490/1537/25 14.03.2025
н/п 1-кс/490/1199/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1537/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 01.03.2025 р.

В обґрунтування скарги вказав, що 01.03.2025 р. він подав заяву про вчинення про вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених відповідно ч.4 ст.191, ст.366 КК України до Миколаївської обласної прокуратури, проте відомості за його заявою до ЄРДР внесено не було.

У поданій ним заяві вказав, що група осіб - Голови Правління АГК «Парма», створеного в 1999р, - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та адвокат ОСОБА_11 , за попередньою змовою, використовуючи документи з очевидними ознаками підробки (зокрема, договір та квитанцію від 22.08.1993р.), надавала неправдиві пояснення і показання, та завдяки судовим рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва та Миколаївського апеляційного суду у справах №487/1004/16, №487/5705/16, №487/5524/18, встановлювала факти, яких не існувало та наявність яких не підтверджувалася належними доказами. а саме факти придбання АГК «Парма» металевого гаражу у власність 22.08.1993року та передачі АГК «Парма» цього гаражу ОСОБА_3 .

Так, ОСОБА_4 , два його сини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не член АГК - родич ОСОБА_12 , ОСОБА_7 - член Ревізійної комісії АГК, яким заборонено бути членами Правління, ОСОБА_8 , виключений з членів АГК (докази додаються), а також адвокат ОСОБА_13 вирішили заволодіти гаражем, який знаходиться у володінні ОСОБА_3 . Заволодіти шляхом внесення до Рішень(Протоколів) Правління АГК від 31.08.2015 р. та 23.01.2016р. завідомо неправдивої інформації про право власності АГК «Парма» на гараж, на підставі фальшивих документів - договору та квитанціїї від 22.08.1993року Договір та квитанція від 22.08.1993 року є очевидно фальшивими для будь-якої розсудливої людини, оскільки АГК «Парма» створена в 1999 тобто лише через шість років після нібито укладеного 22.08.1993 року договору.

У судовому засідання ОСОБА_3 скаргу підтримав, пославшись на обставини у ній викладені.

Уповноважена особа Миколаївської обласної прокуратури у судове засідання не з`явилась, від прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_14 надійшла заява про розгляд скарги без його участі, в якій останній просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки у заяві ОСОБА_3 не наведено формальних ознак злочинів, які заявник вважає вчиненими. При цьому, заявником у вказаній заяві, наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, можливого кримінального правопорушення. Крім того, прокурором зазначено, що факти, які викладені в заяві ОСОБА_3 , досліджуються в межах кримінального провадженні №0000831 від 22.10.2020 за ч.1 ст.358 КК України, на підтвердження чого останнім надано витяг з ЄРДР за №0000831 від 22.10.2020 за ч.1 ст.358 КК України.

Вислухавши доводи скаржника ОСОБА_3 , вивчивши доводи скарги, додані до неї матеріали, а також і матеріали надані прокурором, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

01.03.2025 р. ОСОБА_3 подав заяву про вчинення про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ст.366 КК України до Миколаївської обласної прокуратури, в якій вказав, що група осіб - Голови Правління АГК «Парма», створеного в 1999р, - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та адвокат ОСОБА_11 , за попередньою змовою, використовуючи документи з очевидними ознаками підробки (зокрема, договір та квитанцію від 22.08.1993р.), надавала неправдиві пояснення і показання, та завдяки судовим рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва та Миколаївського апеляційного суду у справах №487/1004/16, №487/5705/16, №487/5524/18, встановлювала факти, яких не існувало та наявність яких не підтверджувалася належними доказами. а саме факти придбання АГК «Парма» металевого гаражу у власність 22.08.1993року та передачі АГК «Парма» цього гаражу ОСОБА_3 . Так, ОСОБА_4 , два його сини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не член АГК - родич ОСОБА_12 , ОСОБА_7 - член Ревізійної комісії АГК, яким заборонено бути членами Правління, ОСОБА_8 , виключений з членів АГК (докази додаються), а також адвокат ОСОБА_13 вирішили заволодіти гаражем, який знаходиться у володінні ОСОБА_3 . Заволодіти шляхом внесення до Рішень(Протоколів) Правління АГК від 31.08.2015 р. та 23.01.2016р. завідомо неправдивої інформації про право власності АГК «Парма» на гараж, на підставі фальшивих документів - договору та квитанціїї від 22.08.1993року Договір та квитанція від 22.08.1993 року є очевидно фальшивими для будь-якої розсудливої людини, оскільки АГК «Парма» створена в 1999 тобто лише через шість років після нібито укладеного 22.08.1993 року договору.

Відомості, викладені у вказаній заяві, прокурором до ЄРДР не внесені, оскільки, на думку прокурора, у заяві ОСОБА_3 не наведено формальних ознак злочинів, які заявник вважає вчиненими. При цьому, заявником у вказаній заяві, наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, можливого кримінального правопорушення. Крім того, факти, які викладені в заяві ОСОБА_3 , досліджуються в межах кримінального провадженні №0000831 від 22.10.2020 за ч.1 ст.358 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до п. 3 розділу 3 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 р. № 100, заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017р. № 930, керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Великої палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Слідчим суддею встановлено, що з заявою про вчинення злочину ОСОБА_3 звертається не вперше та за відомостями, що викладені у попередніх заявах ОСОБА_3 , вже здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень №0000831 від 22.10.2020 за ч.1 ст.358 КК України та №0000108 від 15.07.2020 р. за ч.1 ст.384 КК України.

Твердження заявника про те, що і за його заявою від 01.03.2025 р. має бути внесено відомості до ЄРДР, але за іншою кваліфікацією, тобто за іншим складом злочину, безпідставні, виходячи з обставин подій, про які йдеться у заяві та виключної компетенції саме органу досудового розслідування у кваліфікації відповідно до встановлених ознак кримінального правопорушення.

Зобов`язання органу досудового розслідування внести до ЄРДР нові відомості про вчинення кримінальних правопорушень, наведених у заяві від 01.03.2025 р., за ч.4 ст.. ст. 191 та ст. 366 КК України, фактично матиме наслідки у виді втручання у діяльність слідчого стосовно розслідуваного кримінального провадження, в ході якого і встановлюються конкретні обставини подій.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Вказаний висновок, узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у п. 27 Постанови від 03.07.2019 р. у справі №288/1158/16-к, згідно якої закон не покладає на потерпілого обов`язку встановлення обставин кримінального правопорушення та його кваліфікації. Зазначене є винятковою компетенцією органів досудового розслідування, державного обвинувачення і суду.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1