Провадження №1-кп/523/829/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000759 від 23.06.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з незакінченою вищою освітою (заочна форма навчання у Київському національному університеті будівництва і архітектури, філія в м.Прилуки), одруженого і маючого на утриманні неповнолітню доньку 2012 року народження, працюючого на посаді будівельника у ФОП ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 України,

В С Т А Н О В И В:

23.06.2024 року, приблизно о 12:00 годині, підсудний ОСОБА_8 , керуючи у світлий час доби, суху погоду, без опадів, технічно справним легковим автомобілем «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по лівій смузі проїзної частини вул.Михайла Грушевського в м.Одесі, на якій організовано двосторонній рух з окремими проїзними частинами зустрічних напрямків, що відокремлені одна від одної подвійною розділювальною смугою та які складалися з двох смуг для руху транспортних засобів у кожному напрямку, з боку вул.Плієва в напрямку вул.Пестеля, зі швидкістю біля 81км/год, тим самим перевищуючи дозволену в населеному пункті швидкість руху, чим порушив вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (надалі Правила дорожнього руху України), який передбачає, що:

- п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

В цей час попереду вказаного автомобіля, а саме за межами проїзної частини вул.Михайла Грушевського - на тротуарі праворуч, біля будинку №39/1, знаходився малолітній пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вибіг з тротуару на проїзну частину вул.Михайла Грушевського та став її перетинати, рухаючись у темпі бігу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Toyota Avensis».

Під час руху по проїзній частині вул.Михайла Грушевського, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити попереду свого автомобіля небезпеку для свого подальшого руху - малолітнього пішохода ОСОБА_10 , який перебував на тротуарі та перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, підсудний ОСОБА_8 в порушення вимог п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, який регламентує:

-п.2.3 «б» Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі,

уважним не був, не стежив постійно за дорожньою обстановкою, відволікся від керування своїм автомобілем, чим позбавив себе можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою, а також відповідно та своєчасно реагувати на її зміну, внаслідок чого в порушення вимог п.п.1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,

вказаний підсудний не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху аж до зупинки транспортного засобу, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух із зазначеною вище швидкістю, яка перевищувала допустиму на даній ділянці дороги, чим позбавив себе можливості безпечно керувати транспортним засобом та своєчасно і відповідно реагувати на зміни дорожньої обстановки, в результаті чого на ділянці проїзної частини біля будинку №39/1 по вул.Михайла Грушевського в м. Одеси, скоїв наїзд передньою правою частиною кузову керованого ним автомобіля «Toyota Avensis» на малолітнього пішохода ОСОБА_10 .

Внаслідок означеної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: а) відкрита черепно-мозкова травма та травма шиї: садна голови, забійна потиличної ділянки голови, синець задньої поверхні шиї, вогнищевий крововилив в м`яких тканинах скронево-потиличної ділянки голови зліва, багатоуламкові переломи кісток черепу, крововилив під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку та мозочку, крововилив у шлуночки головного мозку, забій головного мозку; б) закрита травма грудної клітки і живота: синець задньої поверхні грудної клітки, множинні садна задньо-зовнішньої поверхні живота справа, багатоуламковий перелом тіла 2-го грудного хребця з крововиливом під твердою мозковою оболонкою спинного мозку без його розриву, забій легенів, неповний напівциркулярний розрив грудного відділу аорти з крововиливом в навколоартальну клітковину, середостіння та плевральні порожнини (в правій плевральній порожнині 20 мл рідкої крові, в лівій плевральній порожнині 80 мл рідкої крові та згорток крові, масою 160 г), розриви селезінки, крововилив в брижі тонкої кишки, крововилив в жирову капсулу лівої нирки; в) травма кінцівок: множинні садна задньої поверхні правого ліктьового суглоба, правого передпліччя, тильної поверхні правої кисті та тильних поверхонь проксимальних фаланг 1,2,3-го пальців правої кисті, забійна рана задньої поверхні лівого плеча у нижній третині та задньої поверхні лівого ліктьового суглоба, відкритий багатоуламковий перелом нижньої третини лівої плечової кістки та ліктьового відростка лівої ліктьової кістки з крововиливом в м`яких тканинах лівої верхньої кінцівки, садна зовнішньої поверхні правого стегна, передньо-зовнішньої поверхні правого колінного суглоба та задньо-внутрішньої поверхні правої гомілки, синець правої колінної ямки, садно передньо-зовнішньої поверхні лівого стегна, садно внутрішньої поверхні лівого колінного суглоба.

