Номер провадження: 11-сс/813/424/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001604, внесеного до ЄРДР 09 вересня 2024 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 12 березня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, які не зменшилися та продовжує існувати, а тому є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала не відповідає повного мірою вимогам частин третьої та четвертої статті 370 КПК України, оскільки вона необґрунтована та невмотивована, з наступних підстав:

- складання та погодження повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_8 відбулось із порушенням положень ст. 276 КПК України, оскільки відсутні достатні докази для підозри зазначеної особи у вчиненні інкримінованого йому злочину. Відомості, які зазначені у повідомленні про підозру, жодними наданими стороною обвинувачення доказами, окрім недостовірних та помилкових показань ОСОБА_11 не підтверджуються, що свідчить про необґрунтованість зазначеної підозри;

- стороною обвинувачення не надано доказів необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходи у вигляді застави, відмовити.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з мотивів, наведених у ній.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін як законну та обґрунтовану, оскільки ризики наявні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції, та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційній суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження, віднесено запобіжні заходи (п. 9 ч.2 ст. 131 КПК України).

З матеріалів справи убачається, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001604 від 09 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 12 жовтня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, погрозою пошкодження чи знищення їхнього майна, розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 14.10.2024 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.10.2024 року, до ОСОБА_8 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до09.12.2024 року, без визначення розміру застави.

У наступному, ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 05.12.2024 року, залишеною без змін за наслідком апеляційного перегляду, продовжено строк тримання ОСОБА_8 під вартою до 02 лютого 2025 року, без визначення розміру застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 12 березня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави

Згідно із ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті (виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою) виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Під час надання оцінки висновкам слідчого судді апеляційний суд виходить із такого.

На цій стадії суд не може надавати іншу оцінку тому чи наявна обґрунтована підозра, якщо на момент апеляційного перегляду не надано нових доказів, які не подавалися раніше, чи не змінилися обставини, котрі мали місце на момент прийняття первісного рішення про застосування запобіжного заходу, оскільки в протилежному випадку вказане по суті буде повторним переглядом первісного рішення про застосування запобіжного заходу, що суперечить принципу поваги до остаточного судового рішення.

В оскаржуваному рішенні слідчий суддя дійшов висновку, що наявні ризики переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, установлені при застосуванні запобіжного заходу ризики продовжують існувати й надалі.

Надаючи саме таку оцінку, апеляційний суд зауважує, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК вбачається, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними, тобто такими, що продовжують існувати, якщо встановлено обґрунтовану ймовірність можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, але вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У ході застосування наведеного підходу судом враховується наступне.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду продовжує існувати, враховуючи: підозру ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого його може очікувати покарання, пов`язане з позбавленням волі; дані про особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної не притягувався, однак, відносно якого перебуває на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси два обвинувальних акта за ч. 3 ст. 368 та ч. 2 ст. 194 КК України, офіційно непрацевлаштований, у власності нерухомого або рухомого майна немає; вилучення під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 грошових коштів у загальній сумі 13 100, 00 євро, 34 700 доларів США та 262 500, 00 гривень. Наведені факти не самі по собі, а у їх взаємозв`язку свідчать про продовження існування зазначеного ризику.

Продовження існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що: обставини та характер вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, свідчить про здатність підозрюваного приховувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами; ОСОБА_8 приховує інформацію про реальне його майнове становище, зважаючи на те, що сума грошових коштів вилучена за місцем проживання ОСОБА_8 не співпадає з офіційно задекларованими доходами ОСОБА_8 .

Ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні продовжує існувати, враховуючи: його обізнаність, після набуття статусу підозрюваного, з інформацією про свідків та інших учасників кримінального провадження, якою він може скористатися для впливу на них; вчинення ймовірного злочину у співучасті з іншою особою, діями якої він безпосередньо керував та надавав вказівки, що свідчить про можливість ОСОБА_8 координувати свої дії та показання таких осіб, впливаючи на їх зміст, характер та обсяг.

Також продовжує існувати ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки, у Приморському районному суді м. Одеси розглядається два обвинувальні акта за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 194 КК України, що свідчить про схильність останнього до протиправної поведінки

Ураховуючи, що в оскаржуваному рішенні слідчий суддя, виходячи з доводів сторони обвинувачення, зазначив достатні підстави, наявність яких підтверджується дослідженими доказами, продовження існування встановлених при застосуванні та продовженні запобіжного заходу ризиків підтвердилося. Адже, як вважає колегія суддів, ймовірність настання наведених ризиків не зазначена абстрактно, а переконливо продемонстрована. Й сторона захисту не навела фактів, які б вказували, що ймовірність настання ризиків відсутня.

Вказане не свідчить, що поза всяким сумнівом ОСОБА_8 здійснюватиме відповідні дії. Але наведені факти, котрі підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, сторона захисту в ході апеляційного перегляду не спростувала.

Тому, колегія суддів відхиляє аргументи щодо недоведеності продовження існування ризиків, наявність яких правильно встановив слідчий суддя.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одесивід 29 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001604, внесеного до ЄРДР 09 вересня 2024 року,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_12 ОСОБА_3 ОСОБА_4