Провадження № 1-кс/592/8140/24
УХВАЛА

02 грудня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000149 від 26.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий своє клопотання, погоджене з прокурором, обґрунтовує тим, що здійснює досудове розслідування по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.09.2024 близько 16:46 невідомі особи в месенджерах, шляхом залякування розповсюдження образливих фото, під час дії воєнного стану, вимагали у ОСОБА_4 кошти, в результаті чого, ОСОБА_4 перевела на банківські картки зловмисників 12100 грн. Встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 здійснювала перекази грошових коштів на різні банківські картки зловмисників, зокрема на картку AT «Пумо» № НОМЕР_1 , АБ «УКРГАЗБАНК» № НОМЕР_2 , AT «Ідея Банк» № НОМЕР_3 . У слідства є підстави вважати, що наявні на банківських картах грошові кошти є речовими доказами, і наявність їх на рахунках сприяє разом з іншими доказами встановленню обставин, що мають значення, зокрема, факту їх наявності на час вчинення кримінальною правопорушення, руху коштів по відповідним рахункам тощо. Тому слідчий просить накласти арешт грошові кошти, які знаходяться на банківських картках АТ «Пумб» № НОМЕР_1 , АБ «УКРГАЗБАНК» № НОМЕР_2 , АТ «Ідея Банк» № НОМЕР_3 .

Вивчивши матеріали провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 2-4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до вимог п.п. 1 і 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання.

Санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Надані слідчим матеріали провадження, у своїй сукупності вказують на те, що зазначене у клопотанні слідчого майно відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме зберегло сліди злочину та може бути використано, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Ураховуючи наведене на даному етапі провадження арешт необхідний для забезпечення збереження доказів. Арешт майна певною мірою завдасть шкоди інтересам і правам власника майна. Проте завдання арешту на даному етапі є виправданим заходом.

Окрім того, згідно ст. 174 КПК України згодом власник або володілець майна має право звертатися з клопотанням про скасування арешту коли у ньому відпаде потреба.

З огляду на завдання кримінального провадження арешт є розумним і співмірним заходом. Кримінальне провадження потребує дослідження вказаних грошових коштів, факту їх наявності на час вчинення кримінальною правопорушення, руху коштів по відповідним рахункам тощо. Збереження доказів є необхідним.

Також, не накладення арешту на вказане майно може призвести до його приховування чи втрати, що, в свою чергу, не дасть змоги забезпечити можливу конфіскацію, передбачену санкцією ч. 4 ст. 189 КК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських картках АТ «Пумб» № НОМЕР_1 , АБ «УКРГАЗБАНК» № НОМЕР_2 , АТ «Ідея Банк» № НОМЕР_3 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 ..

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1