УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 Справа №607/1878/25 Провадження №1-кс/607/618/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000486 від 13.10.2024, про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Верещаки, Лановецького району, Тернопільської області, українця, громадянина України, неодруженого, із вищою освітою, непрацюючого, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді, в рамках кримінального провадження № 0000486 від 13.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України, із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , на шістдесят днів.

Клопотання мотивоване тим, групою слідчих відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління спільно з СВ ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 13.10.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Як зазначає прокурор, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до ст.68 Конституції України та ст. 1, п. 1 ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі - ЗУ «Про дорожній рух»), як особа - учасник дорожнього руху (водій транспортного засобу), зобов`язаний знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі - Правила дорожнього руху або ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Однак, грубо ігноруючи вимоги вищевказаного Закону України «Про дорожній рух», 13 жовтня 2024 року близько 18 год. 10 хв., водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 2.9 (а) ПДР перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (3,14‰ проміллє алкоголю в крові), керував технічно справним автомобілем DACIA LOGAN р.н. НОМЕР_1 та рухався вулицею Грушевського с. Лозова, Тернопільського району, в напрямку с. Дубівці із сторони

м. Тернопіль із пасажирами ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Під час руху вказаною ділянкою автодороги водій ОСОБА_4 вів керований автомобіль із швидкістю, яка значно перевищувала дозволену швидкість в межах населеного пункту, а також унаслідок алкогольного сп`яніння не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.4 ПДР, а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», які зобов`язували його рухатися вказаною вище ділянкою автодороги із дозволеною швидкістю руху, і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Надалі, рухаючись ділянкою автодороги неподалік буд № 45

вул. Грушевського, с. Лозова із заокругленням ліворуч, ухилом на підйом та сухим асфальтобетонним покриттям, водій ОСОБА_4 не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах та обстановці, внаслідок чого на заокругленій ділянці проїзної частини дороги допустив зміну напрямку руху керованого автомобіля DACIA LOGAN р.н. НОМЕР_1 праворуч та виїхав цим транспортним засобом на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів праве узбіччя, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття «узбіччя», і належне виконання його вимог), 10.1 та 12.1 ПДР.

Своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_4 виїхавши за межі проїзної частини дороги, а саме праве узбіччя, допустив наїзд керованим транспортним засобом на нерухомі перешкоди бетонний паркан, електроопору та дорожній знак 2.3 ПДР.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля DACIA LOGAN р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , отримав поєднану травму грудей та живота з численними переломами кісток скелета та ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до масивної кровотечі та різкого обезкровлювання організму від яких настала його смерть на місці пригоди, а пасажир ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми правої нижньої кінцівки у виді уламкових переломів верхньої третини діафізу (тіла) стегнової та межі середньої і нижньої третини діафізу великогомілкових кісток, із зовнішніми ушкодженнями рани ділянки гомілковоступневого суглоба і 4-го міжпальцевого проміжку стопи, «почервоніння шкіри» передньої поверхні гомілки з поширенням на проекцію медіальної (внутрішньої) кісточки ділянки гомілковоступневого суглоба; закриту травму поперекового відділу хребта у виді компресійного уламкового перелому тіла 5-го хребця, без порушення функції спинного мозку; травму голови у виді черепно-мозкової травми з струсом головного мозку та зовнішніми ушкодженнями «скальпованою» раною скронево - тім`яної ділянки волосяної частини голови зліва з пошкодженням апоневрозу; закриту травму грудної клітки у виді забиття правої легені з якими був госпіталізований у Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради.

Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження, не були небезпечними для життя в момент заподіяння, проте у своєму клінічному перебігу супроводжувались тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я, тому належать до середньої тяжкості -п. п. 2.2.1 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_4 , вимог п. 12.1 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_6 , а також спричиненням ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000486 від 13.10.2024 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, і йому 14.10.2024 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України

Так, ухвалою слідчого судді від 31.10.2024, до підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 12.12.2024.

Ухвалою слідчого судді від 09.12.2024, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 13.10.2024 продовжено до 4-х місяців, тобто до 14.02.2025.

Ухвалою слідчого судді від 09.12.2024, підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 06.02.2025.

27.01.2025 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 13.10.2024 відкрито стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Прокурор вказує, що підставою продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Так, метою продовження застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , згідно з вимогами п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативну міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років і на даний час усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, у разі застосування підозрюваному ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній перебуваючи на волі та усвідомлюючи покарання за вчинену ним дорожньо-транспортну пригоду з урахуванням того, що на території України введено воєнний стан, може вчинити дії спрямовані на незаконний перетин державного кордону України, чим вчинить інше правопорушення та відповідно буде переховуватись від органів прокуратури та суду.

Окрім цього, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих - ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 а також вже допитаних свідків, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , яких він знає особисто, шляхом схиляння до дачі ними у суді завідомо неправдивих показань або відмови від дачі показань, чим перешкодить кримінальному провадженню.

Також, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, підозрюваний ОСОБА_4 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим відповідно порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР, що вказує на його легковажне відношення до встановлених Законом правил безпеки дорожнього руху, і яке, як наслідок, призвело до загибелі людини. Наведені обставини свідчать про те, що він може таким же чином легковажно порушувати покладені на нього судом обов`язки, у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Зазначені обставини на думку прокурор свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, не буде з`являтися за кожною вимогою до прокурора чи суду та належним чином виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Також слідчий вказує, що відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, внаслідок якого загинула людина, є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вище викладене, слідчий просить клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просила задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив з приводу задоволення клопотання та зазначив, що ризики заявлені слідчим у клопотанні належним чином не обґрунтовані та не доведені достатніми доказами. Так, на думку сторони захисту жодний із вказаних у клопотанні ризиків на даний час не існує, оскільки на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершене та триває ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, відтак органом досудового розслідування зібрано усі необхідні докази та допитано усіх свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні. З огляду на викладене просив змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою або ж визначити підозрюваному розмір застави.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч.3 ст. 197 КПК України Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління спільно з СВ ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 13.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 14.10.2024 о 00 год. 54 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України

14.10.2024 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тобто, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 та заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.10.2024 щодо ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 23 год. 59 хв. 12.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2024 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , продовжено до 00 год. 00 хв. 06.02.2025.

