ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/170/25 Номер провадження 11-сс/814/155/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засіданняОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою з доповненнями ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 08 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою повернуто ОСОБА_6 подану нею скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України.

Роз`яснено заявнику, що відповідно до ч.7 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що зазначена вище скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава, так як місце розташування слідчого підрозділу органу досудового розслідування та посадової особи, рішення (постанову) якої має намір оскаржувати заявник, не відноситься до територіальної юрисдикції Октябрського районного суду м. Полтава.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 08 січня 2025 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про непідсудність зазначеної вище скарги та не врахував те, що: нею ( ОСОБА_6 ) разом зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження було направлено слідчому судді відомості щодо місця складання цього рішення слідчим вул. Гоголя, 25 м. Полтава, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Октябрьського районного суду м. Полтава; 25 березня 2024 року слідчим суддею, який постановив оскаржувану ухвалу, було розглянуто по суті скаргу на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Полтава, яким винесена оскаржувана постанова; досудове розслідування в кримінальному провадженні здійснено неналежним чином. Водночас апелянт посилається на те, що слідчий суддя не надав оцінку її ( ОСОБА_6 ) доводам щодо невиконання ухвали слідчого судді від 25 березня 2024 року, оскільки слідчим на підставі цього судового рішення частково внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме лише за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а не й за ст.361 КК України, не проаналізував її звернення до Офісу Генерального прокурора.

Учасники провадження були належним чином повідомлені про місце, дату, час судового засідання апеляційної інстанції та до суду не з`явились. Водночас ОСОБА_6 заявила клопотання про здійснення апеляційного розгляду за її відсутності.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, думку ОСОБА_6 у попередньому судовому засіданні на підтримку апеляційних доводів, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги з доповненнями та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга з доповненнями, як наслідок, підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог слідчим суддею повною мірою не дотримано.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 подала до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава скаргу, в якій просила: скасувати постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) ТУ ДБР у м. Полтава від 24 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2024 року за №0000861; зобов`язати ТУ ДБР у м. Полтава виконати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 25 березня 2024 року, за якою зобов`язано відповідальну особу ТУ ДБР у м. Полтава внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 22 лютого 2024 року за фактом незаконного втручання в роботу автоматизованих систем у органах та установах системи правосуддя, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, відповідно до ст.60 КПК України, продовжити досудове розслідування в кримінальному провадженні.

Так, зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів убачається, що ОСОБА_6 оскаржувала:

а) постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) ТУ ДБР у м. Полтава від 24 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2024 року за №0000861, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 і ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України;

б) дії та бездіяльність ТУ ДБР у м. Полтава щодо невиконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 25 березня 2024 року, які виразились у тому, що на підставі цього судового рішення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості лише за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, але за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.361 КК України, на підставі вказаного рішення відомості до Реєстру не внесено, не проведено досудове розслідування і не надано їй витяг із Реєстру (за ст.361 КК України). Тобто зобов`язання надати витяг із Реєстру за ст.361 КК України сформульовано як складову й похідну вимогу оскарження факту неповного виконання ухвали слідчого судді.

Таким чином, ОСОБА_6 у скарзі було наведено два зазначені вище предмети оскарження, чому слідчий суддя не надав оцінку, належним чином не проаналізуваши зміст скарги, не розмежував предмети оскарження та зробив висновок лише в аспекті оскарження ОСОБА_6 рішення слідчого, що потягнуло за собою допущення слідчим суддею істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу з огляду на наступне.

Указані вище два предмети оскарження суд апеляційної інстанції розгляне послідовно.

За змістом п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в суді, до якого її подано.

Із системного тлумачення положень ч.7 ст.100, ч.2 ст.132, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192, ч.2 ст.199, ч.1 ст.201, ч.3 ст.244, ч.10 ст.290 КПК України, за змістом яких законодавець зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ч.6 ст.9 КПК України, слідує, що за обставин цієї справи, скарга на рішення слідчого на досудовому провадженні повинна розглядатись слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що прийняв оскаржувану постанову.

Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

На відміну від кримінального (матеріального) закону, кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правилами є більш сприятливими для учасників провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Приписами ж ст.38 КПК України встановлено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють: слідчі підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Тобто органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ, а саме слідчий підрозділ, визначений у ч.1 ст.38 КПК України.

Згідно з ст.9 Закону України «Про державне бюро розслідувань» для забезпечення виконання завдань ДБР утворюються його територіальні управління, зокрема, територіальне управління, розташоване у м. Полтава, що поширює свою діяльність, у тому числі на Харківську область.

Із метою ефективного виконання покладених на ДБР завдань із 01 березня 2021 року в територіальних управліннях ДБР діють слідчі підрозділи з дислокацією у всіх областях України. Так, Третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Дніпро) ТУ ДБР у м. Полтава, який був органом досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2024 року за №0000861, та слідчим якого 24 жовтня 2024 року прийнято оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, знаходиться за адресою: вул. Старокозацька, 52 м. Дніпро, тобто у межах територіальної юрисдикції Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ, що підтверджується змістом повідомлення в.о. Директора ДБР за №ВХ 15310/157-21.

