Справа № 932/4003/24
Провадження № 1-кс/932/1513/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000034 від 13.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 00000345 від 13.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на вилучені під час обшуку предмети, шляхом позбавлення права на відчуження, користування та розпорядження ним, а саме на:

- банківську карту № НОМЕР_1 , видану на ім`я « ОСОБА_4 » та банківську карту № НОМЕР_2 , які поміщені до спец. пакету № PSP2346320.

В обґрунтування зазначеного клопотання, прокурор зазначає, що в провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000034 від 13.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Центральної окружної прокуратури м. Дніпра з заявою звернувся громадянин ОСОБА_5 про те, що громадянин ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 разом з іншими невстановленими особами систематично здійснюють психологічний та фізичний тиск, шляхом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з метою вимагання грошових коштів.

28.05.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 932/4003/24 від 10.05.2024 було проведено обшук квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у ході проведення якого було виявлено та вилучено:

- банківську карту № НОМЕР_1 , видану на ім`я « ОСОБА_4 » та банківську карту № НОМЕР_2 , які поміщені до спец. пакету № PSP2346320.

Так, вищевказані предмети, а саме: банківська карта № НОМЕР_1 , видана на ім`я « ОСОБА_4 » та банківська карта № НОМЕР_3 , які було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку 28.05.2024 мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки являються матеріальними об`єктами, та які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вищевказані вилучені предмети, згідно ст. ст. 98, 100 КПК України визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, вказані речі можуть зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а саме інформацію щодо спільників вказаного кримінального правопорушення, або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та досягнення дієвості, виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на зазначені вище речі, у вигляді позбавлення права на користування, відчуження, розпорядження ними, прокурор звернувся до суду з цим клопотанням.

У судове засідання прокурор не з`явився. В прохальній частині клопотання просив розглянути його відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власників майна, для забезпечення схоронності майна, та запобігання його відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З матеріалів клопотання вбачається, що органом досудового розслідування СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 13.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 189 КК України за фактом вимагання, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, або вчинене організованою групою чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.

Так, 13.03.2024 до Центральної окружної прокуратури м. Дніпра з заявою звернувся громадянин ОСОБА_5 про те, що громадянин ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 разом з іншими невстановленими особами систематично здійснюють психологічний та фізичний тиск, шляхом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з метою вимагання грошових коштів.

Згідно протоколу обшуку, 28.05.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 932/4003/24 від 10.05.2024 було проведено обшук квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у ході проведення якого було в присутності двох понятих виявлено та вилучено речі, та які постановою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 від 28.05.2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

- банківську карту № НОМЕР_1 , видану на ім`я « ОСОБА_4 » та банківську карту № НОМЕР_2 , які поміщені до спец. пакету № PSP2346320.

В разі не застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони користування, розпорядження (відчуження, реалізації) майна та його можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, позбавить орган досудового можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування у даному кримінальному провадженні.

З наведених вище підстав, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що вищевказані речі, можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення дієвості повного та всебічного розслідування злочину та проведення ряду відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони користування, відчуження та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000034 від 13.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на речі вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 предмети, а саме на:

- банківську карту № НОМЕР_1 , видану на ім`я « ОСОБА_4 » та банківську карту № НОМЕР_2 , які поміщені до спец пакету № PSP2346320, шляхом позбавлення права відчуження, користування та розпорядження

Копію ухвали направити прокурору, слідчому, власнику майна та іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9