27.01.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тобто, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 та спричинило ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол огляду місцевості від 13.10.2024 з додатками, яким зафіксовано сліди юзу коліс автомобіля, пошкоджений автомобіль, пошкоджена бетонна огорожа, осип частин та деталей транспортного засобу, розташування тіла ОСОБА_6 та іншу слідову інформацію, яка вказує про наїзд на нерухому перешкоду автомобілем «DACIA LOGAN» р.н. НОМЕР_1 ;

-протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 12.12.2024;

-протоколи допиту свідка ОСОБА_7 від 14.10.2024, 08.12.2024, який надалі визнаний потерпілим;

-протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 14.10.2024;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 14.10.2024;

-протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 14.10.2024;

-протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 08.01.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 15.11.2024;

-протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 15.10.2024;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 25.11.2024;

-протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 25.11.2024;

-висновок експерта № 872 від 28.10.2024 за результатами проведення судово медичної експертизи за медичними документами ОСОБА_7 ;

-висновок експерта № 246 від 28.11.2024 відповідно до якого при судово-медичній експертизі тампонів змивів з поверхні керма та ручки коробки передач автомобіля «Dacia» р.н. НОМЕР_1 знайдено піт та антиген А за системою АВ0. Виявлені сліди можуть походити від ОСОБА_4 ;

-висновок експерта № 244 від 28.11.2024 відповідно до якого на поверхні вирізу з подушки водія автомобіля «Dacia» р.н. НОМЕР_1 знайдено епітеліальні клітини особи чоловічої генетичної статі та піт. При серологічному дослідженні виявлено антиген А за системою АВ0 та виявлені сліди можуть походити від ОСОБА_4 ;

-висновок експерта № 885 від 15.10.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що відповідає кількості 3,14 % проміле;

-висновок експерта № 595 від 28.10.2024 (тіла трупа ОСОБА_6 ) відповідно до якого між спричиненням потерпілому внаслідок транспортної травми тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок;

-висновок експерта № 441 від 12.11.2024 відповідно до якого кров ОСОБА_4 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

-висновок експерта № СЕ-19/120-24/12541-ІТ від 25.11.2024 згідно з яким слідів на автомобілі «Dacia» р.н. НОМЕР_1 , які б свідчили про його контактування з іншими транспортними засобами не виявлено;

-висновком експерта № СЕ-19/120-24/13629-ІТ від 03.12.2024, за результатами проведення судової інженерно транспортної експертизи;

-протоколи допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 14.10.2024, 27.01.2025.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

При цьому слідчий суддя відзначає, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

У зв`язку із закінченням 06.02.2025 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , у прокурора виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду про його застосування, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, які встановлені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.10.2024 про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати і надалі та їх обсяг не зменшився, що виправдовує тримання ОСОБА_4 під вартою.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали при застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду вважав, що існують ризики того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1-5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_18 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя вважає, що не перестав існувати ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, з поміж інших доказів, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , які допитані слідчим у ході досудового розслідування та яких підозрюваний знає особисто. Водночас ОСОБА_4 перебуваючи у дружніх відносинах із свідками у даному кримінальному провадженні може незаконно впливати на останніх, з метою не надання ними правдивих показів, щодо обставин розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, а з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, а тому на переконання слідчого судді підозрюваний може чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння він може схиляти вказаних осіб до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Слідчий суддя також враховує, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, підозрюваний ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим відповідно порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР, що вказує на його легковажне відношення до встановлених Законом правил безпеки дорожнього руху, і яке, як наслідок, призвело до загибелі людини. Наведені обставини свідчать про те, що він може таким же чином легковажно порушити покладені на нього судом обов`язки, у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а відтак ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не зменшився та продовжує існувати.

Відтак слідчий суддя встановив, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, визначені вищевказаною ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2024 на даний час продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу на увагу не заслуговують, оскільки беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі ОСОБА_6 та спричинило ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, переконливість наявних ризиків, які не зменшились та продовжують існувати, в сукупності з відомостями про особу підозрюваного, характер вчинення кримінальних правопорушень та його роль у їх вчиненні, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним вище ризикам, а тому вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Встановлено, що 28.01.2025 прокурором у даному кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №№ 0000486 від 13.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України докази достатніми для складання обвинувального акту та доручено слідчому повідомити підозрюваного та його захиснику, а також потерпілих, та їх представників про завершення досудового розслідування, надавши їм доступ до матеріалів досудового розслідування, в порядку ст. 290 КПК України

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує значний об`єм матеріалів досудового розслідування, який надався для ознайомлення стороні захисту, та вважає, що прокурором доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу неможливо внаслідок необхідності проведення належного ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України та оформлення обвинувального акту для скерування його до суду.

У зв`язку із наведеним, клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід задовольнити, продовживши ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 45 днів, який на переконання слідчого судді буде достатнім для належного ознайомлення сторін із матеріалами кримінального провадження.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 та спричинило ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 спричинив загибель людей, в даному випадку ОСОБА_6 , слідчий суддя, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати підозрюваному заставу.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу чи визначення розміру застави у кримінальному провадженні відмовити.

Клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити на 45 (сорок п`ять) днів.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 14.03.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 31.01.2025 о 12 год. 50 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1