УХВАЛА

13.01.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

подане старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_7 ,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні №0001616 від 13.12.2023,

стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Мар`янівка Звягельського району Житомирської області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 30 діб.

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що в 24.03.2022 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України.

Цього ж дня, відповідно до наказу №75 командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду солдат резерву запасної роти в/ч НОМЕР_1 .

09.07.2022 солдата ОСОБА_5 згідно наказу №177 командира в/ч НОМЕР_1 призначено на посаду стрільця-снайпера 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 .

15.10.2022 згідно з наказом №278 командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 увільнено від посади та зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 .

01.11.2022 відповідно до наказу № 297 командира в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-снайпера 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 .

02.12.2022 згідно з наказом № 328 командира в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 самовільно залишив місце служби район зосередження мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 в смузі відповідальності оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

12.12.2022 згідно з наказом № 339 командира в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 увільнено від посади та зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 у зв`язку з самовільним залишенням місця служби 02.12.2022.

27.02.2023 солдат ОСОБА_5 , який перебував у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 самостійно повернувся до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

05.10.2023 відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги 3 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи на посаді номера обслуги 3 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, о 08 год 30 хв 07.10.2023 самовільно залишив пункт дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 08.04.2024, коли прибув до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 та визначених місцях служби з 07.10.2023 по 08.04.2024 військовослужбовець ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконує, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив, та проводив час на власний розсуд.

19.09.2024 військовослужбовцю ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбачених ч.5 ст.407 КК України, та у зв`язку з неможливістю його вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 направлено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, яке відповідно до поштового повідомлення вручене 24.09.2024.

Окрім цього, повідомлення про підозру направлено до в/ч НОМЕР_1 , яке військова частина отримала 20.09.2024.

20.09.2024 підозрюваний ОСОБА_5 оголошений у розшук.

01.10.2024 провадження у кримінальному провадженні зупинено.

26.11.2024 місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 встановлено та цього ж дня підозрюваного ОСОБА_5 затримано.

27.11.2024 ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14.01.2025.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: витягом з наказів командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу військової частини, призначення на посаду, про самовільне залишення військової частини та припинення військової служби; наказами про призначення службового розслідування та про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_5 ; показаннями військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

09.01.2025 підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику адвокату ОСОБА_6 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному закінчується 14.01.2025, але для прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені необхідно здійснити наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, прийняти процесуальні рішення: виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти та вручити обвинувальний акт, який необхідно направити до Новоград-Волинського районного суду Житомирської області для розгляду, але до 14.01.2025 провести підготовче судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_5 неможливо, що позбавляє прокурора можливості подати клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Мотивуючи необхідність продовження терміну дії запобіжного заходу, слідчий посилається на те, що, на думку сторони обвинувачення, ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшилися. Так, існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком від п`яти до десяти років. Окрім того, що підозрюваний ОСОБА_5 перебував у розшуку, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У зв`язку із цим, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на даний час не зменшився.

Зважаючи на вказані ризики, які на даний час не зменшилися, тяжкість кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає за необхідне продовжити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що його не затримували, він сам прибув до поліції, не переховувався, перебував вдома. Хоче продовжувати військову службу. Підтвердив, що самовільно залишив військову частину за сімейними обставинами. Просив відмовити у задоволенні клопотання та визначити заставу.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у виді застави.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001616 від 13.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19.09.2024 складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення з правою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України, яке 26.11.2024 вручене підозрюваному.

09.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше оголошеної підозри.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27.11.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 1401.2025.

09.01.2025 підозрюваному та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликалися слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу 27.11.2024 слідчим суддею було встановлено достатньо підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що заявлений ризик продовжує існувати на момент вирішення питання про продовження строку дії попереднього запобіжного заходу, а саме, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, обставини та характер можливого правопорушення, а саме що ОСОБА_5 самовільно залишив місце служби та не повідомляв про місце свого перебування компетентні органи, перебував у розшуку, є підстави припускати, що у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Таким чином, існування наразі обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, на переконання слідчого судді, свідчить про необхідність продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Згідно з частиною 8 статті 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, для задоволення клопотання і подальшого тримання підозрюваного під вартою до 13.02.2025 включно.

Слідчий суддя бере до уваги, що під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою захисником були надані докази у спростування обставин, на основі у т.ч. яких слідчий суддя при обранні запобіжного заходу дійшов висновку про невизначення підозрюваному застави.

Так, захисником надано, зокрема, копію постанови Новодністровського міського суду Чернівецької області у справі №719/613/24 за результатом розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ІНФОРМАЦІЯ_4 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (щодо спроби незаконного перетинання державного кордону з України). Даною постановою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Захистом також наведено пояснення та надано відповідні докази на їх підтвердження наявність у ОСОБА_5 певних життєвих обставин, які спонукали до ухилення від проходження військової служби та виконання обов`язку.

При цьому, слідчий суддя враховує, що наданими стороною захисту доказами не підтверджено наявність у підозрюваного поважних причин неявки у встановлені строки для проходження ВЛК, однак, беруться до уваги пояснення і переконання підозрюваного щодо твердого наміру надалі проходити військову службу та виконувати свій обов`язок із захисту держави.

Відтак, беручи до уваги встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає за можливе одночасно з вирішенням питання щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначити підозрюваному заставу.

Так, нормами абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний не працює, тому слідчий суддя вважає за можливе визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 60560 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень). На переконання слідчого судді така сума застави за встановлених фактичних обставин зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку у разі її внесення, бути достатнім стримуючим фактором для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

У разі звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави, слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 176, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 534 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 13.02.2025 включно.

Встановити строк дії ухвали до 13.02.2025 включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м.Житомира.

Розмір застави визначити у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарань.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання підозрюваного під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 14-20 год 17.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1