Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" кримінальне провадження № 0002956 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Луганська, громадянки України,

що зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

судимої:

1) вироком Жовтневого районного суду м. Луганська від 25.05.2009

за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 4 роки 6 місяців

позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування

покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

2) вироком Жовтневого районного суду м. Луганська від 17.12.2010

за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на 4 роки 7 місяців позбавлення волі;

3) вироком Подільського районного суду м. Києва від 07.02.2017

за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

4) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2019

за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 3 роки 6 місяців

позбавлення волі, звільненої 24.05.2022 у зв`язку з відбуттям покарання,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 8 серпня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2024 ОСОБА_7 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України і їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неповноту судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. 09.08.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18.07.2024. Цим Законом ст.51 КУпАП викладено в новій редакції і визначено граничну вартість майна, за крадіжку якої настає адміністративна і, відповідно, кримінальна відповідальність. Суд відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення товарознавчої експертизи мобільного телефону "Samsung Galaxy A22 5G", хоча сторона захисту звертала увагу на те, що експерт Київського НДЕКЦ не витребувала матеріали кримінального провадження, а тому їй не були відомі серійний номер та пароль доступу, не дослідила технічні характеристики, технічний стан і ступінь зносу телефону, не вмикала телефон і лише здійснила порівняння вартості мобільних телефонів "Samsung" у мережі Інтернет. Під час ідентифікації телефону експерт зазначила, що встановлено лінійку та об`єм оперативної і вбудованої пам`яті наданого на дослідження телефону, додала скріншот з мережі Інтернет, пославшись на відомості SM-A226B, які невідомо звідки взяла. При цьому не зазначила розмір вбудованої пам`яті, рік випуску телефону, кількість відпрацьованих годин з моменту його придбання, його технічний стан, що суттєво впливає на вартість. Тому, на переконання сторони захисту, висновок експерта № СЕ-19/111-22/45225-ТВ від 21.10.2022 необґрунтований, суперечить іншим доказам у справі і викликає об`єктивні сумніви в його правильності.

Крім того, вказує, що сторона обвинувачення надала суду лише фотознімок коробки з-під мобільного телефону із зазначенням на ній серійного номера R9WT108H40H, марки та моделі "Samsung Galaxy A22 5G", але квитанція, яка б підтверджувала вартість, за яку потерпіла придбала телефон, у справі відсутня. З огляду на викладене стверджує, що всупереч вимогам ст.91 КПК України не було встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Також захисник стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і ставить під сумнів достовірність показань свідка ОСОБА_9 - працівника поліції, який під час слідчого експерименту описав жінку, яка вчинила крадіжку, вказав, що вона була у чорній масці, і що він затримав її самостійно. Проте, чому він відсутній на відеозаписі, на якому зафіксовано, як ОСОБА_7 виходить з території автовокзалу, і чи впевнений у тому, що особа, яка вчинила крадіжку мобільного телефону та була у чорній масці, це ОСОБА_7 , в судовому засіданні свідок повідомити не зміг. Вже в судовому засіданні свідок показав, що затримав ОСОБА_7 разом з напарником, і це ж підтвердив свідок ОСОБА_10 . У той же час, відповідно до показань ОСОБА_7 ОСОБА_9 підійшов до неї вже після прибуття слідчо-оперативної групи.

У той же час, з відеозапису, який є додатком до протоколу затримання ОСОБА_7 , вбачається, що вона бажала користуватися правовою допомогою захисника, проте особистий обшук відбувся без участі захисника, чим було порушено її право на захист. Показання ОСОБА_7 , яка заперечила свою причетність до крадіжки телефону, підтверджуються висновком судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/111-24/7127-Д від 20.03.2024, згідно з яким виявлений на поверхні мобільного телефону "Samsung" слід руки залишений не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Враховуючи ці обставини, на переконання захисника, суд взяв до уваги суперечливі докази сторони обвинувачення, не витлумачив усі сумніви на користь його підзахисної, як це передбачено ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, і мотивував свої висновки на припущеннях.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 зазначає про істотне порушення її прав та свобод, яке виразилось у тому, що працівники поліції безпідставно її затримали, при цьому погрожували фізичною розправою, на що суд першої інстанції не звернув уваги. Наголошує на тому, що на мобільному телефоні не було виявлено слідів її рук, і що докази у кримінальному провадженні отримані з порушенням прав і свобод людини, а тому є недопустимими. Просить суд апеляційної інстанції прийняти справедливе рішення і вважає, що призначене їй покарання є надто суворим.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника, який підтримав апеляційні скарги сторони захисту; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, просила вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження, оскільки обвинувачена померла; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 18 жовтня 2022 року близько 16 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи біля платформи № 34 на автостанції, що за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 32, звернула увагу на ОСОБА_11 , яка була вдягнута у чорний жилет з кишенями, стояла біля лівої частини пасажирського автобуса та витягувала з багажного відділення валізу. Реалізуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 підійшла з правої сторони до ОСОБА_11 , дочекалась, поки та стане у зігнутому положенні, і, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, лівою рукою викрала з правої кишені чорного жилета ОСОБА_11 чохол-книжку рожевого кольору вартістю 111 гривень 67 копійок, в якому знаходився мобільний телефон "Samsung Galaxy A22 5G" вартістю 7 199 гривень 33 копійки в sim-карткою, яка матеріальної цінності не становить, та платіжна карта банку Королівства Нідерландів "Rabobank" з написом " ОСОБА_12 ", яка матеріальної цінності також не становить.

