Провадження № 1-кп/161/27/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 31 січня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Луцька кримінальне провадження, відомості про яке внесено 08.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000474, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцька Волинської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, розлучений, утриманців не має, раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

08 листопада 2024 року близько 18 години 55 хвилин, водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «GEELY MR-7151A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Т-03-03 сполученням «Луцьк-Дубно» між с. Промінь та с. Полонка Луцького району Волинської області в напрямку до с. Промінь неподалік від електроопори № 36, не оцінив дорожню обстановку, не переконався, що рух керованого ним транспортного засобу буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля в момент виявлення руху пішохода, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався по правому краю проїзної частини в попутному напрямку. В результаті наїзду пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження: поєднана тупа травма тіла, яка в себе включає: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забійної рани, рани тім`яної ділянки голови, крововиливу під м`які тканини, зламу кісток основи і склепіння черепа, крововиливів під оболонки головного мозку, забою головного мозку; закриту тупу хребетно-спинномозкову травму у вигляді зламу між 2 і 3 грудними хребцями із забоєм спинного мозку; закриту тупу травму органів грудної клітки у вигляді зламу правої лопатки, зламу лівої ключиці, множинних зламів ребер з обох сторін, забою обох легень, крововиливів та надривів у коренях легень, крововиливу в середостіння, гематораксу; закриту травму органів черевної порожнини та заочеревинного простору у вигляді розтрощення великої долі печінки, крововиливу в ділянці воріт печінки, крововиливу у навколониркову жирову клітковину справа, гемоперитонеум; закритий злам лівої малогомілкової кістки; забійну рану, синець та садно лівої нижньої кінцівки. Дана поєднана тупа травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинила смерть потерпілого, тобто перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. Причиною смерті ОСОБА_9 є поєднана тупа травма тіла.

У прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), д), п. 2.9 а), п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними замінами та доповненнями), а саме: п. 2.3., згідно з яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.2.9., відповідно до якого, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 12.1., згідно з яким, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

ОСОБА_4 інкримінується вчинення необережних протиправних дій, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 286-1 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно, у вказані час, місце та спосіб вчинив зазначене в обвинувальному акті кримінальне правопорушення, при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння (випив 3 літрових пляшки міцного пива). Вину свою визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати. Висловив жаль про вчинене на попросив вибачення у потерпілих. Щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не заперечував, однак в розмірі суми поклався на розсуд суду. Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 41 760 грн. визнав повністю, зазначив, що матеріальна шкода в повному обсязі відшкодована.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачений вину визнає повністю, щиро кається, має алкогольну залежність та проходив лікування у лікаря нарколога. Щодо відшкодування моральної шкоди не заперечує, однак в сумі відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду. Крім того, зазначив, що дочка обвинуваченого відшкодувала ОСОБА_7 41 760 грн. завданої матеріальної шкоди, а тому просив призначити його підзахисному покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, за якою обвинувачений ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності із застосуванням ст. 69 КК України.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні, який зазначив, що загиблий є його батьком, про трагічну дорожньо-транспортну пригоду дізнався в телефонному режимі від матері та відразу виїхав на місце події. Однак, знаходився за межами області, тому коли приїхав на місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, вже нікого не застав. Батько проживав недалеко від залізничного переїзду, тому не дійшов до дому кілька сотен метрів. Обвинуваченого раніше не бачив, однак йому було відомо, що обвинувачений під час дорожньо-транспортної пригоди перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також відомо, що обвинувачений неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за водіння в стані алкогольного сп`яніння та був позбавлений водійських прав, однак висновків не зробив та безвідповідально до цього ставився, тому просив призначити обвинуваченому максимально суворе покарання. Щодо відшкодування матеріальної шкоди, суду пояснив, що дочка обвинуваченого повністю відшкодувала матеріальну шкоду в розмірі 41 760 грн., тому просив стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , наданими в судовому засіданні, який зазначив, що загиблий є його батьком, після телефонного дзвінка матері, він виїхав на місце пригоди та побачив батька, який лежав на обочині дороги ближче до кущів. Дорога мала добру видимість, оскільки близько 100 метрів знаходиться залізничний переїзд і дана ділянка дороги освітлюється постійно. Автомобіль обвинуваченого знаходився на іншій стороні дороги та був розвернутий в іншому напрямку. Цивільний позов підтримав та просив задовольнити, щодо міри та розміру покарання обвинуваченому, наполягав на призначенні суворого покарання.

