КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Згідно з вироком суду, 20 липня 2021 року близько 14 години, ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння перебував за місцем проживання по АДРЕСА_1 , де в одній з кімнат побачив свою співмешканку ОСОБА_8 , яка вступила в статевий зв`язок з ОСОБА_9 .

В цей час у ОСОБА_5 на ґрунті ревнощів, які супроводжувалися почуттям незадоволеності та злості, виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , перебуваючи в тому ж місці, в той же час, в стані алкогольного сп`яніння, взяв у руку ніж, який знаходився на кухні та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо допускаючи та бажаючи настання смерті ОСОБА_9 , цілеспрямовано та умисно наніс останньому удар ножем в область грудної клітини, де знаходяться життєво-важливі органи, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітки, гемоторакс зліва, виконавши таким чином усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

В апеляційній скарзі обвинуваченні) ОСОБА_5 .ДО посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неповноту судового розгляду, просить вирок Бородянського районного суду Київської області від 3 1 жовтня 2023 року скасувати.

Не погоджуючись з вироком, апелянт вказує, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, так як не мав наміру вбивати потерпілого, а матеріали провадження відносно нього були сфальсифікованими слідчими.

Апелянт вважає, що його винуватість не доведена поза розумним сумнівом, суд не встановив факту вчинення злочину.

В апеляції вказано, що дії ОСОБА_5 були спрямовані лише на захист його сім`ї, а саме співмешканки ОСОБА_8 від протиправних дій ОСОБА_9 .

Під час судового розгляду обвинувачений висловлював своє ставлення до даного злочину і вказував, що він нікого не хотів вбивати, лише по чоловічому хотів захистити та відстояти честь своєї співмешканки ОСОБА_8 .

Також під час судового розгляду жоден із свідків не повідомив про те, що чули від ОСОБА_5 якісь висловлювання, з яких можна зробити висновок про наявність у нього умислу вбити ОСОБА_9 .

Як вважає апелянт, в основу оскаржуваного вироку суд поклав лише недостовірні показання потерпілого ОСОБА_9 та надав перевагу їм, повністю проігнорувавши показання ОСОБА_5 та свідків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року, перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 15, ч 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та визначити покарання з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання.

Суд першої інстанції, на думку захисника, по суті не надав належну оцінку доводам обвинуваченого, які він висловив у дебатах та з невідомих причин не проаналізував версію подій, які відбулися 20 липня 2021 року, яку розповів обвинувачений про те, що інкримінованого злочину він не вчиняв.

Зокрема, ОСОБА_5 зазначав, що коли він повернувся додому та зайшов до кімнати, то побачив як ОСОБА_9 душить ліктем його співмешканку, яка лежала на дивані, а потерпілий був зовсім роздягнутий. Побачивши його, ОСОБА_5 зайшов у кімнату, ОСОБА_9 перебуваючи в агресивному і неадекватному стані, кинувся тікати. При цьому, ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_9 намагався її зґвалтувати. У зв`язку з чим, ОСОБА_5 побіг за ОСОБА_9 , який стояв біля літньої кухні, з ножем в руках. Він намагався відібрати ніж, у зв`язку з чим виникла штовханина, в ході якої ОСОБА_5 відібрав ніж у ОСОБА_9 , та можливо в цей момент і наніс один удар потерпілому. Проте, як зазначає ОСОБА_5 , він не мав умислу на протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Окрім того, суд першої інстанції не надав оцінки тому, що свідок ОСОБА_11 під час допиту повідомила, що була присутня в якості понятої під час огляду місця події в будинку АДРЕСА_1 , 20 липня 2021 року, та в її присутності ОСОБА_8 повідомила співробітникам поліції про те, що потерпілий ОСОБА_9 намагався її зґвалтувати, а ОСОБА_5 намагався цьому завадити.

Суд першої інстанції, як вважає апелянт, не надав оцінки і розбіжностям у показаннях обвинуваченого, потерпілого та свідків.

На думку захисника, прямого умислу у ОСОБА_5 на вбивство потерпілого ОСОБА_9 не було, а тілесні ушкодження потерпілому були спричинені під час бійки та спробі відібрати ніж.

Таким чином, як вважає захисник, дії її підзахисного ОСОБА_5 підлягають перекваліфікації з ч. 2 с. 15, ч. 1 ст. 1 15 на ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки внаслідок завданого ним удару ножем потерпілому було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При цьому захисника вказує, що покарання вважає має бути призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості злочину, особи засудженого та обставин, що пом`якшують покарання, в межах санкції закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений розглянутими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , показаннями свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , рапортом чергового відділення поліції №2 Бучанського районного управління поліції ГУПІІ у Київській області від 20 липня 2021 року, даними протоколу огляду місця події від 20 липня 2021 року, висновком судово-медичного експерта №45/д від 05 жовтня 2021 року, висновком судово-психіатричного експерта №487 від 04 серпня 2021 року.

