Справа № 686/1647/25
Провадження № 1-кп/686/688/25
23 квітня 2025 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, військовослужбовця, паспорт № НОМЕР_1 виданий 21.05.2020 органом 5116, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 3-го відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкта № 90) стрілецької роти (з охорони та оборони важливих державних об`єктів № 84, № 90, № 91) військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, що дислокується в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст.ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України 09.03.2024 о 08 год. 30 хв. не з`явився вчасно на службу із щорічної основної відпустки, в яку вибув відповідно до наказу командира вказаної військової частини від № 54 21.02.2024 та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив на власний розсуд службовий час, не пов`язаний з проходження військової служби, по 14.10.2024, коли був виявлений розшуковою групою військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України.
За нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який показав, що дійсно він, вибувши 21.02.2024 відповідно до наказу командира військової частини у щорічну основну відпустку, 09.03.2024 о 08 год. 30 хв. не з`явився на службу та перебував за місцем свого проживання, де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходження військової служби, по 14.10.2024, коли був виявлений розшуковою групою Національної гвардії України та повернутий до військової частини. При цьому він змінив номер свого мобільного (контактного з військовою частиною) телефону, нікого з командування військової частини про причини свого неприбуття з відпустки та відсутності на військовій службі не повідомляв.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 № 54 від 21.02.2024 наказано вважати таким, що вибув у щорічну основну відпустку за 2024 рік стрільця 3-го відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкта № 90) стрілецької роти (з охорони та оборони важливих державних об`єктів № 84, № 90, № 91) солдата ОСОБА_5 на 17 календарних днів (в т.ч. 2 дні на проїзд), з 21 лютого 2024 року по 08 березня 2024 року, з виїздом до м. Одеса. Підстава: рапорт солдата ОСОБА_5 від 16.02.2024, відпускний квиток № 296 від 21.02.2024.
За даними повідомлення чергового військової частини НОМЕР_2 від 09.03.2024 № 46 солдат ОСОБА_5 09.03.2024 своєчасно не прибув на службу без поважних причин, на телефоні дзвінки не відповідає, за адресою проживання відсутній. З метою з`ясування причин та умов, що сприяли неприбуттю на службу без поважних причин солдата ОСОБА_5 , наказом командира військової частини від 09.03.2024 № 186 розпочато службове розслідування, згідно з висновком якого від 18 березня 2024 року встановлено, що 16.02.2024 до служби кадрової роботи військової частини надійшов рапорт від солдата ОСОБА_5 щодо надання йому щорічної основної відпустки за 2024 рік терміном 17 календарних днів (в тому числі з урахуванням 2 діб на дорогу) з 21 лютого 2024 року. Адреса проведення відпустки вказана: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 зобов`язувався стати та знятись з військового обліку по місцю проведення відпустки.
Відповідно до розпорядження т.в.о. начальника Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 19.01.2024 № 50/4-599 особовий склад служби за контрактом та призваного по мобілізації повинен прибувати з відпусток на наступний день після закінчення відпустки не пізніше початку робочого дня, який визначений розпорядком дня військової частини, тобто солдат ОСОБА_5 повинен був з`явитися з відпустки у військовій частині не пізніше 08:30 год. 09.03.2024. Зі слів командира стрілецької роти (з охорони та оборони важливих державних об`єктів № 84, № 90, № 91) капітана ОСОБА_6 стало відомо, що перед вибуттям у щорічну основну відпустку 21.02.2024 солдата ОСОБА_5 , він провів інструктаж цьому військовослужбовцю щодо порядку проведення та повернення з відпустки, необхідності виконання військового обов`язку та недопущення правопорушень. 08.03.2024, в останній день відпустки, він зателефонував на номер телефону ОСОБА_5 для того, щоб нагадати про закінчення відпустки та необхідність в назначений час з`явитись у військовій частині. Проте, телефон був поза зоною досяжності, а у «Вайбері» була відмітка, що в мережі ОСОБА_5 був востаннє 05.03.2024... Також капітан ОСОБА_6 зателефонував у ВСП м. Одеси, де йому повідомили, що ОСОБА_5 на військовий облік не ставав по прибуттю в місце проведення відпустки. Основними причинами нез`явлення ОСОБА_5 на службу є низький морально-психологічний стан останнього, несумлінне виконання ним військового обов`язку, низький стан військової дисципліни.
