Справа № 522/7480/24
Провадження по справі № 1-кп/522/51/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001606 від 05.12.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леніне Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштований в ТОВ «Секьюріті Груп» охоронцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження №0001606 від 05.12.2023 року, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Від захисника надійшло клопотання, в порядку ст. 201 КПК України, про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт за адресою проживання.

В обґрунтування вказаного клопотання захисник зазначив, що заявлені прокурором ризики є необґрунтованими, вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, не доведено, у сторони обвинувачення немає законних підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 буде переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків чи вчиняти інші правопорушення чи будь-яким іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, оскільки він одружений, має двох неповнолітніх дітей на утриманні, один з них є інвалідом з дитинства, має постійне місце проживання в Україні, офіційно працевлаштований, є єдиним годувальником у сім`ї, всі його найближчі родичі проживають в Україні. Відсутні покази свідків, що ОСОБА_3 має намір переховуватись від суду, змінити місце проживання, володіє нерухомістю за кордоном, придбав квитки для виїзду з місця проживання, або за межі України, оформлення ОСОБА_3 закордонних паспортів, а також дані про неявку ОСОБА_3 в минулому до слідчого чи прокурора відсутні.

Неприпустимим є, на думку захисника, обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тяжкістю злочину. Також захисник зазначив, що прокурором не надано даних про наявність незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого, а також ризик перешкоджати провадженню іншим чином, який не був підтверджений будь-якими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що він не вчиняв інкримінований йому злочин, тілесні ушкодження потерпілому наносила інша особа, показання свідків містять суттєві протиріччя, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, щоб допомагати дружині піклуватися про неповнолітніх дітей, запевняв, що не має наміру ухилятися від явки до суду та сумлінно виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки у даному кримінальному провадженні.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, та вважав, що наразі тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків передбачених КПК України і його належну поведінку, тому просив залишити йому раніше визначений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, прокурор вказав, що захисником подано клопотання аналогічне тому, в задоволенні якого йому було відмовлено, а попередню ухвалу суду від 05.12.2024 року судом апеляційної інстанції залишено без змін.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши доводи клопотання прокурора та наявні у розпорядженні суду матеріали, суд доходить висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого підлягає задоволенню, з таких підстав.

Розглянувши вищевказане клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд дійшов висновків, що в його задоволенні слід відмовити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбаченихчастиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Суд вважає наведені у клопотанні доводи захисника щодо відсутності та недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, суд доходить висновку що заявлений прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні насильства, що спричинило тяжкі наслідки, а саме в умисному тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, що може свідчити про наявність ризику можливого незаконного впливу на свідків, з метою викривлення показів, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, яких ще судом безпосередньо не допитано.

Суд враховує доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків, однак вважає, що наразі вони не можуть слугувати єдиною підставою за наявності доведених раніше прокурором ризиків для застосування останньому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, домашнього арешту, на який просить змінити захисник у своєму клопотанні.

Крім того, окремо слід зазначити, що ризики завжди є певним ступенем можливості, що особа вдасться до вчинків, які перешкоджатимуть будь-яким чином кримінальному провадженню, без вжиття стосовно неї відповідних заходів, визначених кримінальним процесуальним законодавством.

Будь-яких даних, які не було враховано судом раніше при вирішення питання щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , стороною захисту надано не було.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній обвинувачується, наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про зміну його підзахисному запобіжного заходу на домашній арешт та залишити обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було визначено попередньою ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2025 року.

Керуючись ст. 110, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 201, 331, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без задоволення.

Залишити без змін раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який було визначено попередньою ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2025 року.

Копію ухвали суду вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити ДУ «ОСІ».

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси ОСОБА_6