Документом рапортом чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області, дільничного офіцера поліції ОСОБА_10 на адресу начальника Луцького РУП ГУНП у Волинській області про отримання 08.11.2024 о 18 год. 55 хв. телефонного повідомлення на лінію «102» від ОСОБА_4 з мобільного телефону останнього, про те, що о 18 год. 54 хв. 08.11.2024 року по трасі, як їхати в село Лаврів ним здійснено наїзд на людину транспортним засобом Джилі, чорного кольору, номерні знаки НОМЕР_1 , стан потерпілого повідомити не може, бо його не бачить (а.с.95-96).

Документом протоколом огляду місця ДТП від 08.11.2024, схеми дорожньо-транспортної пригоди з фототаблицями, який був проведений та оформлений з дотриманням вимог ч.3 ст.214, ст.ст. 104, 106 КПК України, та яким підтверджується факт наїзду автомобіля «Geely MR-7151A», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок якого останній отримав тілесні ушкодження, що спричинили його смерть. Заяв чи зауважень від учасників до протоколу не надходило (а.с.105-118).

Речовими доказами - вилученим транспортним засобом марки «GEELY MR-7151A», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; уламками скла та пластмаси автомобіля; фрагментами лакофарбового покриття автомобіля; шапкою чорного кольору, двома черевиками коричневого кольору, які постановою слідчого визнані речовими доказами, оскільки вони відповідають критеріям речових доказів, визначеними ч.1 ст.98 КПК України (а.с.101-102). Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 14.11.2024 на них накладено арешт з метою збереження речових доказів (а.с.103-104).

Висновком експерта судово-медичної експертизи від 09.11.2024 року, з якого вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 , 1966 р., виявлена поєднана тупа травма тіла, яка в себе включає: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови, крововиливу під м`які тканини, зламу кісток основи і склепіння черепа, крововиливів під оболонки головного мозку, забою головного мозку; закриту тупу хребетно-спинномозкову травму у вигляді зламу між 2 і 3 грудними хребцями із забоєм спинного мозку; закриту тупу травму органів грудної клітки у вигляді зламу правої лопатки, зламу лівої ключиці, множинних зламів ребер з обох сторін, забою обох легень, крововиливів та надривів у коренях легень, крововиливу в середостіння, гематораксу; закриту травму органів черевної порожнини та заочеревинного простору у вигляді розтрощення великої долі печінки, крововиливу в ділянці воріт печінки, крововиливу у навколониркову жирову клітковину справа, гемоперитонеум; закритий злам лівої малогомілкової кістки; забійну рану, синець та садно лівої нижньої кінцівки. Дана поєднана тупа травма тіла могла утворитись внаслідок наїзду автомобіля, контакту потерпілого із частинами кузова автомобіля із послідуючим відкиданням тіла на оточуюче покриття, цілком можливо в час та при обставинах вказаних у постанові. Первинний удар транспортним засобом відбувся у задню поверхню тіла. Потерпілий під час первинного контакту з автомобілем знаходився у вертикальному, або близькому до цього положенні, повернутий задньою поверхнею тіла у бік транспортного засобу. Встановити, чи знаходився потерпілий під час первинного контакту в русі, чи стояв, не представляється можливості із-за недостатності судово-медичних даних. Згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказ № 6 від 17.01.1995 року, дана поєднана тупа травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинила смерть потерпілого, тобто перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

Причиною смерті ОСОБА_9 , 1966 р.н., є поєднана тупа травма, на що вказує характерна патоморфологічна картина, виявлена при дослідженні,відображена в дослідницькій частині та судово-медичному діагнозі висновку.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 , 1966 р.н., виявлено етиловий спирт в кількості - 2,45 ‰. (Акт судово-токсикологічного дослідження N? 1127 від 14.11.2024 року). Дана концентрація алкоголю в крові відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с.141-146).

Документом протоколом огляду речей від 12.11.2024 року з фототаблицею, з якого вбачається, що оглянуто автомобіль «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 , на якому виявлено механічні пошкодження, сконцентровані на правій передній частині автомобіля, зафіксовано розбиття лобового скла у формі павутинки справа (а.с.147-152)

Документом протоколом огляду речей від 11.11.2024 року з фототаблицею, з якого вбачається, що оглянуто належний загиблому ОСОБА_9 верхній одяг, який був на ньому в момент дорожньо-транспортної пригоди 08.11.2024 року, зокрема куртки чорного кольору без світлоповертаючих елементів та джинсів синього кольору, без світлоповертаючих елементів, на яких були виявлені сліди речовини бурого кольору та розриви тканини (а.с.153-155).