Після цього ОСОБА_7 залишила місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 7 311 гривень.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю наведених у ньому доказів, яким суд дав належну оцінку, а саме, показаннями потерпілої ОСОБА_11 та свідків, у тому числі працівників поліції, які були очевидцями вчинення обвинуваченою крадіжки і в подальшому її затримали.

Потерпіла ОСОБА_11 показала, що 18 жовтня 2022 року близько 16 години 30 хвилин повернулася з Нідерландів в Україну на автобусі. Її зустрічав чоловік. На платформі було багато людей, серед яких пасажири автобуса і якісь жінки, які штовхали тих, що вийшов з автобусу. У правій кишені її жилета був телефон "Samsung Galaxy A22" у чохлі, в якому також була платіжна карта на її ім`я. В телефоні була sim-картка з номером телефону Нідерландів. Діставши речі з багажного відділення автобусу, вона і чоловік на автомобілі поїхали додому. Також вона мала при собі другий телефон, на який їй зателефонували з поліції та повідомили, що її телефон викрали разом з платіжною картою. Після цього вона і чоловік повернулася на автостанцію, де двоє працівників поліції показали їй вже опечатаний телефон і повідомили, що затримали жінку, яка його викрала. На час придбання цей телефон коштував приблизно 8 000 гривень, однак чеку вона не має. Не заперечує, що визначена експертом середня вартість такого телефону, придбаного у березні 2022 року, могла становити 7 199 гривень 33 копійки. Телефон був захищений паролем, наразі вона не пам`ятає, чи повідомляла поліцейським пароль.

Також потерпіла повідомила, що не може сказати, чи була ОСОБА_7 в той день поряд, оскільки навколо було багато людей. Разом з тим, бачила обвинувачену в управлінні поліції, яка скарг на дії працівників поліції не висловлювала, про здійснення на неї тиску не повідомляла, і працівники поліції тиску на обвинувачену не чинили.

Свідок ОСОБА_13 показав, що 18 жовтня 2022 року дружина та донька приїхали з Нідерландів, він їх зустрів і допоміг дружині дістати валізу з багажного відділення автобусу. Забравши речі, вони через декілька хвилин поїхали на автомобілі додому. Обвинувачену він не бачив, оскільки на автовокзалі було багато людей. Згодом йому зателефонував син та повідомив, що телефонували з поліції та запитували, чи не викрали телефон мами. Потім поліцейський зателефонував дружині на другий телефон, вона перевірила кишені та з`ясувала, що її мобільний телефон зник. Поліцейський запросив їх до відділу поліції, а потім вони разом пішли пішки до автовокзалу, де проводили слідчі дії. Як вилучали мобільний телефон у обвинуваченої, не бачив.