13.03.2024 за вихідним номером 50/53/5-412 командиром військової частини направлено повідомлення до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (в/ч НОМЕР_4 ), Територіального управління Державного бюро розслідувань, що розташоване у м. Хмельницькому, 8 відділу 6 управління ДВКР СБУ та Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про те, що 09.03.2024 солдат ОСОБА_5 не прибув на службу з щорічної основної відпустки і можливо перебуває на території Хмельницької області.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09.03.2024 № 71 солдата ОСОБА_5 виключено з 09 березня 2024 року з усіх видів забезпечення, в зв`язку із самовільним залишенням військової частини, а наказом т.в.о. командира цієї ж військової частини від 25.04.2024 № 121 ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу.
Встановлені судом обставини підтверджуються також: даними паспорта громадянина України № НОМЕР_1 від 21.05.2020, виданого на ім`я обвинуваченого; відомостями медичної та службової характеристик, згідно з якими ОСОБА_5 обмежено придатний до військової служби, за період її проходження характеризується з негативної сторони.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Суд відхиляє показання ОСОБА_5 про те, що на службу з відпустки він вчасно не з`явився з поважних причин, оскільки таких судом не встановлено, не вказав про такі фактично і сам обвинувачений. При цьому ОСОБА_5 показав, що після залишення розташування військової частини змінив номер свого мобільного (контактного з військовою частиною) телефону, нікого з командування військової частини про причини свого неприбуття з відпустки та відсутності на військовій службі не повідомляв. Твердження ОСОБА_5 про необхідність постійного перебування поруч зі своєю співмешканкою, оскільки він припускав, що та мала намір покінчити життя самогубством, суд визнає неправдивими і даними з метою уникнення відповідальності за фактично вчинене. Разом з тим, таке припущення обвинуваченого не є поважною причиною в розумінні диспозиції ч. 5 ст. 407 КК України.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова ККС ВС від 23 листопада 2022 року, справа № 373/108/16-к, провадження № 51- 1502 км22) нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що, залишивши військову частину або місце служби на законній підставі та маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений час, військовослужбовець своєчасно до частини не з`являється і перебуває поза її розташуванням понад установлений строк, при цьому без поважних причин, якими можуть бути: хвороба військовослужбовця, його родичів, перешкоди стихійного характеру, поломка транспортного засобу та інші причини.
Поважних причин нез`явлення ОСОБА_5 вчасно на службу судом не встановлено.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 986 від 16.12.2024 ОСОБА_5 на час вчинення інкримінованого йому злочину виявляв розлад адаптації зі змішаним розладом емоцій та поведінки у вигляді адаптивних реакцій у акцентуйованої особистості, у будь-якому іншому хворобливому стані психіки не знаходився, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними й на теперішній час, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Оцінюючи такі висновки експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цими висновками, суд визнає ОСОБА_5 осудним і відповідальним за фактично скоєне.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_5 є особою не судимою, за місцем служби характеризується негативно, за місцем проживання позитивно, має батьків похилого віку, не обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив тяжкий злочин, який за своїм характером представляє особливу суспільну небезпеку, свою вину визнав частково.
Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позицію прокурора та висновок органу з питань пробації щодо високого ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середнього ризику його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, а також неможливість виправлення без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у мінімальному розмірі.
На переконання суду таке покарання, яке просили призначити прокурор та захисник, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, враховуючи положення ст.ст. 69, 75 КК України, немає.
Поряд з цим суд також враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Оскільки ОСОБА_5 засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально на тривалий термін, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність, ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_5 в строк відбуття покарання слід зарахувати час його попереднього ув`язнення з 08.01.2025 (дня взяття під варту) до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 08.01.2025 до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: