Провадження № 1-кс/0203/1048/2025
У Х В А Л А

05.03.2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши заяву про відвід судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 від розгляду кримінального провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000350 від 10.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:

Представники потерпілого ОСОБА_4 , адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , звернулись із заявою про відвід судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 від розгляду вищевказаного кримінального провадження, яке вмотивоване тим, що під час підготовчого засідання в даному кримінальному провадженні адвокатами ОСОБА_17 та ОСОБА_14 було подано заяви про відвід прокурора групи прокурорів ОСОБА_18 , під час розгляду якого у потерпілого та його представників виникли сумніви щодо неупередженості судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 через вчинення останньою дій на користь сторони захисту обвинувачених, які на думку заявників не передбачені чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Так, 23.01.2025 року від адвоката ОСОБА_13 надійшла заява про відвід прокурора ОСОБА_18 . На наступний день, 24.01.2025 року від судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 до Дніпропетровської обласної прокуратури на ім`я прокурора ОСОБА_18 надійшла заява з повідомленням: «Ви можете надати пояснення щодо заявленого відводу».

У відповідь на лист судді прокурор ОСОБА_18 29.01.2025 року надіслав заяву до суду про його бажання надати пояснення, щодо заявленого йому відводу із зазначенням причин, через які він не може прибути в наступне судове засідання.

13.02.2025 року від судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 до Дніпропетровської обласної прокуратури на ім`я прокурора ОСОБА_18 знову надійшов лист з повідомленням дати наступного слухання.

14.02.2025 року заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_19 на ім`я судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 надійшов лист, в якому зазначені причини неприбуття прокурора ОСОБА_18 в попередні судові засідання, а також роз`яснено, що підтримання публічного обвинувачення в даному кримінальному провадженні на цей час доручено прокурору групи прокурорів, визначеної відповідно до постанови заступника керівника обласної прокуратури від 01.09.2024 року.

Представники потерпілого вважають що такі дії судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 є діями на користь сторони захисту обвинувачених, є намаганням як найшвидше розглянути заявлений прокурору ОСОБА_18 відвід і вивести прокурора з даного кримінального провадження з причини його принципової позиції.

Визначення конкретного прокурора чи групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, зокрема які братимуть участь в суді і підтримуватимуть державне обвинувачення, відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства, віднесено до виключної компетенції керівника органу прокуратури та не належить до повноважень суду. Таким чином заяви суду про необхідність підтримання державного обвинувачення саме прокурором ОСОБА_18 є перевищенням повноважень суду.

Разом з тим, в підготовчому судовому засіданні 26.02.2025 року, незважаючи на категоричні заперечення прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представників потерпілого ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , суддя ОСОБА_15 розпочала розгляд заяв про відвід прокурора ОСОБА_18 за його відсутності в судовому засіданні і відповідно неможливості надати суду свої пояснення щодо заявленого відводу. Вважаємо, що це пряме порушення суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.3 ст. 81 КПК України при його розгляді, має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення». Прокурор ОСОБА_18 надав заяву про своє бажання дати пояснення.

Представники потерпілого вважають що в порушення цієї норми, суд перейшов до розгляду відводу прокурора ОСОБА_18 , без дотримання визначеної процедури.

Вважають, що відвід, заявлений прокурору ОСОБА_18 , ніяк не зупиняв розгляд кримінального провадження судом у цілому, бо з метою дотримання розумності строків судового провадження і безперервності судового розгляду публічне обвинувачення в даному процесі підтримували інші прокурори, визначені в постанові про групу прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Таким чином участь прокурорів в судових засіданнях було забезпечено упродовж 2024 і 2025 року. Постійна і належна участь визначених для підтримання державного обвинувачення прокурорів у судових засіданням, які призначаються судом, дозволяє суду прийняти рішення, визначені ч. 3 ст. 314 КПК та завершити підготовче судове провадження, яке відбувається вже впродовж одного року і чотирьох місяців, тобто тривалий час.

Представник потерпілого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , а також потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовільнити відвід.

Прокурор підтримав заяву представників потерпілого про відвід судді ОСОБА_15 .

