Провадження № 11-кп/824/2218/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою зі змінами та доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000935 обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, працюючого заступником начальника охорони ТОВ «ДЕФЕНДО», розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 1 (один) рік.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , до засудженого ОСОБА_8 - задоволено частково.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 , 100 000 (сто тисяч) грн., завданої злочином моральної шкоди.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення 680876 (шістсот вісімдесят тисяч вісімсот сімдесят шість) грн, завданих злочином матеріальних збитків.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухваленовідрахавувати з дня його фактичного затримання.

До вступу вироку в законну силі, обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 23 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. обвинуваченому ОСОБА_8 , за адресою проживання: АДРЕСА_2 , строком на 60 днів, до 25.10.2024 року включно.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки передбачені ч. 5 ст.194 КПК України: прибувати на першу вимогу до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не залишати місце свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23 год. до 07 год., без дозволу суду.

Вирішено питання щодо пред`явлених цивільних позовів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у службовій недбалості, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, яке спричинило тяжкі наслідки, за наступних обставин.

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві від 29.04.2016 № 314 ОСОБА_8 призначено на посаду слідчого слідчого відділення Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - Голосїївське УП). Наказом начальника ГУНП у м. Києві від 21.07.2018 № 736 о/с його призначено на посаду старшого слідчого відділення № 1 з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві.

Згідно зі ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» (далі-Закон) ОСОБА_8 склав присягу вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Наказом ГУНП в м. Києві від 28.09.2018 № 991 о/с ОСОБА_8 присвоєно спеціальне звання старший лейтенант поліції.

Відповідно до ст. 1 Закону Національна поліція України - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Одним з принципів діяльності поліції є законність, що передбачає вчинення дій виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (ст. 8 Закону).

Основні повноваження поліції встановлені ст. 23 Закону, згідно з якою поліція: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 6) здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності; та інші.

У ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначено, що органи Національної поліції є правоохоронним органом.

Таким чином, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді старшого слідчого відділення № 1 з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві, маючи спеціальне звання старший лейтенант поліції, здійснював функції представника влади, був наділений спеціальними повноваженнями у кримінальному провадженні, тобто був службовою особою в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частинами 1 та 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення, або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов?язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У ст. 169 КПК України вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 («клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено»), ч. 6 ст. 173 («ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено») цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об?єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об?єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ст. 100 КПК України закріплено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 N? 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов?язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок), яким передбачено, що:вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, який здійснює таке провадження (п. 7); відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, який здійснює таке провадження (п. 8);для обліку речових доказів у кожному органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, відповідальною особою ведеться книга обліку речових доказів (далі - книга обліку) за формою згідно з додатком 1, яка нумерується, прошнуровується, засвідчується підписом керівника слідчого підрозділу і скріплюється печаткою органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ. Книга обліку зберігається у відповідальної особи (п. 9); взяття на облік речових доказів проводиться не пізніше наступного дня після їх вилучення (отримання) шляхом внесення відповідного запису до книги обліку. У разі коли облік речових доказів у книзі обліку не може бути проведений своєчасно з об`єктивних причин (значна віддаленість місця вилучення (отримання) речових доказів від місцезнаходження органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ тощо), такий облік повинен проводитися в день їх фактичної доставки. Якщо день, в який повинен бути проведений облік речових доказів, припадає на святковий або інший неробочий день, їх облік проводиться у перший після нього робочий день (п. 10); запис про вилучені (отримані) речові докази робиться у книзі обліку відповідальною особою на підставі протоколу, в якому зафіксовано факт їх вилучення (отримання), поданого слідчим, який здійснює кримінальне провадження.

Якщо речові докази залишаються в матеріалах кримінального провадження і не здаються на зберігання до обладнаного приміщення чи спеціального сейфа або передаються на зберігання до іншого місця зберігання, визначеного в цьому Порядку, в книзі обліку робиться відповідна відмітка із зазначенням прізвища слідчого, який здійснює кримінальне провадження (п. 11); під час передачі матеріалів кримінального провадження від одного слідчого іншому ними у присутності відповідальної особи проводиться перевірка цілісності упаковки чи бирки, прикріпленої до речових доказів, переданих на зберігання до обладнаного приміщення чи спеціального сейфу, і відповідність упаковки чи бирки вимогам цього Порядку. Результати перевірки засвідчуються підписами осіб, що проводили перевірку, у книзі обліку (п. 14);перевірка стану та умов зберігання речових доказів, правильності ведення документів щодо їх приймання та обліку проводиться щокварталу керівником слідчого підрозділу (п. 16); речові докази у вигляді готівки у національній валюті України або іноземній валюті передаються для зберігання уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ (далі - уповноважений банк). У разі коли готівка у національній валюті України чи іноземній валюті не містить слідів кримінального правопорушення, валютні кошти зараховуються на спеціально визначені для цієї мети депозитні рахунки уповноваженого банку (п. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Незважаючи на зазначені вимоги законів України та нормативно-правових актів, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду старшого слідчого відділення № 1 з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві, будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, допустив службову недбалість при наступних обставинах.

