Справа № 308/3024/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000063 від 23 січня 2025 року за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Ужгород, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого згідно вимог ст. 89 КК України,

у вчинені ним кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який продовжено.

Встановлено, що 22 січня 2025 року близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу проник на територію Шишлівського закладу дошкільної освіти, який розташований за адресою: Ужгородський район, село Шишлівці, вул. Добо Іштвана, буд. 3, звідки шляхом вільного доступу, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, незаконно заволодів велосипедом марки «Corso» моделі «Travel» чорного кольору, ринкова вартість якого 5891,00 гривень (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривень), чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму в розмірі 5891,00 гривень (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривень).

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном отримав можливість розпорядитись на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

10.04.2025 року прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яка здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000063 від 23 січня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України, з однієї сторони (далі прокурор), та обвинувачений у цьому кримінальному провадженні (далі обвинувачена) ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 згідно з вимогами ст.ст. 468 470, 472 КПК України, добровільно, за ініціативою прокурора уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, cторони погоджуються з формулюванням фактичних обставин вказаних кримінальних правопорушень, їх правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України та формулюванням обвинувачення.

Сторони дійшли згоди, про те, що враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема: під час досудового розслідування обвинувачений щиро покаявся; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, що полягає у можливості зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні, процесуальному спрощенні розгляду провадження та заощадженні бюджетних коштів на витрати, пов`язані з кримінальним провадженням; відсутні обтяжуючі обставини, враховуючи значний суспільний інтерес в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, із урахуванням положень ст.ст. 50, 51, 52, 53, 65, 66 Кримінального кодексу України, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, враховуючи санкцію вказаної статті, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Сторонами узгоджено застосування до обвинуваченого ст.ст. 75, 104 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробовуванням та покладення обов`язків, передбачених п.п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно угоди, підписуючи її, сторони розуміли, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з вимогами ст. ст. 394 та 424 КПК України, обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості. Просив звільнити ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням, додатково вказавши, що обвинувачений є неповнолітнім.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначила, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, з застосуванням ст. 75, 104 КК України.

Потерпіла ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у її відсутності, проти затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим не заперечує про що надано відповідні заяви прокурором від потерпілої в судовому засіданні.

Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Судом встановлено, що неповнолітній обвинувачений цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які, відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання, обвинуваченого в судовому засіданні та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При цьому, суд констатує факт, що стороною захисту під час підготовчого судового засідання та судового розгляду не заявлялися клопотання щодо виклику свідків сторони захисту, витребування речей та документів, приєднання речей та документів в якості доказів.

Таким чином, обвинувачений був вільний у реалізації процесуальних прав сторони захисту.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого йому пред`явлено обвинувачення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме вчинення злочину неповнолітньою особою, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що є пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст.66 КК України.

Обставини, що обтяжують його покарання, досудовим розслідуванням та судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що характеризують особу ОСОБА_4 , який непрацює, не навчається, характеризується посередньо, раніше не судимий згідно ст. 89 КК України .

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Частина перша ст.75 КК України визначає: якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 , покарання узгоджене сторонами, а саме передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст. 104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Згідно до ч.2 ст.104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до позбавлення волі.

Разом із цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, вважає за можливе його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши йому покарання пов`язане з позбавленням волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75, 104 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння нових злочинів. Суд вбачає за належне визначити йому узгоджену міру покарання в угоді та в порядку ч.3 ст. 75 та ст. 104 КК України вважає за необхідне визначити обвинуваченому термін іспитового строку два роки та на підставі ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Під час досудового розслідування щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У зв`язку із призначенням покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 та звільненням його від відбування покарання з випробуванням, обраний запобіжний захід неповнолітньому обвинуваченому підлягає скасуванню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати за судову товарознавчу експертизу, що проведена Закарпатським НДЕКЦ МВС України, складають 1989 гривні 75 копійок.

Разом з цим ст. 119 ч.1 КПК України регламентовано, що суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого за власною ініціативою має право своєю ухвалою звільнити особу від належних до оплати процесуальних витрат повністю або частково.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 , є неповнолітнім, на даний час не має доходу, оскільки не працевлаштований, відомостей про працевлаштування матері обвинуваченого суду не надано, тому суд вважає за можливе процесуальні витрати, витрачені на проведення експертизи компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України, які виділяються цільовим призначенням, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання про речові докази у кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 75, 100, 104, 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10.04.2025 року укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яка здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000063 від 23 січня 2025 року за ч.4 ст. 185 КК України, з однієї сторони, та неповнолітнім обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ..

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі з випробуванням зі встановленням іспитового строку на 2 (два) роки на підставі ст.ст. 75, 104 КК України.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 обраний у виді домашнього арешту у визначений час доби скасувати.

Речові докази: велосипедом марки «Corso» моделі «Travel» чорного кольору вважати повернутим потерпілій; диск DVD-R на якому наявні відеозаписи з камер спостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, проведеної Закарпатським НДЕКЦ МВС України, суми яких становлить 1989 гривні 75 копійок, віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1