Справа № 452/4712/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000690від 23 листопада 2024 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хлопчиці Самбірського району Львівської області, громадянина України, українця, що має середню освіту, неодруженого, дітей не маючого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України (далі - КК України), -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 23 листопада 2024 року приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місцю проживання ОСОБА_5 , а саме, в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , приревнувавши останнього до своєї колишньої дівчини ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , котрий в цей час перебував в іншій кімнаті будинку з ОСОБА_8 , кухонним ножем, який взяв з кухонного стола, наніс потерпілому три удари в ділянку грудної клітки ззаду справа, чим спричинив ОСОБА_5 , одну проникаючу косо вертикальну колото-різану рану на задній поверхні грудної клітки справа в проекції 4-5 ребер по біляхребтовій лінії, яка утворилась від дії колючо-ріжучого предмету незадовго перед поступленням на лікування і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення, а також непроникаючу вертикальну рану в проекції верхівки лопатки, та непроникаючу вертикальну рану на задній поверхні грудної клітки справа в проекції 9-10 ребер по біляхребтовій лінії, які утворилися від дії колючо-ріжучого предмету незадовго до поступлення на лікування і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши при цьому обставини, викладені в обвинувальному акті та вироку суду.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що 23 листопада 2024 року у вечірній час він перебував в гостях у свого однокласника ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_2 , де також знаходилась його колишня дівчина ОСОБА_8 .. Всі разом розпивали спиртні напої. Вночі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, через ревнощі, він взяв з кухонного стола ніж, зайшов у кімнату, де перебували на ліжку ОСОБА_5 з ОСОБА_8 , та наніс потерпілому три удари в ділянку грудної клітки ззаду, спричинивши ОСОБА_5 одне проникаюче ножове поранення та два непроникаючих ножових поранення, після чого пішов з будинку до себе додому, викинувши по дорозі ніж. ДодатковоОСОБА_6 пояснив, що по дорозі по телефону він викликав медичних працівників та працівників поліції, яким повідомив про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. Також ОСОБА_6 повідомив, що відшкодував потерпілому всі його витрати, пов`язані із лікуванням та відновленням після отриманих тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_6 не оспорював час, місце, спосіб та інші обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у вчиненому щиро покаявся, просив суворо не карати, зазначив, що такого більше не повториться.

Суд вважає, що показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, письмово прохав суворо ОСОБА_6 не карати. В судових дебатах потерпілий ОСОБА_5 особисто підтвердив свою позицію, викладену в поданій до суду письмовій заяві, вказавши, що він з обвинуваченим примирився.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження, а саме, прокурор та потерпілийтакож не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проведено в межах обвинувачення, висунутого ОСОБА_6 , який обмежено допитом обвинуваченого, а також вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_5 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння потерпілому, тому суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення.

Під час розгляду кримінального провадження суд не вбачає будь-яких підстав, передбачених законом, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

В судових дебатах захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, тобто призначити основне покараннянижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.121 КК України, а саме, у виді позбавлення волі на строк трьох років із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на мінімальний строк.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Частина перша статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч.1 та/або ч.2 ст.66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають перебувати в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Під час визначення поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають перебувати у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного. А тому, застосовуючи положення ст.69 КК України при призначенні покарання, суд зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, що ним вчинено тяжкий злочин.

З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що він має зареєстроване та визначене місце проживання, неодружений, дітейне має, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-наркологане перебуває, стан його здоров`я визнано задовільним, за місцем реєстрації характеризується задовільно, раніше не судимий.

З наданої досудової доповіді щодо ОСОБА_6 , складеної уповноваженою особою Самбірського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області, встановлено, що виправлення ОСОБА_6 з урахуванням даних, що характеризують його особу, способу його життя, середньої можливості вчинення повторного кримінального правопорушення, середнього рівня ймовірної небезпеки для суспільства, можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

Суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке

виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що примирився із потерпілим.