Смерть ОСОБА_10 настала від поєднаної травми голови, тулуба, кінцівок, спричиненої йому під час дорожньо-транспортної події, у вигляді перелому кісток черепу, забою головного мозку, крововиливів під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочку, перелому грудного відділу хребта, розриву грудної частини аорти з крововиливом в плевральні порожнині, розриву селезінки та відкритого перелому кісток лівої верхньої кінцівки.

Допущені підсудним ОСОБА_8 порушення вимог п.п.1.5, 2.3 «б», 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортній пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті малолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

Потерпіла ОСОБА_5 (матір загиблого), будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, надавши до суду відповідну заяву і забезпечивши явку свого представника адвоката ОСОБА_6 , яка повідомила про перебування її довірителя за межами України (в Німеччині) у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі чого та з урахуванням позиції сторін процесу, суд вирішив здійснити розгляд кримінального провадження за відсутності вказаної потерпілої, за участі її представника.

Підсудний ОСОБА_8 , повністю визнав свою провину в обсязі висунутого обвинувачення та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення щодо порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило смерть малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , які відповідають викладеним вище обставинам.

В суді під час допиту підсудний ОСОБА_8 пояснив, що дійсно за наведеними в обвинувальному акті обставинами він, маючи водійський стаж з 2004 року та керуючи автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищуючи дозволену в межах населеного пункту швидкість руху і не побачивши перетинаючого проїзну частину дороги малолітнього ОСОБА_10 , здійснив наїзд на останнього, після чого одразу зупинив автомобіль, а побачивши лежачого на асфальті хлопчика без свідомості, викликав поліцію і попросив перехожих викликати швидку медичну допомогу. По приїзду бригади швидкої медичної допомоги, вони констатували смерть хлопчика, а по прибуттю поліції, ними були оформлені матеріали дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди його відповідальність як власника транспортного засобу було застраховано у страховій компанії «Княжа».

Оскільки у той день після події він перебував у стані шоку, то наступного дня зв`язався з батьками загиблого хлопчика і висловив їм свої співчуття, запропонувавши надати матеріальну допомогу в розмірі 3000 доларів США, а через декілька днів він передав означену суму матері загиблого хлопчика на відшкодування моральної шкоди, що було засвідчено в нотаріальному порядку. Йому також відомо, що страховою компанією було здійснено відшкодування батькам загиблого матеріальних і моральних збитків.

Погоджується з тим, що внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху і власної неуважності при керуванні транспортним засобом відбулось зіткнення з малолітнім пішоходом, в результаті чого той отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинув на місці. Дуже шкодує з приводу цієї події, оскільки сам є батьком дитини, а на річницю загибелі хлопчика зобов`язується профінансувати виготовлення і встановлення пам`ятника на місці поховання загиблого. Висловлює готовність нести покарання за скоєне, але просить суворо не карати.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

За наведених підстав, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини та отримавши покази підсудного ОСОБА_8 , судом беззаперечно встановлено, що вказаний підсудний при керуванні транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаного підсудного за ч.2 ст.286 КК України.

Так, з огляду на ч.2 ст.286 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, що карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 , суд приймає до уваги характер, форму вини і обставини вчиненого ним, зміст й обсяг допущених ним порушень правил безпеки дорожнього руху, невідворотність наслідків, що призвели до настання смерті малолітнього ОСОБА_10 , та те, що скоєне підсудним кримінальне правопорушення в силу ст.ст.12, 25 КК України відноситься до категорії необережних тяжких злочинів, а також суд ураховує у певній мірі висновки досудової доповіді органу пробації щодо соціально-психологічної характеристики підсудного та позицію представника потерпілого з означеного питання, добровільне відшкодування підсудним завданої потерпілій моральної шкоди, відшкодування інших заподіяних збитків з боку СК ПАТ «Княжа» (в розмірі 103000+48000=151000 гривень), стан здоров`я підсудного і характеризуючі його особу дані.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, підсудний ОСОБА_8 свою провину в обсязі висунутого обвинувачення визнав та під час досліджених судом подій у стані алкогольного/наркотичного чи іншого виду сп`яніння не перебував, надав суду зізнавальні покази і обставини висунутого обвинувачення не оспорював, щиро покаявся у скоєному, висловивши згоду нести відповідальність за вчинене та про вжиття ним заходів з виготовлення і встановлення у річницю смерті загиблої дитини пам`ятника на місці її поховання; на стадії досудового розслідування у добровільному порядку завданий потерпілій ОСОБА_5 моральний збиток відшкодував (за нотаріально завіреною заявою потерпілої - в розмірі, еквівалентному 3000 доларів США); раніше не судимий і вперше притягається до кримінальної відповідальності; одружений і утримає неповнолітню дитину 2012 року народження; на обліку у лікаря нарколога та психіатра КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» ЧОР не значиться; працює на посаді будівельника у ФОП ОСОБА_9 і позитивно характеризується за місцем роботи; забезпечений місцем реєстрації і проживання на території Чернігівської області, де також характеризується позитивно.