Так, Голосіївським УП на підставі матеріалів контролюючих органів 20.10.2017 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009866 по факту можливого зловживання службовим становищем службовими особами Державної авіаційної служби України за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Постановою про створення групи слідчих від 01.11.2017 начальником слідчого відділу Голосіївського УП ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0009866 створено групу слідчих у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Старшим слідчої групи призначено старшого слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ОСОБА_8

ОСОБА_8 26.12.2017 приступив до виконання службових повноважень щодо здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2018 № 752/23101/17 надано дозвіл у кримінальному провадженні №0009866 на обшук у приміщенні ВВ ТОВ «Ватек», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 7, з метою відшукання та вилучення знарядь вчинення злочину.

На виконання ухвали суду слідчим ОСОБА_8 у період часу з 14 год. 20 хв. 21.11.2018 до 01 год. 50 хв. 22.11.2018 у м. Києві по вул. Обсерваторна, 7 за участю захисника ОСОБА_9 , представника товариства ОСОБА_16 , у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , оперативних співробітників ГУКЗЕ СБУ та інших осіб проведено обшук у приміщеннях ВВ ТОВ «Ватек», під час якого виявлено та вилучено грошові кошти, а саме: 26600 доларів США, 16000 євро, 175 англійських фунтів, 660 російських рублів, 30 швейцарських франків, 40 польських злотих, 2000 гривень, що належать директору товариства ОСОБА_10 , які ідентифіковано слідчим у протоколі обшуку за номерами і серіями купюр, а також ноутбук марки «НР», серійний номер 2СЕ24513 РS, вартістю 10248,35 грн., що перебував на балансі ВВ ТОВ «Ватек», особові картки працівників товариства, інші документи.

До Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_8 за погодженням із процесуальним керівником - прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_19 23.11.2018 направлено клопотання про накладення арешту на вилучене майно та грошові кошти.

Слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва 10.12.2018 у справі № 752/23101/17 винесено ухвалу про часткове задоволення клопотання слідчого ОСОБА_8 , накладено арешт на ноутбук «НР», серійний номер 2СЕ24513 РS, в частині арешту грошових коштів відмовлено.

У цей же день після судового засідання слідчий ОСОБА_8 запросив до свого службового кабінету № 417 у приміщенні Голосіївського УП за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, представників ВВ ТОВ «Ватек» ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , яким показав вилучені грошові кошти, але відмовився їх повертати до отримання повного тексту ухвали суду.

Однак після оголошення повного тексту ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2018 у справі № 752/23101/17 щодо часткового задоволення клопотання слідчого ОСОБА_8 про накладення арешту на ноутбук «НР» та відмови в арешті грошових коштів останній, діючи в порушення вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, відповідно до якої відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна, грошові кошти директору ВВ ТОВ «Ватек» ОСОБА_10 не повернув, не забезпечив їх належне зберігання, а надалі через службову недбалість допустив втрату тимчасово вилученого майна.

Так, старший слідчий відділення № 1 з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів слідчого відділу Голосіївського УП ОСОБА_8 у період з 10.12.2018 по 18.07.2019, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні Голосіївського УП за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, будучи службовою особою, відповідальною за зберігання майна вилученого у кримінальному провадженні №0009866 від 20.10.2017, маючи реальні можливості забезпечити належне зберігання речового доказу, передавши їх у встановленому законом порядку для зберігання через управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в м. Києві до уповноваженого банку, однак неналежно виконуючи покладені на нього законом службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, діючи в порушення вимог ст. 100 КПК України, а також п.п. 7-16, 21 Порядку зберігання речових доказів, вилучені грошові кошти: 26600 доларів США, 16000 євро, 175 англійських фунтів, 660 російських рублів, 30 швейцарських франків, 40 польських злотих, 2000 гривень, що належать ОСОБА_10 , а також ноутбук марки «НР», серійний номер 2СЕ24513 РS, вартістю 10248,35 грн., що належить ВВ ТОВ «Ватек», не оглянув, не долучив своєю постановою до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу, не визначив місце їх зберігання, не забезпечив передання вилученого ноутбука відповідальній особі Голосіївського УП для зберігання у спеціальному приміщенні, обладнаному для зберігання речових доказів, а також не передав на зберігання уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, вилучених грошових коштів ОСОБА_10 , тобто не вжив жодних заходів з метою забезпечення належного збереження вилученого майна.

