ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000011 від 21 січня 2023 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, молдована, із середньо-технічною освітою, працюючого в ФГ «Вивчарик», не одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_11

Провадження № 11-кп/822/66/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_12

Категорія: ст. 122 КК України Доповідач: ОСОБА_13 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового злочину не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, закрито за відсутності предмету спору.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 20 січня 2023 року приблизно о 21 годині 57 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи біля продуктового магазину, який розташований по вул. Центральній, № 5 в с. Берестя Чернівецького (колишнього Новоселицького) району Чернівецької області, під час раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_9 , переслідуючи умисел, направлений на спричинення йому тілесних ушкоджень, розуміючи характер своїх дій, умисно наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область обличчя, після чого повалив ОСОБА_9 на землю та наніс ще 2 удари лівою ногою в область голови, у зв`язку із чим ОСОБА_9 втратив свідомість.

Внаслідок вказаних дій, обвинувачений спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді саден м`яких тканин лобної ділянки, струсу головного мозку, забою головного мозку середнього ступеня важкості, субдуральної гематоми зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що не є небезпечним для життя та не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

На вказаний вирок суду представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини, просить вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2024 року скасувати на ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення і за його вчинення призначити йому реальну міру покарання в межах санкції вказаної статті.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України, не врахував думки потерпілого про необхідність призначення обвинуваченому більш суворої, а саме реальної міри покарання та належним чином не обґрунтував та не навів об`єктивних підстав прийняття такого рішення.

Вказує, що ОСОБА_6 не сприяв встановленню всіх обставин вчинення кримінального правопорушення на етапі досудового розслідування, намагався затягнути розгляд справи, надав суду першої інстанції недостовірні показання з приводу обставин, які стали причиною побиття потерпіло ОСОБА_9 , також не вчиняв реальних дій для надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_9 , а обливши його холодною водою, привів до настання ще гірших наслідків для здоров`я потерпілого.

Апелює тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, оскільки ОСОБА_6 надав суду першої інстанції свідчення, які не відповідають критеріям правдивості та достовірності, щирого жалю з приводу вчиненого не проявив, щирого співчуття не висловив, а завдану шкоду відшкодував через тривалий період часу.

Зазначає, що висновки про позитивну характеристику ОСОБА_6 не відповідають дійсності, оскільки останній систематично зловживає спритними напоями, неодноразово вчиняв у стані алкогольного сп`яніння домашнє насильство над колишньою дружиною та дітьми, перебуває на «Д» обліку.

Таким чином вважає, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а за своїм розміром є несправедливим через його м`якість.

На вказану апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав заперечення, в яких просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Подані заперечення обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при постановленні вироку правильно та об`єктивно врахував всі обставини по даній справі, вірно застосував вимоги ст. 65 та 75 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Вказує, що ОСОБА_6 в суді першої інстанції повністю визнав вину і щиро розкаявся, відшкодував заподіяну шкоду як матеріальну так і моральну в повному обсязі, засуджує свою протиправну поведінку, в судовому засіданні просив вибачення у потерпілої сторони.

Апеляційний розгляд проводився у відсутності потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 , які були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду справи, що за приписами ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає здійсненню судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій, жодним з учасників провадження не оспорюються, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 щодо законності призначеного ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінальних покарань», передбачено, що, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Судова колегія вважає, що таких вимог районний суд у повній мірі дотримався.

Так, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 раніше не судимий, вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, його молодий вік, а також особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та добровільно відшкодував завдану шкоду.

В якості обставин, які пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд належним чином врахував, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 , судом першої інстанції правильно враховано всі обставини, з якими закон про кримінальну відповідальність пов`язує призначення покарання.

Доводи захисника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про м`якість покарання є не обґрунтованими. Суд першої інстанції прийняв рішення про вид та розмір покарання на основі дослідження обставин справи та характеристик обвинуваченого, відповідно до яких останній характеризується позитивно (т. 1 а.с. 133), на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (т. 1 а.с. 131) та в повній мірі відшкодував потерпілому моральну та матеріальну шкоду, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (т. 2 а.с. 162).

Крім того, думка потерпілого може враховуватись судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною. Саме тому доводи захисника щодо прийняття судом першої інстанції рішення всупереч позиції потерпілого, не є підставою для скасування по суті правильного судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливе виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без реального відбуття призначеного покарання, із застосуванням до останнього положень ст. 75, 76 КК України.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у виді позбавлення волі із звільненням від відбування реального покарання з випробуванням, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для зміни чи скасування вироку судова колегія не вбачає, а тому у задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_13

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3