У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід по скарзі адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання та позбавлення свободи ОСОБА_5 ,

встановив :

Слідчий суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід з огляду на те, що йому на розгляд надійшла справа №278/541/25 за скаргою адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання та позбавлення свободи ОСОБА_5 . Вказана скарга була розподілена після скасування Житомирським апеляційним судом ухвали слідчого судді ОСОБА_6 про відмову у відкритті провадження. Своєю чергою, суддя ОСОБА_3 у справі №278/438/25 ухвалою від 28.01.2025 відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 аналогічного змісту, яка була скасована Житомирським апеляційним судом, що виключає його повторну участь у розгляді даної скарги.

Сторони у справі у судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду даної заяви.

Відповідно до ст. 81 КПК України уразі заявлення самовідводу суддею, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За приписами з ч. 2 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен бути відведеним від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід (самовідвід), якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Такі висновки покладені в основу рішення Європейського суду з прав людини від 24.05.1989 у справі за заявою Гаусшильдта (Hauschildt Case), відповідно до змісту якого, при зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Європейський суд з прав людини в п.п. 24-30 рішення від 26.10.1984 у справі «Де Куббер проти Бельгії» розтлумачив поняття безсторонності суду в тому аспекті, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно також бути видно, що воно чиниться, зокрема, в демократичному суспільстві суд повинен викликати довіру у громадськості.

У рішенні в справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 Європейський суд з прав людини зазначив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення самовідводу слідчого судді ОСОБА_3 .

На переконання суду відхилення відводу може сприйматися сторонами як порушення закріпленого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, права на справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, оскільки слідчий суддя ОСОБА_3 приймав рішення за скаргою ОСОБА_4 аналогічного змісту, яка була скасована Житомирським апеляційним судом, що виключає його повторну участь у розгляді даної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, суд,

ухвалив:

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 задовольнити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання та позбавлення свободи ОСОБА_5 у справі №278/541/25.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1