печерський районний суд міста києва
пр. № 1-кс-8380/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви керівника ГСУ ДБР ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2020 по розгляду провадження 757/52768/20-к,-

УСТАНОВИВ:

13.02.2025 до мого провадження надійшла заява слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви керівника ГСУ ДБР ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2020 по розгляду провадження 757/52768/20-к.

Заява вмотивована тим, що судове рішення, яке є заявник просить роз`яснити, ухвалене слідчим суддею ОСОБА_5 , який згідно штатного розпису є діючим суддею Печерського районного суду м. Києва, а відтак з метою уникнення сумнів у неупередженості слідчий суддя ОСОБА_3 просила відвести її від розгляду вказаного провадження.

В судове засідання учасники та слідчий суддя не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Слідчим суддею, з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд заяви у відсутність сторін.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали заяви та клопотання, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Слід відмітити, що у відповідності з ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Таким чином, КПК України не передбачає роз`яснення судового рішення іншим суддею чи складом суду, вказана позиція викладена в ухвалі Апеляційного суду міста Києва № 757/52742/16-к від 19.09.2017.

Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

За таких обставин подальший розгляд слідчим суддею ОСОБА_3 провадження за заявою про роз`яснення ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2020, поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом.

Таким чином, заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76, 81, 82 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду заяви керівника ГСУ ДБР ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2020 в рамках провадження 757/52768/20-к.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6