Свідок ОСОБА_10 показав, що працює оперуповноваженим УКР ГУНП в м. Києві і в жовтні 2022 року разом з ОСОБА_9 здійснював профілактичні заходи щодо попередження вчинення кримінальних правопорушень у Шевченківському районі м. Києва. В районі автовокзалу на вул. Симона Петлюри, 32, в м. Києві помітили жінку на платформі, яка поводила себе підозріло, нервувала, озиралася по сторонам та робила хаотичні рухи. Це була обвинувачена ОСОБА_7 . У подальшому біля платформи припаркувався автобус, з якого вийшли пасажири. Обвинувачена підійшла до однієї з пасажирок, яка була у довгому жилеті, дістала з кишені жилета мобільний телефон, розвернулася і швидко пішла на вихід з автостанції. Разом з ОСОБА_9 він наздогнав та затримав обвинувачену на вул. Жилянській. У неї попросили документи, запитали, чи має вона при собі речі, які їй не належать. ОСОБА_7 відразу повідомила, що має при собі викрадений мобільний телефон, але телефон не показувала. Вони викликали слідчо-оперативну групу, до приїзду якої стояли поряд з обвинуваченою. Потім він зателефонував потерпілій, контакти якої отримав від чергового відділу поліції, та повідомив про необхідність прибути до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві. Особистий обшук ОСОБА_7 проводили працівники слідчо-оперативної групи, а він в цей час знаходився поруч. Участі в обшуку і вилученні речей не брав, тиск на обвинувачену ні він, ні слідчі не чинили.

Свідок ОСОБА_9 - помічник оперуповноваженого УКР ГУНП в м. Києві дав суду показання аналогічного змісту про викрадення ОСОБА_7 мобільного телефону та її затримання разом з ОСОБА_10 .

Відповідно до показань свідка ОСОБА_14 у жовтні 2022 року на вул. Жилянській в м. Києві у вечірній час на пропозицію працівника поліції вона була понятою при тому, як правоохоронці, одна з яких була дівчиною, діставали з сумочки обвинуваченої речі, зокрема, мобільний телефон "Samsung" у чохлі. Тиск на обвинувачену не чинився, вона лише відповідала на запитання поліцейських, сама нічого не розповідала. Також при проведенні слідчої дії була інша понята - жінка, з якою вони по закінченню підписали протокол, зауважень до якого не було. Без понятих працівники поліції ніяких дій не вчиняли.

Ці показання суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони логічні, послідовні, об`єктивно узгоджуються між собою, і істотних суперечностей між ними, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, лише з огляду на те, що під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 повідомив, що затримав ОСОБА_7 сам, а в судовому засіданні показав, що з напарником, колегія суддів не вбачає.

Крім того, ці показання суд узгоджуються з іншими доказами, зокрема, даними, які містяться в:

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18.10.2022, в якій потерпіла ОСОБА_11 повідомила, що 18.10.2022 близько 17 години, коли вона перебувала в районі вул. О. Теліги, виявила відсутність належного їй телефону "Samsung Galaxy A22 5G" білого кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який коштує 8 000 гривень, що був у рожевому чохлі вартістю 400 гривень, і в середині чохла була карта банку "Rabobank" на її ім`я, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі приблизно 300 євро. В телефоні знаходилася картка мобільного оператора з номером НОМЕР_3 (т.1 а.с.90-91);

- протоколі огляду місця події від 18.10.2022, яким є платформа № 34 на автовокзалі за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 32. Зі слів ОСОБА_11 , саме на це місце 18.10.2022 близько 16 години 40 хвилин прибув автобус, на якому вона приїхала з Нідерландів, вона вийшла з автобусу, підійшла до його лівої бічної частини та нагнулася, щоб дістати валізу з багажного відсіку. У той час в правій кишені її жилета знаходився мобільний телефон "Samsung Galaxy A22 5G" з sim-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 в рожевому чохлі, в якому також була платіжна карта "Rabobank" на її ім`я (т.1 а.с.94-98);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 26.10.2022, в ході якого свідок ОСОБА_15 на місці відтворив, як 18.10.2022 близько о 16 години 50 хвилин біля платформ №№ 34 та 35 на автовокзалі за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 32, жінка, вдягнута у темний одяг та в руці якої була темна сумка, підійшла до жінки в чорному жилеті, яка вийшла з автобусу і нагнулася, щоб взяти речі з багажного відсіку, та витягла з правої кишені останньої предмет, схожий на мобільний телефон. Тримаючи телефон у правій руці, жінка притулила свою сумку до грудей та швидким кроком почала рухатися до виходу з автовокзалу по вул. Жилянській. У зв`язку з тим, що було багато людей навкруги та підозріла жінка швидко рухалася, на місці не вдалося її зупинити, у зв`язку з чим він безперервно переслідував жінку до вул. Жилянської, де наздогнав та зупинив. Після цього він представився, запитав у жінки, чи є у неї речі, які їй не належать, на що остання повідомила, що має мобільний телефон у рожевому чохлі (т.1 а.с.106-108);