Наведеними у вироку доказами підтверджується, що ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах па вбивство потерпілого ОСОБА_9 , а дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 1 15 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апеляційних скарг те, що зібраними у справі доказами не підтверджується винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 1 15 КК України, та доводи захисника про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, є безпідставними, оскільки спростовуються, викладеними у вироку доказами в сукупності.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним частково у пред`явленому звинуваченні, проте не визнавав того, що умисно наніс тілесне ушкодження ножем потерпілому ОСОБА_9 , наголошуючи на тому, що лише відмахнувся від потерпілого лівою рукою з ножем та кинув потерпілого на асфальт. Також обвинувачений стверджував, що не мав прямого умислу на заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Таку позицію обвинуваченого суд першої інстанції розцінив, як спосіб захисту та обґрунтовано визнав показання обвинуваченого такими, що направлені на ухилення від відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, оскільки показання обвинуваченого спростовуються наведеними у вироку доказами.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснював, що він, його співмешканка ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_13 разом вживали алкогольні напої. Першою додому пішла ОСОБА_8 , в який час пішов ОСОБА_9 і куди, ОСОБА_5 не побачив. Згодом і сам ОСОБА_5 пішов додому, зайшовши в будинок, в дальній кімнаті побачив ОСОБА_9 , який був голий, в одних шкарпетках, давив ліктем на шию його співмешканки. Побачивши ОСОБА_5 , ОСОБА_9 вибіг з будинку. Біля дверей навпроти літньої кухні стояв ОСОБА_9 та тримав ножа в руках, в цей час ОСОБА_14 підійшов до нього, викрутив руку та забрав ножа. Коли ОСОБА_9 кинувся на нього, ОСОБА_5 , то він відмахнувся лівою рукою з ножем, ніж випав, в цей час схопив ОСОБА_15 та кинув на асфальт і пішов додому.

З показань потерпілого ОСОБА_9 убачається, що близько 13 години 20 липня 2021 року він повернувся з роботи додому. Біля сільського магазину зустрів компанію, в якій був обвинувачений ОСОБА_5 та його співмешканка ОСОБА_8 . Разом з ними вжив спиртні напої. ОСОБА_8 запропонувала йому усамітнитися, тому вони пішли до неї додому, а ОСОБА_5 залишився в компанії. Вдома у ОСОБА_8 вступили в статевий зв`язок, обоє були роздягнені. Коли в зал будинку відкрилися двері, він побачив ОСОБА_5 , який пішов на кухню і взяв ніж. Коли він намагався вийти з будинку, то в коридорі зустрівся з ОСОБА_5 , який вийшов з кухні. Отримавши удар ножем в грудну клітину намагався втекти від ОСОБА_5 , який його переслідував. Добігши до магазину встиг попросити допомогу і втратив свідомість. В статеві стосунки з ОСОБА_8 вступив за її добровільною згодою, тілесні ушкодження їй не наносив, і фізичну силу до неї не застосовував. Коли він запитав ОСОБА_8 про співмешканця, вона відповіла, що той нічого не дізнається.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона йшла в магазин та побачила, що біля магазину лежить ОСОБА_9 , без свідомості. Він був повністю голий. На його тілі були сліди ножового удару і кров. Також біля магазину знаходився ОСОБА_5 , який говорив, що це зробив він. ОСОБА_8 жила з ОСОБА_5 .

Також свідок ОСОБА_11 пояснила, що до того як вона зайшла у будинок, ОСОБА_8 не бачила. ! Іід час огляду місця події вона була понятою. Бачила в будинку ОСОБА_8 , яка була нормально одягнена, її лице було як у людини, яка п`є. Якщо б у неї були тілесні ушкодження, то вони б кинулись їй в очі, а так на її обличчі тілесних ушкоджень не було. Під час проведення огляду ОСОБА_8 говорила, що ОСОБА_9 хотів її зґвалтувати. В будинку, як завжди було безладдя, слідів крові в будинку вона не бачила, бачила сліди крові на подвір`ї біля хвіртки. ОСОБА_8 виправдовувалась перед ОСОБА_5 , що вона не хотіла, що ОСОБА_9 хотів її зґвалтувати. Огляд місця події проводився з фіксацією. Після цих подій вона спілкувалася з ОСОБА_8 , але та нічого не повідомляла.