Відтак, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує його щире каяття.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для врахування як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки учасники кримінального провадження, кожен окремо, не навели переконливих доводів, які б беззаперечно свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_6 особисто активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та відшуканню знаряддя вчинення злочину. При цьому, судом враховано, що скріншот дзвінків на номери «103» та «102», наданий стороною захисту лише під час розгляду справи по суті в суді, не підтверджує той факт, що саме обвинувачений зі свого особистого номеру мобільного телефону, котрий був при ньому у день вчинення кримінального правопорушення, дійсно здійснював такі дзвінки та особисто повідомив про обставини спричинення ним ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи в суді не повідомив слідчому, прокурору та суду про місцезнаходження ножа, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Наявність у ОСОБА_6 визначеного і постійного місця проживання, а також родини, зокрема, матері, котра ймовірно потребує допомоги по господарству, та батька, який проходить військову службу у Збройних силах України, тощо, на переконання суду, не можуть бути визнані як окремо, так і в сукупності в даному конкретному випадку обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Разом з тим, судом враховано суспільно небезпечний характер кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , та його наслідки у виді спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, спосіб його вчинення та стан обвинуваченого під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Отже, на переконання суду, стороною захисту не наведені обставини, котрі, у тому числі, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Відтак, підстав для застосування ст.69 КК України чи приписів ст.69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, оскільки відсутня кількість обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

З урахуванням наявності однієї обставини, яка пом`якшує покарання, та за наявності однієї обставини, що його обтяжує, враховуючи особу обвинуваченого, його сімейний та майновий стан, а також стан здоров`я, що він в цілому по матеріалах справи характеризується задовільно, враховуючи його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття, відсутність вимог майнового характеру з боку потерпілого ОСОБА_5 , а також з урахуванням позиції останнього щодо призначення покарання, суд, керуючись стст.63,65-67 КК України, знаходить можливим призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, покарання у виді позбавлення волі на певний строк в

мінімальних межах, передбачених санкцією частини статті, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_6 , дані про його особу, а також враховуючи думку прокурора та інших учасників кримінального провадження, у тому числі потерпілого, суд, керуючись ст.75 КК України, прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на певний строк з покладенням на нього обов`язків, передбачених пп.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

При цьому, як зазначалося вище, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 по інкримінованому кримінальному правопорушенню більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

У відповідності до вимог ст.174 КПК України, арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року та від 26 листопада 2024 року, на футболку, п`ять ножів, змиви РБК та три вирізки з постелі зі слідами РБК, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 було обрано захід забезпечення кримінального провадження, а саме, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яким встановлено заборону залишати фактичне місце проживання за вказаною адресою цілодобово з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, термін дії якого продовжено до 21 березня 2025 року включно згідно ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 січня 2025 року строк .

На даний час судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відпала, оскільки, на переконання суду, такий запобіжний захід обрано обвинуваченому ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та даних про його особу.

Відтак, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись стст.368,370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років.

Відповідно до стст.75,76 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов`язавши періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року, на майно, а саме, на чоловічу футболку чорного кольору, металевий ніж із ручкою синьо-білого кольору, один змив РБК та три вирізки з постелі зі слідами РБК, які було вилучено 23 листопада 2024 року під час проведення огляду місця події, - скасувати.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2024 року, на майно, а саме, на металевий розкладний ніж із ручкою чорного кольору, металевий ніж із дерев`яною ручкою, перемотаною ізолентою синього кольору, металевий ніж із пластиковою ручкою, перемотаною ізолентою синього кольору, металевий ніж із пластиковою ручкою, перемотаною ізолентою зеленого кольору, які було вилучено 23 листопада 2024 року під час проведення огляду місця події, - скасувати.

Речові докази:

- чоловічу футболку чорного кольору, металевий ніж із ручкою синьо-білого кольору, металевий розкладний ніж із ручкою чорного кольору, металевий ніж із дерев`яною ручкою, перемотаною ізолентою синього кольору, металевий ніж із пластиковою ручкою, перемотаною ізолентою синього кольору, металевий ніж із пластиковою ручкою, перемотаною ізолентою зеленого кольору, які належать потерпілому ОСОБА_5 , що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, - повернути ОСОБА_5 як їх власнику;

- один змив РБК та три вирізки з постелі зі слідами РБК, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, - знищити.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1