Провадження №1-кп/761/2307/2025
В И Р О К

іменем України

29 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

провівши підготовче судове засідання у залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 02.02.2024, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, яка здобула вищу освіту, не працює, незаміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

за участю:

секретарів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У громадянки України ОСОБА_2 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, на початку травня виник та сформувався злочинний намір направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у поширенні матеріалів, в яких міститься виправдовування збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році.

На виконання свого умислу ОСОБА_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи невстановлений технічний пристрій з доступом до всесвітньої мережі інтернет зареєструвала обліковий запис у забороненій, відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 15 травня 2017 року, Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2020 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 14 травня 2020 року, Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 квітня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 15 квітня 2023 року, соціальній мережі «ВКонтакте» під умовним ім`ям « ОСОБА_7 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - « ОСОБА_7 »).

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_3 діючи умисно, перебуваючи за адресою свого проживання, саме: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , використовуючи власний мобільний телефон під`єднаний до мережі Інтернет, перебуваючи на своїй персональній відкритій сторінці соціальної мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_7 » опублікувала коментар до публікації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 (посилання на архівовану сторінку: ІНФОРМАЦІЯ_5 з наступним текстом: «ОСОБА_9, горжусь настоящим русским героем, ничего плохого людям на украине они не делали, только помогали даже выживать людям на несчастных территориях, горжусь вашим родным человеком и многим таким героям НИЗКИЙ ПОКЛОН И ЧЕЛОВЕЧЕСКАЯ ПАМЯТЬ».

Згідно висновку експерта №СЕ-19-24/16136-ЛД за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи від 04.04.2024, проведеної Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України встановлено, що у розміщеному коментарі міститься висловлювання у формі виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 на своїй персональній відкритій сторінці соціальної мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_7 » опублікувала коментар до публікації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 (посилання на архівовану сторінку: ІНФОРМАЦІЯ_8 з наступним текстом: «выздоравливай герой».

Згідно висновку експерта №СЕ-19-24/16136-ЛД за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи від 04.04.2024, проведеної Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України встановлено, що у розміщеному коментарі містяться глорифікація особи, яка здійснювала збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Отже, ОСОБА_2 усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, у т.ч. сформованих в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в Україні та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, за допомогою електронних інформаційних систем, що перебували у її розпорядженні, які під`єднані до глобальної мережі Інтернет, умисно здійснювала діяння, пов`язані з поширенням матеріалів, у яких містяться висловлювання, виражені у формі виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

При цьому встановлено, що ОСОБА_2 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснювала вищевказані протиправні діяння в контексті триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій її території, отже, вчинила усі залежні від неї дії на шкоду інформаційній безпеці людини і громадянина, суспільству та держави, та довела свій злочин до кінця.

Таким чином, ОСОБА_2 поширила матеріали, в яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 23 вересня 2024 року, укладеної між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , яка здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000093 від 02.02.2024, та обвинуваченою ОСОБА_2 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , остання повністю та беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, а також сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_2 буде призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна та із застосуванням положень ст. 75 КК України, на підставі якої ОСОБА_2 буде звільнено від відбування покарання із випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 (один) рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями ч. 2 ст. 474 КПК України передбачено, що розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 436-2 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів, у кримінальному провадженні шкода завдана державним інтересам, а отже, угода відповідає вимогам ст. 469 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Верховний Суд у постанові від 7 квітня 2020 року у справі 761/13021/19 роз`яснив, що перевірка достовірності обставин, які згідно зі ст. 470 КПК України підлягають врахуванню при укладенні угоди про визнання винуватості, є обов`язком прокурора. При цьому, зважаючи на визначені законом наслідки невиконання угоди (наслідки процесуального характеру, передбачені ст. 476 КПК України, або ініціювання прокурором кримінального провадження за ст. 389-1 КК України за наявності для того підстав), на суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов?язки щодо перевірки можливості її затвердження, ніж ті, які прямо передбачені у ст. 474 КПК України.