Обвинувачені та їх захисники просили відмовити у задоволенні клопотання за його безпідставністю.

Захисник ОСОБА_14 в судовому засіданні зазначила, що відвід прокурору ОСОБА_18 був заявлений ще в січні 2024 року. Однак, коли суддя ОСОБА_15 намагалася його розглянути, з боку сторони обвинувачення заявлялися відводи судді. Коли був заявлений другий відвід прокурору ОСОБА_22 , та суддя повідомила його про дату судового розгляду, з метою розгляду клопотання про відвід, прокурор, який знаходився в приміщенні суду в іншому судовому засіданні після його завершення не з`явив бажання з`являтися в судове зсіданні, де головуючою є суддя ОСОБА_15 . Однак, коли суддя почала розглядати цей відвід, відразу представниками потерпілого був заявлений відвід судді. Вважає, що сторона обвинувачення навмисно здійснює тиск на суд, щоб суддя прийняла рішення по завершенню підготовчого розгляду, не розглянувши зазначене клопотання про відвід прокурору, що, на її думку, є порушенням процесу.

Вивчивши заяву про відвід, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Статтями 75, 76, 80 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав для відводу судді. Відвід повинен бути вмотивованим.

Так, відповідно до вказаної норми суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 1, 2 статті 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При розгляді даної заяви про відвід відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя застосовує як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості.

Не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами.

ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст.6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

У заяві про відвід представники потерпілого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_16 фактично посилаються на те що суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 почала розглядати клопотання сторони захисту без участі прокурора ОСОБА_18 , якому заявлено відвід, та не надала можливості прокурору ОСОБА_18 надати пояснення щодо відводу, хоча одночасно в заяві про відвід зазначено що суддя двічі викликала прокурора обласної прокуратури ОСОБА_18 . Посилаються на те, що до суду надійшов лист від заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_23 , в якому зазначені причини неприбуття прокурора ОСОБА_18 в попередні судові засідання, та зазначено що прокурор ОСОБА_18 з 31.01.2025 по 14.02.2025 перебуває у черговій щорічній відпустці.

Відповідно до ч.2,3 ст. 81 КПК України питання про відвід під час судового провадження розглядає суд, який його здійснює. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 26.01.2024 стороною захисту був заявлений відвід прокурору ОСОБА_18 , однак, останній на протязі року в судові засідання не з`являвся. Підготовчий розгляд продовжувався за участю інших прокурорів.

22.01.2025 по-друге заявлений відвід прокурору ОСОБА_18 .

Суддя ОСОБА_15 вживала заходи для розгляду заяви про відвід, а саме здійснювала виклик прокурора ОСОБА_18 , який заявив бажання надати свої пояснення щодо його відводу, однак, останній в судові засідання 26.02.2025 не з`явився, хоча, як слідує з пояснень захисника ОСОБА_14 , прокурор в цей день був в приміщенні суду, приймав участь в іншому судовому засіданні, яке відбулося раніше, але, після його завершення, в судове засідання, де головуючою є суддя ОСОБА_15 знов не з`явився.

Після останнього відводу прокурору 23.01.2025, пройшло більше місяця, а після заявлення першого відводу, 26.01.2024, майже рік, коли 26 лютого 2025, суддя почала розглядати заяву про відвід, при цьому викликаючи на кожне судове засідання прокурора, якому заявлено відвід. Прокурор не скористався своїм правом прибути до суду, так і не скористався правом надати письмові пояснення суду.

Посилання сторони представників потерпілого на те, що розглядаючи відвід прокурору без його участі є доказом того, що суддя бажає, щоб саме цей прокурор підтримував обвинувачення по даному кримінальному провадженню є припущенням, яке не обґрунтоване будь-якими доказами.

Згідно зі ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Суд вважає необґрунтованим посилання сторони представників потерпілого на будь-яку упередженість судді, яка, діючи у відповідність до норм КПК України, повинна розглянути в підготовчому засіданні всі клопотання та відводи, в тому числі і відвід прокурору.

Враховуючи наведене, заява про відвід судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 76,80 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву представників потерпілого ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_16 про відвід судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 від розгляду кримінального провадження №201/12551/23, внесеного до ЄРДР за №0000350 від 10.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1