Унаслідок тривалої бездіяльності слідчого ОСОБА_8 , яка виразилася у неналежному зберіганні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0009866, грошові кошти та ноутбук не були обліковані у книзі обліку речових доказів, безконтрольно знаходилися у службовому кабінеті слідчого № 417 Голосіївського УП, до якого мало доступ невизначене коло осіб і були втрачені унаслідок протиправних дій не встановлених слідством осіб.

У зв`язку з установленими фактами недбалості та невиходом на службу слідчого ОСОБА_8 комісією у складі заступника начальника управління поліції - начальника слідчого відділу Голосіївського управління поліції ОСОБА_20 , виконувача обов`язків заступника начальника слідчого відділу Голосіївського управління поліції ОСОБА_21 , начальника відділення розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів ОСОБА_22 18.07.2019 складено акт і вилучено з службового кабінету № 417 Голосіївського УП, де розташоване робоче місце ОСОБА_8 , кримінальне провадження № 0009866 у 14 томах та встановлено відсутність вилучених у вказаному провадженні грошових коштів у розмірі 26600 доларів США, 16000 євро, 175 англійських фунтів, 660 російських рублів, 30 швейцарських франків, 40 польських злотих, 2000 гривень, що належать ОСОБА_10 , і станом на 18.07.2019 за офіційним курсом Національного банку України становило 1 160 684, 30 гривень.

Крім того, 10.06.2020 під час огляду кімнати речових доказів та книги обліку речових доказів Голосіївського УП виявлено відсутність ноутбука, що належить ВВ ТОВ «Ватек», марки «НР», серійний номер 2СЕ24513 РS, вартістю 10 248,35 гривень.

Загальна сума збитків, завданих ОСОБА_8 унаслідок втрати тимчасово вилученого майна через неналежне виконання своїх службових обов`язків, становить 1 170 932,65 грн, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є тяжким наслідком.

На вказаний вирок захисник подала апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями, наводячи відповідне обґрунтування.

До початку апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження за поданою апеляційною скаргою, від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання захисник вказує, що з моменту вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення згідно обвинувального акта, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України з 18.07.2019 по дату судового засідання 22.04.2025 минуло 5 років 9 місяців 4 дні.

Прокурор подав заперечення на клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, в яких просить відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення клопотання захисника та закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто, встановивши наявність передбачених законом, зокрема ст. 49 КК України, підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд зобов`язаний прийняти таке рішення, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України 18 липня 2019 року. У відповідності до ст. 12 КК України його віднесено до нетяжких злочинів.

Станом на час розгляду матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 минуло більше 5 років з дня вчинення інкримінованого йому злочину.

При цьому, слід звернути увагу на те, що, як вірно зазначає захисник, в матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази, які б вказували на те, що обвинувачений ухилялися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні перебіг давності зупинявся з 06.03.2023 по 20.03.2023 року, тому вказаний період не враховано в загальний строк.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений просив задовольнити клопотання захисника про звільнення його від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження, тобто надав згоду, як передбачено ч. 8 ст. 284, ст. 285 КПК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну нею шкоду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у разі постановлення судом ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вимагати вирішення заявленого позову в порядку цивільного судочинства.

Така позиція узгоджується із практикою Верховного Суду (постанови від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, від 15 травня 2019 року у справі № 617/609/15-к, від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, від 10 серпня 2021 року у справі № 161/694/20, від 10 січня 2022 року у справі № 661/2681/18, від 19 грудня 2023 року у справі 378/1005/20, від 08 травня 2024 року у справі № 376/2282/21).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, роз`яснивши потерпілому право пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання захисника є обґрунтованим, у зв`язку з чим його слід задовольнити, вирок скасувати, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження - закрити.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя