ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6620/19
провадження № 1-кп/753/190/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0008106 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

ОСОБА_9 подав клопотання про скасування заборони в частині користування об`єктом нерухомого майна - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , об`єкт житлової нерухомості реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 00. Клопотання обґрунтоване тим, що з часу заборони користування даною квартирою, на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року, доступу до квартири немає і тому можливості з 2018 року по теперішній час підтримувати та слідкувати за належним станом каналізаційної та водопостачальних систем.

Сторона захисту підтримала вказане клопотання.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. При цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, зокрема: за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України; за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, а на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України; за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Вказаною нормою також передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Також, арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування; арешт було накладено необґрунтовано.

Таким чином, особа, що заявила клопотання про скасування арешту, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Даючи оцінку обставинам, наведеним в ухвалі слідчого судді про арешт майна, та беручи до уваги, що при арешті майна з метою забезпечення збереження речових доказів перевіряється лише доказове значення майна, на яке накладається арешт, при цьому добросовісність набувача такого майна не є перешкодою для його арешту на цій підставі (ч. 10 ст. 170 КПК України), суд дійшов висновку, що арешт на майно було накладено обґрунтовано, оскільки на той час і на даний час існують достатні підстави вважати, що вказана квартира може бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Водночас з наведених у клопотанні обставин вбачається наявність підстав для перегляду цього заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на те, що строки кримінального провадження тривають, суд дійшов до переконання, що обмеження прав власника арештованого майна щодо користування таким майном не є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 174, 369-371 КПК України, суд, -.

УХВАЛИВ:

Скасувати заборону, накладену ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2018 року, користуватись об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , об`єкт житлової нерухомості реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 00, який на праві власності належить ОСОБА_9 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий

Судді