Отже, згідно з показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 від побачив потерпілого ОСОБА_9 з ножем у руках біля літньої кухні, а потерпілий стверджував, що отримав удар ножем, коли намагався вийти з будинку та в коридорі зустрівся з ОСОБА_5 , який вийшов з кухні.

Свідок ОСОБА_11 при огляді домоволодіння не бачила слідів крові в будинку, сліди крові бачила біля хвіртки.

У протоколі огляду місця події від 20 липня 2021 року зафіксовано наявність плям бурого кольору зліва біля входу до будинку.

Аналізуючи наведені докази в сукупності, можна дійти до висновку про те, що показання потерпілого ОСОБА_9 щодо місця нанесення йому удару ножем підтверджуються частково показаннями свідка ОСОБА_11 та даними протоколу огляду місця події.

В усякому разі, тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 не були завдані у кімнаті, де він перебував з цивільною дружиною ОСОБА_5 - ОСОБА_16 , а тому твердження в апеляції обвинуваченого про те, що він захищав свою цивільну дружину від посягань з боку потерпілого є безпідставним.

Також є безпідставним твердження апелянтів про те, що ОСОБА_5 не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 .

Висновком судово-медичного експерта № 45/д від 05 жовтня 2021 року встановлено, що виявлене в ОСОБА_9 тілесне ушкодження у виді проникаючого поранення грудної клітки з проникненням в плевральну порожнину, гемоторакс зліва, без ушкодження внутрішніх органів є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпечності для життя.

Також у висновку судово-медичного експерта вказано, що проникаюче поранення грудної клітки виникло від дії гострого предмету, яким міг бути клинок ножа.

Згідно із встановленими судом обставинами тілесне ушкодження потерпілому було завдано ножем.

В ході огляду місця пригоди - домоволодіння АДРЕСА_1 Залісся 20 липня 2021 року обвинувачений ОСОБА_5 вказав на ніж, який було виявлено в кухні на столі, та вилучено. Вилучений з місця пригоди ніж описаний у протоколі огляду так: ніж з пластиковою ручкою білого кольору, яка у верхній частині обмотана золеною стрічкою, довжина ручки приблизно 10 см, довжина леза складає приблизно 17 см, ширина леза складає приблизно 3,5-5 см.

Отже, обвинувачений, діючи па грунті ревнощів, ножем з довжиною леза 17 см. та шириною 3,5-5 см завдав потерпілому удар в ліву частину грудної клітини, спричинивши проникаюче поранення з явищем гемотораксу.

Вказані обставини у сукупності свідчать про наявність у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого, а тому суду першої інстанції з урахуванням мотиву злочину, знаряддя заподіяння тілесних ушкоджень, локалізації нанесення удару ножем, характеру та тяжкості тілесних ушкоджень обгрунтовано дійшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом наявності у ОСОБА_5 умислу на заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Таким чином, доводи захисника про те, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати зач. 1 ст. 121 КК України, як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а не за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, є безпідставними, оскільки згідно зі встановленими судом обставинами кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи обвинуваченого про те, що матеріали провадження відносно нього були сфальсифікованими слідчими є безпідставними, позаяк будь-яких даних про те, що під час проведення досудового розслідування були порушені права обвинуваченого чи на ОСОБА_5 вчинявся тиск, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи захисника та обвинуваченого, що судом не усунуті розбіжності у показаннях свідків, потерпілого та самого обвинуваченого, а також те, що судом надано перевагу показанням потерпілого, є безпідставними, оскільки судом при розгляді справи розбіжностей не встановлено, а показанням всіх учасників, у тому числі і свідків, надано належну та об`єктивну оцінку. При цьому, розбіжності в показаннях на думку обвинуваченого, щодо обставин, які передували події злочину та після події злочину можна розцінити як різне суб`єктивне сприйняття одних і тих же подій з урахуванням перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є несудимим у в силу вимог ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, постійної роботи не мас, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та призначив покарання у виді позбавлення волі з урахуванням вимог ст. 68 КК України.

Колегія суддів вважає, що міри призначенні ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції дотримався мети покарання та загальних засад призначення покарання, виконавши вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, а тому відповідні доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності індивідуалізації покарання та персоніфікацію кримінальної відповідальності є необґрунтованими.

Разом з тим, в апеляціях обвинуваченого та його захисника не наведено доводів щодо підстав для пом`якшення ОСОБА_5 покарання, а апеляційний суд не убачає підстав для пом`якшення покарання, призначеного обвинуваченому оскаржуваним вироком.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважаючи вирок Бородянського районного суду Київської області від ЗІ жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 законним, обґрунтованим та вмотивованим, не убачає підстав для його зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 939/2393/21

Провадження №11-кп/824/1033/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_17

Доповідач ОСОБА_1