- протоколі перегляду відеозапису від 29.10.2022 з системи відеоспостереження "Безпечне місто", яким зафіксований в`їзд на автостанцію. У верхньому лівому куті є дата і час (18-10-2022 16:41:04). На в`їзді на автостанцію зображено жінку, яка вдягнута у темний одяг, темне взуття, з темним волоссям, забраним у гульку, на правому плечі предмет, схожий на сумку світлого кольору, перед собою лівою рукою тримає предмет, схожий на сумку чорного кольору. Жінка рухається від в`їзду на автостанцію в сторону вул. Жилянської. Встановлено, що цією жінкою є обвинувачена ОСОБА_7 (т.1 а.с.109-111);

- протоколі затримання особи від 18.10.2022 з додатком - відеозаписом, з яких вбачається, що 18.10.2022 о 17 годині за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 107, була затримана ОСОБА_7 і під час її обшуку, проведеного в порядку, передбаченому ч.3 ст.208 КПК України, було виявлено у сумці чорного кольору та вилучено мобільний телефон "Samsung" imei НОМЕР_1 білого кольору у рожевому чохлі-книжці, в якому також знаходилася платіжна карта "Rabobank" з написом " ОСОБА_12 ". Також було виявлено і вилучено особисті речі ОСОБА_7 (т.1 а.с.132-137);

- висновку експерта № СЕ-19/111-22/45225-ТВ від 21.10.2022, у відповідності з яким на момент вчинення кримінального правопорушення станом на 18.10.2022 ринкова вартість мобільного телефону "Samsung" білого кольору з незначними слідами користування становила 7 199 гривень 33 копійки, чохла-книжки рожевого кольору з незначними слідами користування - 111 гривень 67 копійок (т.1 а.с.119-123);

- протоколі огляду предметів від 26.10.2022, під час якого було оглянуто вказані раніше чохол розкладний (типу книжка) рожевого кольору, всередині якого знаходяться мобільний телефон "Samsung" білого кольору з написом на кришці корпусу (знизу посередині) - SAMSUNG PO BOX 12987, Dublin, IE Yateley, GU466GG. UK IMEI: НОМЕР_1 і платіжна карта "Rabobank" з написами " ОСОБА_12 ", "NL65 RABO 0197 9082 76". В телефоні містяться дві sim-картки операторів мобільного зв`язку "lifecell" i "T". Під час огляду телефон не вмикався, його технічний стан та вміст інформації не досліджувалися (т.1 а.с.126-131);

- речовими доказами, якими визнано вказані вище речі, які належать ОСОБА_11 .

Обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення заперечила та показала, що 18.10.2022 приїхала на автовокзал, де чекала на призначену зустріч. Коли вийшла з вокзалу, на вулиці до неї підійшли працівники поліції та поклали в її сумочку телефон. Це були ті поліцейські, які раніше затримували її в іншому кримінальному провадженні, в якому вона була попередньо засуджена. Поліцейські пообіцяли, що якщо вона визнає вину у цій крадіжці, до неї буде застосований найбільш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання, а якщо не зізнається у вчиненому, погрожували, що їй інкримінуватимуть більше епізодів. Тому коли приїхала слідчий, вона добровільно видала вказаний телефон. Під час затримання не говорила, що телефон їй підкинули, оскільки розуміла, що до відділу поліції її відвезуть ці ж поліцейські і у неї не було адвоката. Крім того, поліцейські пропонували їй "вирішити" питання за 2 000 доларів США, проте вона не мала таких коштів і її помістили в СІЗО. Зі скаргами на дії працівників поліції до прокуратури або Державного бюро розслідувань вона не зверталась. Не володіє інформацією, звідки працівники поліції взяли мобільний телефон потерпілої, який в подальшому їй підкинули, та не розуміє, чому підкинули його саме їй.

Цим показанням суд дав оцінку і правильно не взяв їх до уваги, про що навів у вироку детальне обґрунтування.

Як вказав суд, показання обвинуваченої спростовуються показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_13 , а також свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які бачили, як ОСОБА_7 вчинила крадіжку телефону у потерпілої. Під час затримання ОСОБА_7 самостійно та добровільно видала слідчому мобільний телефон "SamsungGalaxy A22 5G" у чохлі рожевого кольору з sim-карткою та платіжною картою на ім`я ОСОБА_11 , що підтверджується даними в протоколі затримання та показаннями свідка ОСОБА_14 .