Висновком експерта інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/103-24/15125-ІТ від 21.11.2024 року, яким підтверджено, що місце наїзду на пішохода ОСОБА_9 відбулося на краю проїзної частини правої смуги руху по напрямку до с.Промінь автодороги Т-03-03 «Луцьк-Дубно» в місці, що передує розташуванню дрібних уламків скла, пластику та фрагментів лакофарбового покриття (а.с.157-159).

Висновком експерта судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/103-24/15130-ІТ від 19.11.2024 року, яким підтверджено, що на момент експертного огляду автомобіля «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 , робоча гальмова система та система рульового керування автомобіля знаходились в працездатному стані (а.с.161-164).

Документом протоколом слідчого експерименту від 08.11.2024 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що 08.11.2024, приблизно о 19 годині він рухався на автомобілі «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 у напрямку с.Промінь зі сторони с.Полонка, між цими селами він їхав зі швидкістю біля 50-60 км/год, на ближньому світлі фар. Під час руху почув удар у праву передню частину автомобіля. Що це був за удар він не зрозумів, зупинився та почав шукати об`єкт на якого наїхав. Далі він викликав поліцію. На момент ДТП зустрічних транспортних засобів не було. Крім того, ОСОБА_4 вказав приблизне місце, де могло відбутись зіткнення, оскільки точного місця зіткнення він не знав (а.с.165-174).

Висновком експерта інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/103-24/15132-ІТ від 19.11.2024 року, з якого вбачається, що з технічної точки зору в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР України, згідно з яким в момент об`єктивного виявлення пішохода на смузі руху автомобіля, який рухався по правому краю проїзної частини в попутному напрямку негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. У заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху (а.с.176-179).

Висновком судово-психіатричного експерта №342 від 28.11.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованих йому протиправних дій страждав на алкогольну залежність в стані активного вживання, однак за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає на алкогольну залежність в стані вимушеного утримання від вживання, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.222-223).

Висновки експертиз є науково-обґрунтованими, піддавати їх сумніву в суду підстав немає. Не наведені такі вмотивовані підстави і стороною захисту.

Документом - Результатом токсикологічного дослідження КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради № 3856 від 11.11.2024 року, відповідно до якого у доставленому зразку крові ОСОБА_4 , який відібраний в останнього 08.11.2024 року о 21 год. 20 хв. був виявлений етанол в концентрації 3,3‰ (а.с.232).

Документом висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 766, складеному о 21 год. 00 хв. 08.11.2024 року лікарем КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» Волинської обласної ради вбачається, що ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат Алкотесту о 21 год. 15 хв. 08.11.2024 1,71‰ (а.с.233).

Документом висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння абе перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на підставі даних акту №766 від 08.11.2024, ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.234).

Документом листом т.в.о. директора КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» Волинської обласної ради ОСОБА_11 від 13.11.2024 яким встановлено, що вміст алкоголю в крові ОСОБА_4 становить 3,3 проміле (а.с.235).

Документом завіреною у встановленому порядку копією Журналу реєстрації досліджень на наявність алкоголю, у якому під номером 856 значиться ОСОБА_4 , у якого відібрано зразки крові о 21 год. 20 хв. 08.11.2024, встановлено вміст алкоголю у 3,3‰ (а.с.236-237).

Підстав для визнання недопустимих доказів, які подані стороною обвинувачення, суд не вбачає, оскільки такі докази зібрані та отримані в порядку, передбаченому КПК України, будь-яких істотних порушень прав та свобод людини при цьому не виявлено.

Таким чином, порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, і приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми необережними протиправними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст.286-1 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких необережних злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, враховуючи обставини та тяжкість злочину, який був вчинений у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_4 неодноразово керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що був позбавлений водійських прав, збитки потерпілим, які були відшкодовані повністю лише під час розгляду справи в суді, та думку останніх про необхідність суворого покарання обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання йому слід обрати у виді позбавлення волі, в межах санкції закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк, близький до максимального.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку, а саме відшкодування заподіяних матеріальних збитків в розмірі 41 760 грн., оскільки такі обставини підтверджені в ході розгляду кримінального провадження.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю беззаперечно визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебував в період з 19.03.2024 по 28.03.2024 у Центрі терапії залежностей ВОПЛ м.Луцька з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності».

