Справа № 308/1001/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000419, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кролевець Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, працюючий оператором автомийки ФОП « ОСОБА_6 », згідно ст. 89 КК України раніше не судимий.

у вчиненні кримінальнго правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у кінці серпня 2024 року, але не пізніше 03.09.2024, перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , знаючи вимоги законодавства України про те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, отримав (придбав) від невстановленої досудовим розслідуванням особи конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме, один корпус гранати Ф-1 та засіб ініціації вибуху - один запал УЗРГМ-2, які у конструктивному поєднанні являють собою ручну осколкову гранату Ф-1, яка відносяться до категорії боєприпасів та придатна до вибуху, виготовлена промисловим способом, після чого, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою подальшого збуту, незаконно зберігав вказаний боєприпас у приміщенні квартири по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , по 06.09.2024.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут боєприпасів, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, попередньо домовившись про зустріч з гр. ОСОБА_7 на 06.09.2024 у приміщенні квартири по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , о 18:55 годині, передав останньому конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме, один корпус гранати Ф-1 та засіб ініціації вибуху - один запал УЗРГМ-2, які у конструктивному поєднанні являють собою ручну осколкову гранату Ф-1, яка відносяться до категорії боєприпасів та придатна до вибуху, виготовлена промисловим способом, за які одержав від ОСОБА_7 раніше обумовлену суму грошових коштів в розмірі 3300 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У ході досудового розслідування кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим 17 січня 2025 року прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 та підозрюваниий ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468 - 470, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, яку разом з обвинувальним актом подано до суду для розгляду в установленому порядку. Згідно з угодою, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 кримінального покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання. При цьому зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права.

Захисник обвинуваченого просив суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, зазначив, що при укладенні угоди були дотримані вимоги, передбачені КПК України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаюється. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473КПКУкраїни щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, зокрема, і наслідки невиконання угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування жодного насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, суд дійшов висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме як придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину відповідно.

Обвинувачений ОСОБА_4 попереджений про наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст.473 КПК України, щодо обмеження його права оскарження вироку, згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладена обвинуваченим ОСОБА_4 добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, узгоджена міра покарання визначена в межах, встановлених санкцією ч. 2 ст. 402 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, встановленим ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи, що укладена угода про визнання винуватості повністю відповідає встановленим кримінальним процесуальним законодавством вимогам, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна належить скасувати.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 січня 2025 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000419, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

2. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

3. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років та 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

4. Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати.

ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти у залі суду.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання період його перебування під вартою, а саме з 07 год. 45 хв. 26 листопада 2024 року, часу його фактичного затримання, до звільнення з-під варти в залі суду в день ухвалення вироку.

4. Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2024 року у справі № 308/18903/24 (1-кс/308/7226/24) на мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, ІМЕІ 1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_2 , та сім-картка оператора «Водафон» з номером № НОМЕР_3 , сумку камуфляжну, всередині якої наявні шампунь, зарядний пристрій, дезодорант, пластикова коробка з навушником, скасувати.

5. Речові докази по справі, а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, ІМЕІ 1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_2 , та сім-картка оператора «Водафон» з номером № НОМЕР_3 , сумку камуфляжну, всередині якої наявні шампунь, зарядний пристрій, дезодорант, пластикова коробка з навушником - повернути ОСОБА_4 або його уповноваженому представнику;

- уламки гранати Ф1 та запалу УЗРГМ-2, зразок букального епітелію ОСОБА_9 залишити при матеріалах справи.

6. Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової вибухо-технічної експертизи № CE-19/107-24/9629-ВТХ від 23.09.2024) у розмірі 4543,68 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок три грн 68 копійок),

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1