Зазначене вище повідомлення містить офіційну інформацію щодо діяльності вказаних підрозділів ДБР, яка здійснюється на підставі ЗУ «Про Державне бюро розслідувань» та КПК України з урахуванням правил підсудності, встановлених кримінальним процесуальним законом. Виходячи з правових висновків Касаційного кримінального суду Верховного Суду, які є обов`язковими для врахування судами першої та апеляційної інстанції на підставі ст.13, 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», це повідомлення підлягає врахуванню в ході вирішення питання щодо підсудності відповідних проваджень.

Проте всупереч викладеному вище апелянт, не погоджуючись із постановою старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) ТУ ДБР у м. Полтава від 24 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження, подав скаргу на згадане вище рішення слідчого до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава, а тому скаргу ОСОБА_6 у частині оскарження нею постанови про закриття кримінального провадження слід повернути як таку, що не підлягала розгляду слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава, на підставі п.2 ч.2 ст.304 КПК України.

Зазначений вище підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 28 травня 2021 року (справа №642/2666/21, провадження №51-2615 впс 21) та сформованою за схожих обставин провадження при вирішенні питання щодо підсудності справи.

Посилання ж апелянта на ухвалу Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року (справа №607/16332/20) є нерелевантними, оскільки відповідно до змісту листа в.о. Директора Державного бюро розслідувань у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань слідчі підрозділи (відділи), які розташовано у всіх областях України, почали діяти з 01 березня 2021 року, в той час як це судове рішення касаційного суду ухвалене 13 жовтня 2020 року, тобто до початку дії, зокрема, Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) ТУ ДБР у м. Полтава.

Далі суд апеляційної інстанції зауважує, що, виходячи з положень ч.4 ст.304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження в разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Норми Конституції України та КПК України гарантують право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року по справі "Скорик проти України" визначено, що право на справедливий суд, одним із аспектів якого є право на доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до слідчого судді, суду в разі незгоди із процесуальними рішеннями, дією чи бездіяльністю, в тому числі щодо предмету оскарження, не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а, отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до цього КПК України визначає, в яких випадках і які процесуальні рішення, дії чи бездіяльність, підлягають оскарженню до слідчого судді.

Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування. За вимогами вказаної норми кримінального процесуального закону на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст.314-316 КПК України (ч.2 ст.303 КПК України).

Разом з тим, оскарження дій, бездіяльності уповноважених осіб органу досудового розслідування щодо невиконання чи неналежного виконання ухвали слідчого судді, постановленої за результатами вже здійсненого розгляду скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, приписами КПК України не передбачено, а тому доводи й вимоги скарги в означеній частині не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування.

Так, КПК України не передбачено судового контролю з боку слідчого судді за діями уповноваженої особи по виконанню судового рішення. Натомість, доводи скаржника про те, що за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.361 КК України, слідчим на підставі ухвали слідчого судді не було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудового розслідувань, не проведено досудове розслідування і не надано витяг із Реєстру (за ст.361 КК України), можуть бути включені до скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, зокрема, в контексті доводів щодо неповного й неналежного досудового розслідування.

Ураховуючи викладене вище, колегія суддів уважає, що в частині оскарження ОСОБА_6 невиконання судового рішення слідчого судді від 25 березня 2024 року щодо зобов`язання відповідальної особи ТУ ДБР у м. Полтава внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчий суддя мав відмовити у відритті провадження, але безпідставно не постановив таке рішення, через це вказана помилка підлягає виправленню апеляційним судом.

Таким чином, доводи апелянта про підсудність скарги слідчому судді Октябрського районного суду м. Полтава та необхідність розгляду скарги слідчим суддею цього суду не знайшли свого підтвердження.

Що стосується тверджень ОСОБА_6 , які зводяться до неналежного й неповного здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні, то вони підлягають вирішенню під час розгляду скарги по суті, в той час як у цьому провадженні в оскаржуваній ухвалі встановлено наявність обставин, які свідчать про подання ОСОБА_6 скарги без дотримання приписів КПК України та унеможливлюють розгляд названої скарги слідчим суддею саме Октябрського районного суду м. Полтава.

Отже, апеляційна скарга, як наслідок, підлягає частковому задоволенню.

У свою чергу, колегія суддів зауважує, що повернення скарги не позбавляє права ОСОБА_6 на повторне звернення зі скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) ТУ ДБР у м. Полтава від 24 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2024 року за №0000861,до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України, з дотриманням правил підсудності, а саме до Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ, та у випадку подачі скарги із пропуском процесуального строку, визначеного ч.1 ст.304 КПК України - із заявленням клопотання про поновлення цього строку та наведенням поважності причин, що вплинули на своєчасність звернення зі скаргою.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 08 січня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою:

скаргу ОСОБА_6 в частині оскарження постанови старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) ТУ ДБР у м. Полтава від 24 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження повернути ОСОБА_6 ;

відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 в частині оскарження невиконання судового рішення слідчого судді від 25 березня 2024 року щодо зобов`язання відповідальної особи ТУ ДБР у м. Полтава внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4