Визначаючи строк додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у максимальному розмірі, суд виходить з того, що обвинувачений вчинив необережний злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наслідком вчинення такого злочину є невідворотна обставина смерть особи, при цьому керування транспортним засобом не є джерелом доходу останнього. Упродовж 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності 08.03.2024 за ч.1 ст.122 КУпАП (перевищення водіями обмежень швидкості руху), ч.2 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати), ч.3 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, тимчасово обмеженою у праві керування), 27.03.2024 за ч.5 ст.121 КУпАП (порушення правил користування ременем безпеки), ч.5 ст.126 КУпАП (повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною другою четвертою статті 126 КУпАП), ч.4 ст.130 КУпАП (вживання особою, яка керувала транспортним засобом після ДТП за її участю алкоголю покарання у виді 15 діб адмінарешту та 3 роки позбавлення права керування), ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортним засобом особами в стані алкогольного сп`яніння позбавлено права керування на 1 рік, штраф 17 000 грн.), ч.5 ст.126 КУпАП (повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою статті 126 КУпАП штраф 40 800 грн., позбавлення права керування на 7 років), 30.04.2024 за ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння покарання у виді штрафу 17 000 грн. та позбавлення права керування строком на 1 рік), ч.5 ст.121 КУпАП (порушення правил користування ременем безпеки), 01.06.2024 за ч.5 ст.126 КУпАП (повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою статті 126 КУпАП штраф 40 800 грн., позбавлення права керування на 5 років). При цьому належних висновків обвинувачений не зробив, а у подальшому вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.286-1 КК України.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Застосування в даному випадку норми матеріального права, передбаченої ст.69 КК України, про що просить сторона захисту, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не є можливим, оскільки тоді покарання не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання буде недостатнім для досягнення мети такого покарання, не буде співмірним протиправному діянню і не може вважатися явно справедливим, не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання та негативно вплине на прийняття суспільством необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими водіями. Також суд переконаний і про відсутність підстав для застосування статті 69-1 КК України, оскільки відсутні необхідні помякшучі покарання обставини.

Вирішуючи цивільний позов потерпілих суд виходить з наступного.

Згідно з п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та маральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно зі ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні потерпілі повністю підтримали цивільні позови в частині відшкодування моральної шкоди, просили їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди визнав частково, однак в розмірі суми відшкодування моральної шкоди поклався на розсуд суду, мотивуючи тим, що він не має фінансової можливості відшкодувати повністю заявлену потерпілими суму, оскільки він не працює, майна в нього немає.

Оскільки в судовому засіданні доведено те, що потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 діями обвинуваченого ОСОБА_4 завдано моральної шкоди, яку обвинувачений не відшкодував, а отже цивільні позови потерпілих до обвинуваченого в частині відшкодування завданої моральної шкоди є підставними.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 (справа №752/17832/14-ц), відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховуючи моральні та фізичні страждання останніх від вчиненого кримінального правопорушення, фізичні та душевні страждання у зв`язку із смертю близької людини - батька, віком 58 років, бере до уваги, що потерпілі є повнолітніми, віком 21 та 30 років відповідно, проживали окремо від загиблого, батько не був їх годувальником, з огляду на конкретні обставини самої події, ступінь вини обвинуваченого, спричинені вимушені зміни у житті потерпілих, приходить до висновку, що цивільний позов потерпілих в частині стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, в розмірі по 500 000 гривень кожному.

Цивільний позов ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 41 760 гривень до задоволення не підлягає, оскільки дану суму було відшкодовано дочкою обвинуваченого та підтверджено потерпілими в судовому засіданні.

Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити попередній тримання під вартою, з метою запобігти ризику, передбаченому ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 128, 129, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 9 (дев`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою, однак не більше як на 60 днів, до 31.03.2025 року включно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 9 листопада 2024 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2024 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

- транспортний засіб «GEELY MR-7151A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_4 за належністю;

- уламки скла та пластмаси автомобіля, фрагменти лакофарбового покриття автомобіля «GEELY MR-7151A», реєстраційний номер НОМЕР_1 - знищити;

- шапку чорного кольору, два черевики коричневого кольору повернути потерпілим.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 16 713 (шістнадцять тисяч сімсот тринадцять) грн. 90 (дев`яносто) коп., судових витрат, а саме: за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/103-24/15132-ІТ від 19.11.2024 в сумі 6 367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 копійок, за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/103-24/15130-ІТ від 19.11.2024 в сумі 6 367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 копійок; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/103-24/15125-ІТ від 21.11.2024 в сумі 3 979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий