КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/9233/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/2758/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

власника майна: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу власника майна приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0001189 від 26 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року клопотання прокурора другого наглядового відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на тимчасово вилучене 28 лютого 2025 року у ході проведення обшуку за місцем здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

1. завірену копію Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, том №2, записи за 25 грудня 2025 року на 3 аркушах в прошитому вигляді;

2. оригінал заяви ОСОБА_8 від 25 грудня 2024 року щодо виїзду за кордон її доньки ОСОБА_9 із долученими до неї документами, а саме: копія свідоцтва про шлюб від 31 липня 2015 року на 1 арк; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 лютого 2024 року на 2 арк.; копію Апостилю на 1 арк.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 лютого 2024 року (переведено на англійську мову) на 1 арк.; копію Апостилю (переведено на англійську мову) на 1 арк., всього на 9 арк. у прошитому вигляді; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 25 грудня 2024 року на 1 арк.; вимогу в порядку статті 93 КПК України від 31 грудня 2024 року № на 1 арк.; лист щодо надання інформації приватним нотаріусом ОСОБА_7 від 20 січня 2025 року №01/01-16 на 1 арк.; завірену копія Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, том №1, записи за 14 лютого 2024 року та за 22 липня 2024 року на 5 аркушах у прошитому вигляді; оригінал заяви ОСОБА_8 від 22 липня 2024 року щодо виїзду за кордон її доньки ОСОБА_9 із долученими до неї документами, копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк., всього на 3 арк. у прошитому вигляді; оригінал довіреності ОСОБА_8 від 14 лютого 2024 року з долученими до неї документами, а саме: копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 14 лютого 2024 року, всього на 3 арк. у прошитому вигляді; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 14 лютого 2024 року на 1 арк.; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 22 липня 2024 року на 1 арк.; табель обліку робочого часу із підписами ОСОБА_7 10 шт. на 1 арк. кожен; відомості нарахування заробітної плати за 2024 рік з підписами ОСОБА_7 10 шт. на 1 арк. кожен; аркуші паперу з чорновими записами 5 шт. на 1 арк. кожен; паперовий поштовий конверт із чорновими записами 1 шт.

У задоволенні інших вимог клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 направила до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалі слідчого судді скасувати в частині задоволення клопотання прокурора про арешт майна та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

У мотивування апеляційної скарги зазначає, що згідно протоколу обшуку від 28 лютого 2025 року обшук було проведено з 11 год. 56 хв. до 13 год. 47 хв. та були вилучені інші документи, ніж були зазначені в ухвалі слідчого судді, а саме: нотаріальні документи щодо іншої особи, ніж зазначено у вказаній ухвалі, - ОСОБА_8 .

Вказує, що клопотання прокурора стосувалось ОСОБА_8 та прокурор своє клопотання обґрунтовував документами, що стосуються ОСОБА_8 .

Посилається на те, що така особа, як ОСОБА_8 , їй невідома, до неї, як до нотаріуса чи як до приватної особи, ніколи не зверталася, а відповідно і нотаріальних дій щодо неї приватним нотаріусом ОСОБА_7 ніколи не вчинялось.

Зауважує, що до неї, як до нотаріуса, неодноразово зверталась інша особа - ОСОБА_8 та її особа була встановлена приватним нотаріусом ОСОБА_7 за паспортом громадянина України і підстав для відмови у вчиненні щодо неї нотаріальних дій щодо цієї особи в неї не було.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення власника майна ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001189 від 26 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року у справі №761/7710/25 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей, документів і предметів, які мають значення для досудового розслідування, перелік яких зазначено в ухвалі.