Прокурор ОСОБА_5 звернула увагу, що обвинувальний акт та укладена сторонами провадження угода про визнання винуватості відповідають вимогам закону та просила затвердити таку угоду. Окремо прокурор звернула увагу, що вказане кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Києва. Так, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_3 , вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення. Відтак, прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між нею та підозрюваною у кримінальному провадженні ОСОБА_2 23 вересня 2024 року, згідно з якою визначено ряд обставин у кримінальному провадженні, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , та є підставами для застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України. Так, сторонами визнано, що до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 відносяться: щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з покладенням на підозрювану ряду обов`язків, які визначені угодою.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, та про обставини його вчинення розповіла так, як зазначено у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості, яка розглядається судом. Зазначила, що справді саме вона на своїй відкритій персональній сторінці у соціальній мережі «ВКонтакте» розміщувала свої коментарі до публікацій, які були об`єктом експертного дослідження. Підтвердила, що розуміла, що у такий спосіб вона виправдовувала збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році, та глорифікувала осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, однак зараз усвідомлює неправильність таких своїх дій та засуджує напад рф на Україну. Крім того, запевнила, що більше не користується забороненою в Україні соціальною мережею «ВКонтакте», заблокувала свій акаунт, більше жодних дописів не залишає.

Також пояснила, що угода про визнання винуватості була укладена нею добровільно, без будь-якого тиску, примусу або іншого незаконного впливу та за активної участі її захисника, який надавав їй необхідні консультації та поради. При цьому підтвердила, що вона усвідомлено приймає на себе обов`язки, визначені угодою про визнання винуватості і зобов`язується їх виконати, а також попереджена про наслідки невиконання угоди.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_2 23 вересня 2024 року, повністю відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів України, відповідає інтересам суспільства та обвинуваченої ОСОБА_2 , укладена останньою добровільно. Просив врахувати, що ОСОБА_2 раніше не судима, має сталі соціальні зв`язки, хворого батька на утриманні, який потребує постійного догляду, щиро кається у вчиненому та активно сприяла у розкритті і розслідуванні цього злочину.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Згідно з ч. 2 ст. 436-2 КК України передбачене покарання за виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України, обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої.

Разом з тим, відповідно до угоди про визнання винуватості від 23 вересня 2024 року, укладеної між ОСОБА_2 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , яка здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000093 від 02.02.2024, сторони погодились, що при затвердженні угоди ОСОБА_2 буде призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна. При цьому, на підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_2 буде звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 згідно з угодою визнаються: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також судом враховується, що ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні батька похилого віку, який має ряд хронічних захворювань, не працює, незаміжня.

При цьому обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_2 , відсутні.

Верховний Суд у своїй постанові від 16 серпня 2018 року у справі №183/163/14 вказав, що наступне системне тлумачення правових норм КПК України дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо можливо дійти висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому має враховуватись не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Таким чином, суд вважає, що застосування до ОСОБА_2 положень ст.ст. 75, 76 КК України відповідає вимогам кримінального кодексу України, та інтересам суспільства і обвинуваченої ОСОБА_2 .

Відтак, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_2 обов`язки, передбачені умовами угоди про визнання винуватості від 23 вересня 2024 року, а саме: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у межах висунутого обвинувачення відповідно до підозри та обвинувального акту; співпрацювати з органом досудового розслідування у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, які поширюють матеріали подібного змісту.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 цілком розуміє положення ч.ч. 4,6 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання, укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, обвинувачена в повному обсязі визнала свою винуватість, що підтверджено нею в судовому засіданні та погодилася на призначення узгодженого виду та розміру покарання.

Підстав, для прийняття рішення про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 23 вересня 2024 між обвинуваченою ОСОБА_2 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , яка здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000093 від 02.02.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, стягненню із ОСОБА_2 підлягають судові витрати за проведення:

- судової експертизи №Се-19-24/16136-ЛД від 04.04.2024 у сумі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) грн. 36 коп.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 314, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угодупро визнання винуватості, укладену 23 вересня 2024 року між обвинуваченою ОСОБА_2 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , яка здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000093 від 02.02.2024 року, із покладенням на обвинувачену ОСОБА_2 обов`язків, визначених у п. 2 цієї угоди.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості від 23 вересня 2024 року ОСОБА_2 визнати винуватою за ч. 2 ст. 436-2 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1