21.01.2025 Справа № 363/4974/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 (відеоконференція)

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вишгород обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000174 від 01.08.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівка Вишгородського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітній дітей 2015, 2016, 2018, 2021 та 2024 року народження, офіційно не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2024, приблизно об 20 год 30 хв (точний час не встановлено) проходячи повз будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та через паркан помітивши автомобіль марки «ВА3-2121», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », 1992 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_6 та яким фактично користується ОСОБА_7 виник прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом поєднане з проникненням в сховище.

Реалізуючи власний злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи всупереч волі власника, з метою заволодіння вказаним автомобілем, без застосування допоміжних засобів для подолання перешкод переліз через паркан вказаного домоволодіння та підійшов до автомобіля марки«ВА3-2121», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». Після чого, перебуваючи в тому ж місці та в той же час, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та відсутній власник і його згода на користування автомобілем, відкрив водійські двері та сівши за кермо за допомогою наявного в салоні автомобіля ключа привів у дію його двигун та розпочав рух на вищевказаному транспортному засобі в бік вулиці Лісова с. Гаврилівка Бучанського району Київської області. Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_5 незаконно заволодів транспортним засобом марки «ВА3-2121», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », що належить на праві власності ОСОБА_6 та яким фактично користується ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням в сховище.

27.09.2024 року між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.

В угоді зазначено, що підозрюваному ОСОБА_5 роз`яснено, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є: для прокурора і підозрюваного (обвинуваченого) обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.289 КК України визнав повністю, суду пояснив, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, вказаних в обвинувальному акті та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Окрім цього, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.

Прокурор наполягав на затвердженні угоди та просив призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисник обвинуваченого підтримав затвердження угоди про визнання винуватості, вказав, що така була укладена за його участю, добровільно, угода та погоджене сторонами покарання відповідають вимогам закону та інтересам суспільства.

Потерпілий не заперечував відносно укладення угоди про визнання винуватості, про що надав відповідну заяву.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого зазначає, що відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1, 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, а також особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Так, ч.2 ст.289 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Прокурором отримана згода потерпілого ОСОБА_7 на укладення угоди.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

У ст. 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно з вимогами ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 1ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-якихі нших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, правова кваліфікація кримінального правопорушення - за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням в сховище- є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, тому вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. У відповідності до ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5 звільнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судових експертиз у сумі 7290,71 грн.

Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.09.2024 року між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком на один рік та покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у сумі 7290,71 грн.

Речові доказі - автомобіль «ВАЗ-2121», ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , які повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - вважати повернутими;

три липкі стрічки зі слідами папілярних ліній та візерунків, змив з рулевого колеса, змив з перемикача коробки передач, змив з перемикача роздатки, які поміщені до трьох паперових конвертів, пляшка коняку «DOVBUSH» передано до камери схову Бучанського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Голдовуючий ОСОБА_8 Баличева