28 лютого 2025 року на виконання вказаної ухвали слідчими СБ України проведено обшук за місцем здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно, а саме: завірену копію Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, том № 2, записи за 25 грудня 2025 року на 3 аркушах в прошитому вигляді; оригінал заяви ОСОБА_8 від 25 грудня 2024 року щодо виїзду за кордон її доньки ОСОБА_9 із долученими до неї документами, а саме: копія свідоцтва про шлюб від 31 липня 2015 року на 1 арк; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 лютого 2024 року на 2 арк.; копію Апостилю на 1 арк.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 лютого 2024 року (переведено на англійську мову) на 1 арк.; копію Апостилю (переведено на англійську мову) на 1 арк., всього на 9 арк. у прошитому вигляді; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 25 грудня 2024 року на 1 арк.; вимогу в порядку статті 93 КПК України від 31 грудня 2024 року № на 1 арк.; лист щодо надання інформації приватним нотаріусом ОСОБА_7 від 20 січня 2025 року №01/01-16 на 1 арк.; завірену копію Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, том № 1, записи за 14 лютого 2024 року та за 22 липня 2024 року на 5 аркушах у прошитому вигляді; оригінал заяви ОСОБА_8 від 22 липня 2024 року щодо виїзду за кордон її доньки ОСОБА_9 з долученими до неї документами, копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк., всього на 3 арк. у прошитому вигляді; оригінал довіреності ОСОБА_8 від 14 лютого 2024 року з долученими до неї документами, а саме: копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 14 лютого 2024 року, всього на 3 арк. у прошитому вигляді; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 14 лютого 2024 року на 1 арк.; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 22 липня 2024 року на 1 арк.; табель обліку робочого часу із підписами ОСОБА_7 10 шт. на 1 арк. кожен; відомості нарахування заробітної плати за 2024 рік з підписами ОСОБА_7 10 шт. на 1 арк. кожен; аркуші паперу із чорновими записами 5 шт. на 1 арк. кожен; паперовий поштовий конверт із чорновими записами 1 шт., мобільний телефон Redmi Note 11 Pro 5G в чохлі чорного кольору (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 ) із сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки Redmi Note 8 Pro в чохлі коричневого кольору (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_5 ) із сім-картою оператора мобільного зв`язку: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (помічнику нотаріуса ОСОБА_7 ).

28 лютого 2025 року слідчим винесено постанову про визнання вилученого майна речовими доказами у кримінальному провадженні №0001189 від 26 грудня 2024 року.

04 березня 2025 року до Шевченківського районного сулу м. Києва надійшло клопотання прокурора другого наглядового відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001189 від 26 грудня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року клопотання прокурора другого наглядового відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на тимчасово вилучене 28 лютого 2025 року у ході проведення обшуку за місцем здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

1. завірену копію Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, том №2, записи за 25 грудня 2025 року на 3 аркушах в прошитому вигляді;

2. оригінал заяви ОСОБА_8 від 25 грудня 2024 року щодо виїзду за кордон її доньки ОСОБА_9 із долученими до неї документами, а саме: копія свідоцтва про шлюб від 31 липня 2015 року на 1 арк; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 лютого 2024 року на 2 арк.; копію Апостилю на 1 арк.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 лютого 2024 року (переведено на англійську мову) на 1 арк.; копію Апостилю (переведено на англійську мову) на 1 арк., всього на 9 арк. у прошитому вигляді; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 25 грудня 2024 року на 1 арк.; вимогу в порядку статті 93 КПК України від 31 грудня 2024 року № на 1 арк.; лист щодо надання інформації приватним нотаріусом ОСОБА_7 від 20 січня 2025 року №01/01-16 на 1 арк.; завірену копія Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, том №1, записи за 14 лютого 2024 року та за 22 липня 2024 року на 5 аркушах у прошитому вигляді; оригінал заяви ОСОБА_8 від 22 липня 2024 року щодо виїзду за кордон її доньки ОСОБА_9 із долученими до неї документами, копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк., всього на 3 арк. у прошитому вигляді; оригінал довіреності ОСОБА_8 від 14 лютого 2024 року з долученими до неї документами, а саме: копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 14 лютого 2024 року, всього на 3 арк. у прошитому вигляді; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 14 лютого 2024 року на 1 арк.; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 22 липня 2024 року на 1 арк.; табель обліку робочого часу із підписами ОСОБА_7 10 шт. на 1 арк. кожен; відомості нарахування заробітної плати за 2024 рік з підписами ОСОБА_7 10 шт. на 1 арк. кожен; аркуші паперу з чорновими записами 5 шт. на 1 арк. кожен; паперовий поштовий конверт із чорновими записами 1 шт.