Сама обвинувачена не заперечувала, що перебувала на автостанції і підтвердила, що на записі системи відеоспостереження міста Києва "Безпечне місто", де зафіксований в`їзд на автостанцію, що на вул. С. Петлюри, 32 та її рух від в`їзду в напрямку вул. Жилянської, де вона і була затримана працівниками поліції з викраденим майном, зображена саме вона.

Ретельно суд перевірив і показання обвинуваченої в тій частині, що телефон їй підкинули працівники поліції, а вона зізналася у вчиненні крадіжки внаслідок тиску з їх боку. Така версія захисту є абсолютно нелогічною, враховуючи відсутність розумного пояснення причин, у який спосіб та за яких обставин у працівників поліції опинився мобільний телефон потерпілої, і причин, з яких працівники поліції мали намір підкинути викрадене майно саме ОСОБА_7 .

Під час затримання і складання відповідного протоколу, що здійснювалося в присутності понятих і фіксувалося за допомогою аудіо- та відеозапису, ОСОБА_7 про такі обставини не повідомляла. Свідки ОСОБА_16 і ОСОБА_10 категорично заперечили застосування до обвинуваченої будь-яких заходів примусу. Крім того, із заявами про вчинення щодо неї кримінального правопорушення з повідомленням фактичних обставин незаконного поводження з нею, що б створювало обов`язок їх розслідування, обвинувачена та її захисник не зверталися. Вперше таку версію обвинувачена висловила лише в суді першої інстанції.

Відтак, доводи в апеляційній скарзі про відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, і що суд безпідставно не взяв до уваги показання обвинуваченої, неспроможні.

Не спростовуються докази сторони обвинувачення і даними у висновку експерта № СЕ-19/111-24/7127-Д від 20.03.2024, який був залучений судом за клопотанням сторони захисту, згідно з яким на поверхні мобільного телефону "Samsung" виявлено 9 слідів рук (руки), на поверхні рожевого чохла-книжки - 1 слід пальця руки. 1 слід руки, виявлений на поверхні телефону, який придатний для ідентифікації особи, залишений не ОСОБА_7 , а іншою особою. Вирішити, чи залишені виявлені на поверхні мобільного телефону та рожевого чохла-книжки сліди ОСОБА_7 або іншою особою, не виявилось можливим у зв?язку з тим, що дані сліди непридатні для ідентифікації за ними особи (осіб) (т.3 а.с.67-86).

Як правильно звернув увагу суд, та обставина, що лише один з виявлених слідів рук (руки) залишений на поверхні телефону не ОСОБА_7 , не свідчить про те, що вказаний телефон не був нею таємно викрадений, а лише вказує, що телефон, що очевидно для речі, яку часто використовують, містить сліди рук (руки), які не є придатними для ідентифікації.

Додатково колегія суддів зауважує, що під час особистого обшуку ОСОБА_7 власноручно дістала зі своєї сумки мобільний телефон у чохлі-книжці і передала його слідчому. Слідів її пальців рук на чохлі-книжці, незважаючи на прямий тактильний контакт, також виявлено не було.

Доводи захисника про неповноту судового розгляду, оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення повторної судової товарознавчої експертизи, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Експертиза, завданням якої було визначення ринкової вартості викрадених у потерпілої чохла та мобільного телефону "Samsung", проведена особою належної кваліфікації, яка має вищу економічну освіту, тривалий стаж експертної роботи і надала відповіді на всі поставлені питання. Висновок експерта має належне мотивування, його структура відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 08.10.1998, і не викликає сумнівів у його правильності чи повноті.

При визначенні ринкової вартості телефону застосовувався порівняльний метод, оскільки витратний і дохідний не могли застосовуватися, і про це експерт навела відповідні мотиви, а також органолептичний та інструментальний методи.

В безпосередньому розпорядженні експерта були об`єкти дослідження і, провівши ідентифікацію мобільного телефону, всупереч твердженням захисника експерт встановила лінійку, модифікацію, об`єм оперативної пам`яті (4 Gb) та інші технічні характеристики телефону "Samsung Galaxy A22 5G", про що вказала на сторінці 7 висновку, а також врахувала, що телефон був у користуванні, містив малопомітні потертості і подряпини, і вказала у висновку, що товарний стан та комплектація досліджуваного виробу не відрізняється від товарного стану та комплектації підібраний подібних об`єктів. Яким чином відсутність у експерта всіх матеріалів кримінального провадження і те, що сам пристрій експертом не вмикався (захисник не оспорює, що телефон був у робочому стані), а також відсутність даних про рік випуску телефону і кількість відпрацьованих годин могли вплинути на вартість телефону, і чим взагалі передбачено врахування цих даних, захисник в апеляційній скарзі не зазначає. Модифікація SM-A226B,вказана у висновку, взята експертом з мережі Інтернет (скріншот 1), що узгоджується з даними на коробці з-під телефону (т.1 а.с.102), якої у експерта не було, проте черговий раз свідчить, що дані з мережі Інтернет експертом були використані правильно.

