за її участі 08.11.2022;

- протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 20.10.2022 та диском з відеозаписом подій 25.08.2022;

- протоколом огляду місця події від 30.01.2023, в ході якого оглядається місце події, кабінет № 306 Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області де оглядається телефон марки Samsung, де було пересланий аудіозапис подій 18.08.2022 починаючи з моменту потрапляння вил в ногу ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду аудіо-запису та перенесення його на цифровий носій від 31.01.2023 та диском з відеозаписом до нього;

- протоколом огляду речей від 31.01.2023, в ході якого оглядається медична картка стаціонарного хворого № 5340 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 69 від 14.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення страждала і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, епізодичний тим перебігу (відповідно до МКХ-10, F-20.01). За своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_9 , слід вважати неосудною. Підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання;

- постановою про зміну порядку досудового розслідування від 17.02.2023, відповідно до якого змінено порядок досудового розслідування №0000381 та продовжено його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України, про кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

- показаннями свідка ОСОБА_14 яка у судовому засіданні показала, що у серпні 2022 року, точної дати не пам`ятає, вона знаходилася на роботі в ТОВ «Улянівка Агро» по вул. Центральній, 5а в с. Улянівка. Усі пішли на поховання воїна, а вона залишилася на роботі та почула на вулиці крики. У вікно побачила ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які билися. ОСОБА_9 кидала іграшки в ОСОБА_11 , вчепилася у волосся, а також наносила удари руками, куди не пам`ятає. Вона спробувала словесно зупинити бійку. Потім підбіг ОСОБА_15 та розняв їх;

- показаннями свідка ОСОБА_16 яка у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає з ОСОБА_9 в одному будинку. Влітку 2022 року, точної дати не пам`ятає, приблизно після 21:00 год. чула, як у дворі гуляли підлітки, по голосам їх було багато. Серед них був ОСОБА_17 . Вони не шуміли. Чула, як ОСОБА_9 сказала їм іти по домівкам. Потім чула, як ОСОБА_18 сказав ОСОБА_9 , що вона проколола йому ногу вилами. Вона цього не бачила, а лише чула через відкрите вікно.

Мотивуючи рішення про застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, суд указав, що факт вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження та умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Водночас, згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 69 від 14.02.2023 ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення страждала і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, епізодичний тип перебігу (відповідно до МКХ-10, Г- 20.01). За своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінованого правопорушення слід вважати неосудним. Підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_9 вчинила інкриміновані їй правопорушення у стані неосудності та на даний час є неосудною.

В апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 не оспорюючи висновків суду щодо вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечних діянь, які містять об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, та вид застосованих примусових заходів медичного характеру, просить змінити ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.07.2024 щодо ОСОБА_9 , через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, виключивши посилання на спрямованість умислу і мету її дій при вчиненні суспільно небезпечних діянь.

В іншій частині ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.07.2024 залишити без змін.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку судово-психіатричної експертизи № 69 від 14.02.2023, ОСОБА_9 у період вчинення інкримінованих їй діянь страждала, та на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, епізодичний тип перебігу. За своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними.

Із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Статтею 505 КПК України регламентовано, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Отже, висновки суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчинених суспільно небезпечних діянь, а саме наявність умислу та мети, не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 та покладається на розсуд суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечних діянь, які містять об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, та вид застосованих примусових заходів медичного характеру, в апеляційній скарзі не заперечуються та сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції недотримані.

Так, однією з загальних ознак суб`єкта злочин є осудність.

Юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності, згідно із передбачених ст. 19 КК України критеріїв, є відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Відповідно до вимог ст. ст. 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Отже, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Водночас, мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, встановлено, що згідно висновку судово- психіатричної експертизи № 69 від 14.02.2023, ОСОБА_9 у період вчинення інкримінованих їй діянь страждала, та на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, епізодичний тип перебігу. За своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними.

Із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву. як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені, відповідно до ст. 505 КПК України є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджуються з доводами сторони обвунуааення, що висновки місцевого суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчинених суспільно небезпечних діянь, а саме наявність умислу та мети, не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, не ґрунтуються на вимогах закону та на матеріалах кримінального провадження.

Пунктом 3 частини 1 статті 413 КПК Украпїни регламентовано, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є неравильне тлумачення закону, яке суперчить його точному змісту.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 408 КГІК України, суд апеляційної інстанції змінює ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного характеру у разі зміни правової кваліфікації діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за менш тяжке діяння або пом`якшення виду примусових заходів медичного або виховного характеру.

Враховуючи викладене, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, знайшли підвердження, ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.07.2024 щодо ОСОБА_9 , слід змінити,

виключивши посилання на спрямованість умислу і мету її дій при вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 413. 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року, стосовно ОСОБА_9 змінити.

Виключити з ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року, посилання на спрямованість умислу та мети дій ОСОБА_9 на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України.

В іншій частині ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.07.2024, стосовно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4