Провадження № 1-кс/712/1912/25
Справа № 712/4930/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у міста Києві, ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0001023 від 13.03.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

у с т а н о в и в:

Старший слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у міста Києві звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001023 від 13.03.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28-32, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10.03.2025 близько 14 год. 00 хв., перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , після того як заступник командира військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_9 , який у розумінні положень ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником за військовим званням для військовослужбовців рядового складу, в тому числі по відношенню до солдата ОСОБА_6 , усно довів накази Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 312-РС від 08.03.2025 та командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 73 від 10.03.2025, які у розумінні положень ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є начальниками за військовим званням для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу, в тому числі по відношенню до солдата ОСОБА_6 , відповідно до яких останній повинен 10.03.2025 вибути для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , незважаючи на те, що зазначені накази не суперечили чинному законодавству, не був пов`язаним з порушенням прав та свобод солдата ОСОБА_6 , не носили в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягали беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього, та були доведені до нього уповноваженою на те особою встановленим порядком, за надуманими підставами, відкрито, усно та письмово відмовився виконувати вказані накази, що призвело до підриву дисципліни підрозділу та зниження рівня бойової готовності військової частини НОМЕР_1 та військовослужбовців, що вибували до інших підрозділів для несення подальшої військової служби.

Установивши наявність достатніх доказів, 14.04.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджуються зібраними доказами, а саме:

-повідомленням військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 11.03.2025 та додатками до нього;

-даними наказів Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 312-РС від 08.03.2025 та командира військової частини НОМЕР_1 № 73 від 10.03.2025;

-актом та матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , проведеного за фактом невиконання наказу вказаним військовослужбовцем;

-показаннями свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

-відеозаписами доведення наказів та протоколом їх огляду;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Указані матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Прокурор зазначив, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків та запобігти існуванню зазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, просили застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходить до наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами.

Оцінюючи зазначені у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею враховано таке.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що підозрюваний, усвідомлюючи свою вину та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (тяжкий злочин), може ухилятись від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які надали викривальні покази щодо нього, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та судового розгляду.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та інших громадян, що там знаходились у період перебування підозрюваного, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним версій свого захисту.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний є військовослужбовцем, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби аналогічного характеру, так як не усвідомлює необхідності виконання ним військового конституційного обов`язку.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором належними та допустимими доказами на цій стадії досудового розслідування доведено обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованість застосування саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Підозрюваний раніше не судимий, не одружений, має стійкі соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, має постійне місце реєстрації і проживання.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Тому, ураховуючи наявність вищезазначених ризиків, особу підозрюваного, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, викладеними у клопотанні.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Ураховуючи, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, оскільки проживає з батьками, працевлаштований, раніше не судимий, його майновий стан, тому слідчий суддя вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави.

Згідно із п. 4 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку визначити розмір застави підозрюваному 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий розмір застави, на переконання слідчого судді, розумно і пропорційно співвідноситься з обставинами цього кримінального провадження, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Окрім цього, не залишається поза увагою слідчого судді період, у який було вчинено кримінальне правопорушення, а саме у період повномасштабного вторгнення російської федерації до України, та яким чином такі протиправні дії впливали обороноздатність країни.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 183-184, 193 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 13 червня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту постановлення ухвали, тобто з 15 квітня 2025 року.

Визначити розмір застави 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та у разі внесення якої покласти зобов`язання на нього:

- не відлучатися з місця дислокації військової частини, де проходить (буде проходити) військову службу без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення,

- за першим викликом слідчого або прокурора з`являтися до органу досудового розслідування.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 17 квітня 2025 року о 15 год. 05 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1