Провадження №1-кп/761/2579/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №0004148 від 11 жовтня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Рівне, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:

вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; початок строку відбування покарання обраховувати з дня його фактичного затримання; зарахувати згідно з ст.72 КК України у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 20 липня 2021 року по 09 березня 2022 року, включно, вирок набрав законної сили 01.11.2023 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

У С Т А Н О В И В:

Згідно з документами, складеними ДУ «Райківська виправна колонія (№73)», ОСОБА_3 був засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; з 22.08.2024 знаходився в ДУ «Київський слідчий ізолятор»; з 01.10.2024 знаходиться в ДУ «Райківська виправна колонія (№73)», де відбуває покарання.

ОСОБА_3 за невстановлених обставин, але не пізніше 12 вересня 2024 року розробив злочинний план, а саме - розмістив в мережі «Інтернет» оголошення про надання ремонтних послуг, з метою заволодіння грошовими коштами осіб без подальшого виконання взятих на себе зобов`язань.

Так, 12.09.2024 о 11 год. 06 хв. ОСОБА_3 , відбуваючи покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07.10.2022, перебуваючи у приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, діючи відповідно до розробленого раніше плану, маючи прямий умисел на повторне заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, після телефонної розмови із потерпілою ОСОБА_5 , отримав переказ грошових коштів від ОСОБА_5 на свою карту АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , не маючи наміру реально виконувати взяті на себе зобов`язання, та в подальшому перестав виходити на зв`язок з потерпілою, таким чином заволодівши коштами останньої та розпорядившись ними, чим спричинив матеріальну шкоду на суму 6720,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав в повному обсязі, щиросердно розкаявся. Пояснив, що заволодів грошовими коштами потерпілої за обставинами, викладеними в обвинувальному акті та встановленими в судовому засіданні. Зазначив, що 22.08.2024 року він був затриманий за вироком Голосіївського районного суду м. Києва та знаходився в Київський слідчому ізоляторі. Під час перебування в СІЗО він з декількох зламаних мобільних телефонів, зібрав мобільний телефон в робочому стані, яким користувався. До затримання він працював за наймом по виконанню ремонтних робіт та розмістив відповідне оголошення в Інтернеті. В один з днів в середині вересня йому зателефонувала незнайома жінка, яка запропонувала виконати певні ремонтні роботи в її квартирі, на що він погодився та після обговорення умов виконання робіт потерпіла перерахувала йому грошові кошти в сумі 6700 гривень на закупівлю будівельних матеріалів. Він визнає, що обманув потерпілу та заволодів її грошима. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, наявний в матеріалах провадження, до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про можливість з`ясувати всі обставини справи, розглянути справу за відсутності потерпілої відповідно до ст.325 КПК України.

Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні вважали за можливе розглянути зазначене кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в зв`язку з чим обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів щодо його особи.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції не має, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, в межах обраного обсягу та порядку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, відношення до скоєного ОСОБА_3 , який усвідомив неправомірність вчиненого ним діяння і критично оцінює скоєне, готовий нести відповідальність.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, позиції прокурора, суд призначає покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті кримінального закону, оскільки вважає, що виправлення обвинуваченого, а також попередження можливості вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Оскільки ОСОБА_3 після постановлення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року, яким його засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі, під час відбування покарання вчинив дане кримінальне правопорушення, суд, на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного новим вироком, частково у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з урахуванням положень ст.72 КК України, приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у справі відсутній.

Відповідно до правил ст.100 КПК України суд вирішує питання про речові докази.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за сукупністю злочинів за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 01 квітня 2025 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався, оскільки він утримується в ДУ «Райківська виправна колонія (№73)», де відбуває покарання.

Зарахувати у строк відбування покарання термін знаходження ОСОБА_3 під вартою на підставі вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року, а саме: з 20 липня 2021 року по 09 березня 2022 року (включно), а також з 22 серпня 2024 року по 31 березня 2025 року, включно.

Речові докази: мобільний телефон марки «Нокиа», з сім-картою «КиївСтар», які поміщені в спецпакет, який передано на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, знищити (квитанція №565/SHEV_ZAGAL/2024/133010/1).

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошенням може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва, а засудженим, що тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1