Справа № 127/5566/25
Провадження №11-кп/801/442/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

із секретарем ОСОБА_4

з участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000027 внесеного до ЄРДР 14.01.2024, за клопотанням прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 209 КК України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці матеріали судової справи за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу, -

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2025 задоволено клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 25 лютого 2025 року до 25 квітня 2025 року включно, із залишенням визначеного розміру застави.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також врахував особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованих йому злочинів, їх кількість, розмір завданої кримінальними правопорушеннями шкоди у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Суд дійшов переконання про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 днів із залишенням застави у попередньо визначеному судом розмірі, що становить 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мотивуючи прийняте рішення слідчим суддею зазначено, що метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2025, ухвалення нової ухвали, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 та покласти на нього обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

У разі залишення апеляційної скарги без задоволення в частині щодо застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, захисник просить суд апеляційної інстанції зменшити розмір застави, визначивши такий розмір відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182КПК України, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складаю 60 560, 00 грн. та покластина нього обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що останній має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою він зареєстрований та був фактично затриманий; репутація обвинуваченого за місцем проживання характеризується позитивно; до кримінальної відповідальності раніше не притягався, відносно нього не здійснюється розгляд будь-яких інших справ в судах України; шкода завдана потерпілій частково відшкодована.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга - задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та одного нетяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років. Усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст.ст.184, 199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 209 КК України

- існують ризики, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватися від суду, незаконно чинити тиск на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, і які вважав доведеними суд.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність постійного місця проживання, позитивну характеристика за місцем проживання, часткове відшкодування потерпілій шкоди, колегія суддів враховує, проте не вважає ці обставини визначальними та непереконливими, оскільки вони не свідчать про те, що для обвинуваченого буде стримуючими факторами та здатними вплинути на його процесуальну поведінку чи зменшити встановлені ризики.

Крім того, судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2025, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів,тобто з 25 лютого 2025 року до 25 квітня 2025 року включно, із залишенням визначеного розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3