Провадження № 274/1207/25
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/568/25

І м е н е м У к р а ї н и

03.03.25 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/1207/25 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деркачі Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 29.01.09 р.н. та ІНФОРМАЦІЯ_2 , навідника аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 255-3 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за злочини, вчинені злочинною спільнотою» від 04.06.2020 № 671-IX внесено законодавчі зміни, у тому числі до КК України, з метою виключення впливу суб`єктів злочинної ієрархії на криміногенні, економічні та політичні процеси в державі, припинення злочинної діяльності спільнот та їх учасників, ліквідації ієрархії злочинного світу та його традицій.

Так, у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 19 вересня 2024 року, та місці ОСОБА_3 дізнався про те, що раніше знайома йому ОСОБА_6 потребує вирішення конфліктної ситуації, що склалася між нею та ОСОБА_7 .

Розуміючи, що самостійно остання вирішити вказаний конфлікт не має можливості, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на звернення до особи, яка може здійснити злочинний вплив, з метою застосування такого впливу.

З метою реалізації вказаного вище злочинного умислу, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що особа щодо якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, має вплив на злочинне середовище та авторитет серед осіб, схильних до вчинення кримінальних правопорушень, може здійснювати злочинний вплив, зокрема вплив на злочинну діяльність на території м. Бердичева, 19.09.24 близько 10 години, перебуваючи в салоні транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який припаркований по вул. Низгірецькій у м. Бердичеві Житомирської області, висловив останньому прохання застосувати такий вплив для позитивного вирішення вказаного вище конфлікту.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбачена за ч. 1 ст. 255-3 КК України - звернення до особи, яка завідомо для винного може здійснювати злочинний вплив, з метою застосування нею такого впливу.

13 лютого 2025 року між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 255-3 КК України та узгоджують покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з мінімальним іспитовим строком. ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; співпрацювати у викритті кримінального правопорушення, пов`язаного із поширенням у суспільстві злочинного впливу особою, до якої він звернувся для поширення такого впливу, надавши у ході судового розгляду правдиві показання, які підтверджують зазначені у угоді обставини кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255-3 КК України є тяжким злочином, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру (20.01.25) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 1 ст. 255-3 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на призначення покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та обвинуваченим є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація злочину, скоєного ОСОБА_3 , не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.

ОСОБА_3 заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор, захисник, обвинувачений ОСОБА_3 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у підозрі, відповідають дійсності; особою до якої він звертався був ОСОБА_8 .

Цивільний позов у провадженні не подано.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи призначене покарання, особу та поведінку обвинуваченого, відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 лютого 2025 року між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , прийнявши рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-3 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1), 2) ч. 1, пункту 2) ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи (служби); не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1