Справа № 694/2844/23 Провадження №1-кп/694/10/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

24.12.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка кримінальне провадження № 0000309 від 29.06.2023 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

із участю у судовому розгляді

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілого ОСОБА_15

законного представника потерпілого ОСОБА_16 ,

представника потерпілого ОСОБА_17 (в режимі відеоконференції),

представника Служби у справах дітей Звенигородської міської ради ОСОБА_18

представника сектору ювенальної превенції ОСОБА_19

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

В ході судового розгляду захисником ОСОБА_9 подано клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме визнання недопустимим доказом протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_16 , оскільки заявниця згідно відомостей даного протоколу не була попереджена про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_20 та його законний представник клопотання підтримали.

Прокурор, потерпілий, законний представник потерпілого, захисник потерпілого та представник ювенальної превенції просили відмовити в його задоволенні, оскільки відсутні підстави вважати вказані докази є очевидно недопустимими.

Інші учаники процесу при вирішенні клопотання поклалися на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому системний аналіз ст. 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

Існують також умовно недопустимі докази, допустимість чи недопустимість яких визначається судом у кожному конкретному випадку в залежності від встановлених обставин кримінального провадження.

Так, даючи оцінку доводів, викладених у клопотанні захисника, суд не вбачає очевидної недопустимості доказів, клопотання захисника зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених на думку захисника під час проведення досудового розслідування, які будуть оцінені у сукупності з іншими доказами, які надані в даному кримінальному провадженні.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначеного в ньому доказу.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника про визнання доказу недопустимим з підстави очевидної недопустимості доказу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 89, 350, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_9 про визнання доказів очевидно недопустимими - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1