Сукупність наведених обставин свідчить про щире каяття підсудного ОСОБА_8 і доводить добровільне відшкодування ним заподіяного потерпілій матеріального збитку, що одночасно обумовлює доцільність його виправлення і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства, із застосуванням до нього наглядових і соціально-виховних заходів.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 , слід віднести щире каяття і добровільне відшкодування завданого збитку, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, не встановлено.

При цьому, суд виходить з приписів ст.69-1 КК України, згідно з якими за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбаченими пунктами 1 та 2 ч.1 ст.66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

При вирішення ж питання щодо доцільності призначення підсудному ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приймає до уваги альтернативний характер такого виду додаткового покарання у санкції ч.2 ст.286 КК України та ураховує висловлені у судових дебатах позиції сторін з цього приводу, внаслідок чого доходить наступних висновків.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч.2 ст.50 КК України, а у контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою при керування транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

За правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.09.2023 року (справа №702/301/20), при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Статтею 5 Конституції України регламентовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Виходячи з наведеного, у контексті усіх встановлених під час судового розгляду і викладених вище обставин порушення підсудним ОСОБА_8 низки вимог Правил дорожнього руху (зокрема, але не виключно, у виді суттєвого перевищення швидкості руху у межах населеного пункту), невідворотності їх наслідків, а також з урахуванням наступної поведінки і ставлення підсудного до скоєного, наявності пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, характеризуючих його особу даних, суд вважає, що через призму приписів ст.ст.50, 65 КК України призначення вказаному підсудному додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є необхідним для сприйняття суспільством та таким, що забезпечить виправлення підсудного і попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Аналогічних висновків за тотожних обставин справи дійшов Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі №664/2526/19 (постанова від 27.10.2020 року).

На підставі сукупності викладеного, з дотриманням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання у розглядуваному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини і характер, невідворотність наслідків і суспільну небезпечність доведеного обвинувачення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, характеризуючі дані про особу підсудного ОСОБА_8 , комплексність яких обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 65, 69-1 КК України в цілому погоджується з висловленою прокурором в ході судових дебатів позицією і доходить висновку про призначення вказаному підсудному покарання у виді позбавлення волі в межах строку, встановленого санкцією ч.2 ст.286 означеного Кодексу, але із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст.75, 76 цього ж Кодексу, з одночасним покладенням на підсудного низки відповідних обов`язків та з позбавленням права керувати транспортним засобом, що за переконанням суду є обґрунтованим й достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат та арешту майна, в силу ст.ст.124-126, 174 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 124-126, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.77 КК України, додаткове покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, - виконувати реально.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_8 , покласти на Прилуцький районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України.

В порядку ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді від 20.06.2024 року на транспортний засіб марки «Toyota Avensis» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , а також на пару кросівок чорного кольору з білою підошвою фірми «Puma» 33 розміру, які запаковано до спеціального пакету №3109134, після набрання вироком законної сили, - скасувати.

З огляду на ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль «Toyota Avensis» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , а також пару кросівок чорного кольору з білою підошвою фірми «Puma» 33 розміру, які запаковано до спеціального пакету №3109134, які перебувають в розпорядженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області (постанова старшого слідчого ОСОБА_11 від 23.06.2024), повернути за належністю відповідним власникам;

-«DVD-R» диски в кількості 3-х штук із відеозаписами події ДТП, які долучені до матеріалів досудового розслідування і перебувають в розпорядженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області (постанови старшого слідчого ОСОБА_11 від 24.06.2024, 28.06.2024), - продовжити зберігати в означених матеріалах кримінального провадження.

В силу ст.ст.124-126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадження в сумі 14009,68 (2650,48+3786,40+7572,80) гривень, пов`язані зі залученням експертів, - стягнути з ОСОБА_8 , на користь держави.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_8 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до Прилуцького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України та відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області, - для виконання в межах їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1