У задоволенні інших вимог клопотання - відмовлено.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена апелянтом лише в частині задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги та лише щодо накладення арешту на майно.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме: завірену копію Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, том №2, записи за 25 грудня 2025 року на 3 аркушах в прошитому вигляді; оригінал заяви ОСОБА_8 від 25 грудня 2024 року щодо виїзду за кордон її доньки ОСОБА_9 із долученими до неї документами, а саме: копія свідоцтва про шлюб від 31 липня 2015 року на 1 арк; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 лютого 2024 року на 2 арк.; копію Апостилю на 1 арк.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 лютого 2024 року (переведено на англійську мову) на 1 арк.; копію Апостилю (переведено на англійську мову) на 1 арк., всього на 9 арк. у прошитому вигляді; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 25 грудня 2024 року на 1 арк.; вимогу в порядку статті 93 КПК України від 31 грудня 2024 року № на 1 арк.; лист щодо надання інформації приватним нотаріусом ОСОБА_7 від 20 січня 2025 року №01/01-16 на 1 арк.; завірену копія Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, том №1, записи за 14 лютого 2024 року та за 22 липня 2024 року на 5 аркушах у прошитому вигляді; оригінал заяви ОСОБА_8 від 22 липня 2024 року щодо виїзду за кордон її доньки ОСОБА_9 із долученими до неї документами, копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк., всього на 3 арк. у прошитому вигляді; оригінал довіреності ОСОБА_8 від 14 лютого 2024 року з долученими до неї документами, а саме: копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 на 1 арк.; витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 14 лютого 2024 року, всього на 3 арк. у прошитому вигляді; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 14 лютого 2024 року на 1 арк.; інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 22 липня 2024 року на 1 арк.; табель обліку робочого часу із підписами ОСОБА_7 10 шт. на 1 арк. кожен; відомості нарахування заробітної плати за 2024 рік з підписами ОСОБА_7 10 шт. на 1 арк. кожен; аркуші паперу з чорновими записами 5 шт. на 1 арк. кожен; паперовий поштовий конверт із чорновими записами 1 шт., зважаючи на те, що вказані документи можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні №0001189 від 26 грудня 2024 року, а отже відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення судових експертиз.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що слідчим у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт, і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, не заслуговують на увагу суду доводи скаржника про те, що така особа, як ОСОБА_8 , їй невідома, до неї, як до нотаріуса чи як до приватної особи, ніколи не зверталася, а відповідно і нотаріальних дій щодо неї приватним нотаріусом ОСОБА_7 ніколи не вчинялось, а до неї, як до нотаріуса, неодноразово зверталась інша особа - ОСОБА_8 та її особа була встановлена приватним нотаріусом ОСОБА_7 за паспортом громадянина України і підстав для відмови у вчиненні щодо неї нотаріальних дій щодо цієї особи в неї не було, оскільки такі доводи на даному етапі досудового розслідування є передчасними та такими, що не спростовують висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту.

Перевірка наведених апелянтом обставин, збір доказів на їх підтвердження або спростування і є метою проведення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001189 від 26 грудня 2024 року.

Доводи скаржника про те, що згідно протоколу обшуку від 28 лютого 2025 року обшук було проведено з 11 год. 56 хв. до 13 год. 47 хв. та були вилучені інші документи, ніж були зазначені в ухвалі слідчого судді, а саме: нотаріальні документи щодо іншої особи, ніж зазначено у вказаній ухвалі, - ОСОБА_8 , а клопотання прокурора стосувалось ОСОБА_8 та прокурор своє клопотання обґрунтовував документами, що стосуються ОСОБА_8 , є безпідставними з огляду на те, що як саме клопотання про арешт майна, так і всі докази, долучені до клопотання, стосуються саме ОСОБА_8 .

На даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане у клопотанні та вилучене майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже дане майно відповідає ознакам, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Незастосування у даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді в частині, що оскаржується, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу власника майна приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4