А тому розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, було встановлено під час досудового розслідування, і підстав для призначення повторної експертизи, на чому наголошується в апеляційній скарзі, у суду першої інстанції не було.

Таким чином суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження, і доводи в апеляційних скаргах про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону під час збирання доказів.

Згідно з ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому законом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За приписами ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушення прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права на захист.

Згідно з ч.3 ст.208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч.7 ст.223 і ст.236 цього Кодексу, тобто з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої дії.

Особистий обшук особи під час затримання є складовою частиною затримання особи в порядку ст.208 КПК і не потребує окремого дозволу на його проведення. Тому для оцінки допустимості доказів, отриманих під час затримання особи, зокрема доказів, знайдених в ході особистого обшуку особи, слід виходити з того, чи було саме затримання законним, а саме, чи існували обставини, які давали підстави для затримання.

Підставою для затримання ОСОБА_7 слугувала та обставина, що працівники поліції застали її під час вчинення злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, що відповідає п.1 ч.1 ст.208 КПК України, і невдовзі затримали.

Роль затриманої особи під час особистого обшуку є суто пасивною, і речові докази, які хоча й можуть бути отримані примусово, існують незалежно від волі особи. А тому присутність захисника не могла жодним чином вплинути на наявність чи відсутність у ОСОБА_7 майна, яке належить потерпілій, і не забезпечення її права бути представленою захисником, не дає підстав вважати, що виявлення у неї під час особистого обшуку телефону та інших речей потерпілої стало безпосереднім наслідком порушення цього права в розумінні ч.1 ст.87 КПК України.

Затримання ОСОБА_7 і пов`язаний з цим обшук були законними, проводилися в присутності понятих, фіксувалися за допомогою аудіо- та відеозапису, у зв`язку з чим відсутність захисника під час вилучення не позначилася і не могла позначитися на допустимості телефону та інших речей як речових доказів.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, ставлення ОСОБА_7 до своїх дій та їх наслідків, особу винної, яка неодноразова судима за вчинення умисних корисливих злочинів, не працює, має неповнолітню дитину та не має постійного місця проживання, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. А тому підстав вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк, близький до мінімального, установленого у санкції частини статті закону України про кримінальну відповідальність, є надто суворим, немає.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим й вмотивованим, а тому апеляційні скарги сторони захисту задоволені бути не можуть.

Разом з тим, згідно зі ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно з п.5 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним щодо реабілітації померлого.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачена ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією актового запису про смерть № 1106 від 19.09.2024, який складений Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (т.3 а.с.233). Вказані обставини є підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_7 і закриття кримінального провадження щодо неї.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 і обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

В порядку, передбаченому ст.404 КПК України, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 8 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження, в якому вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки обвинувачена померла.

Речові докази - DVD-R диск з системи відеоспостереження міста Києва "Безпечне місто", який зберігається в кримінальному провадженні (т.2 а.с.34), зберігати в кримінальному провадженні; мобільний телефон "SamsungGalaxy A22 5G" у рожевому чохлі, який належить потерпілій ОСОБА_11 зберігається в кримінальному провадженні (т.3 а.с.86), повернути ОСОБА_11 ; платіжну карту банку "Rabobank", дві sim-картки операторів мобільного зв`язку "lifecell" i "T", які належать потерпілій ОСОБА_11 і передані їй на зберігання, залишити ОСОБА_11 .

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів при проведенні судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/111-22/45225-ТВ від 21.10.2022) в сумі 933 /дев`ятсот тридцять три/ гривні 90 /дев`яносто/ копійок, судової дактилоскопічної експертизи (висновок № СЕ-19/111-24/7127-Д від 20.03.2024) в сумі 6 815 /шість тисяч вісімсот п`ятнадцять/ гривень 52 /п`ятдесят дві/ копійки, віднести на рахунок держави.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3