Справа № 936/1022/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.11.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/114/24, за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 та прокурора Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.11.2023.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, непрацюючий, несудимий, засуджений:
- за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 01 (один) рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: грошові кошти у вигляді двох купюр української гривні номіналом по 500 грн кожна, які знаходяться на зберіганні керівника напрямку з просування послуг бюджетним організаціям РП АТ КБ «ПриватБанк» за адресою м. Ужгород, вул. Швабська, 57- конфісковано; диск з написами «Verbatim DVD+R» 16х4.7 GB 120 min в паперовому конверті залишено в матеріалах кримінального провадження.
Згідно вироку ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_9 07.08.2023 о 22 год 43 хв, знаходячись біля службового автомобіля марки «Renault Duster» реєстраційний номер НОМЕР_1 із наявними на ньому наліпками Національної поліції України, який знаходився на автодорозі М06 сполученням «Київ-Чоп» на 717 кілометрі + 500 метрів, в с. Нижні Ворота Мукачівського району Закарпатської області, запропонував і надав начальнику сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області капітану поліції ОСОБА_10 , грошові кошти в розмірі 1000 грн, які самостійно поставив на полик багажного відділення автомобіля марки «Renault Duster» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який також був припаркований на автодорозі М06 сполученням «Київ-Чоп» на 717 кілометрі + 500 метрів, власником якого являється ОСОБА_10 , в якості неправомірної вигоди за безперешкодний проїзд та не притягнення його до встановленої законом відповідальності у зв`язку з явними ознаками вчинення кримінального правопорушення підроблення і використання належного йому посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , тобто умисно,
усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, запропонував і надав неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_10 , який перебував у однострої поліцейського, на якому розміщений нагрудний знак із чітким зазначенням його спеціального жетона, є працівником правоохоронного органу, що виконує службові обов`язки, а також відповідно до закону та посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний розгляд проводиться у відсутності обвинуваченого та захисника, які належним чином повідомлялися про день, час та місце судового розгляду, в судові засідання останні не з`явилися, причини своєї неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення судового розгляду не заявляли. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та не заперечила проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг,
колегія суддів уважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, стосовно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників кримінального провадження, в тому числі обвинуваченого ОСОБА_9 , у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 цього Кодексу, апеляційним судом не перевіряються.
Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про їх обґрунтованість, щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на таке.
Згідно положень ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається із оскаржуваного вироку, ОСОБА_9 засуджено до покарання у виді обмеження волі на строк 02 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме, за надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто за корупційне кримінальне правопорушення.
Крім того, відповідно до примітки ст. 45 КК України, законодавцем визначено перелік статей, які відповідно до цього Кодексу є корупційними кримінальними правопорушеннями, до яких, також віднесено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369 КК України.
Таким чином, призначаючи покарання ОСОБА_9 судом першої інстанції залишено поза увагою положення ч. 1 ст. 75 КК України щодо обмеження звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, які вчинили корупційне кримінальне правопорушення, що в свою чергу призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
При призначенні покарання ОСОБА_9 суд апеляційної інстанції враховує ступінь вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, обставини,
що пом`якшують покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
На переконання колегії суддів таке покарання забезпечить дотримання засад призначення покарання, в тому числі його індивідуалізації, буде справедливим, адекватним матеріальному стану обвинуваченого, необхідним і достатнім для його виправлення.
При цьому колегія суддів враховує правову позицію Великої палати Верховного Суду, викладену в постанові від 07.12.2021 у справі № 617/775/20 (провадження № 13-110кс21), за змістом якої зміна за результатами розгляду апеляційної, касаційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого, засудженого.
Також, відповідно до положень п. 1 п. 2 ч.4 ст. 374 КПК України, у змісті вироку суду у резолютивній зазначається, зокрема, покарання, призначене по обвинуваченню, що визнане судом доведеним, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Питання про призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень виникає у тих випадках, коли злочинна діяльність особи проявляється у вчиненні одного або декількох діянь, які кваліфікуються за двома або більше кримінально-правовими нормами Особливої частини КК, до засудження за будь-який з них.
За змістом пунктів 1 та 2 частини 1 статті 65 КК України суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються у разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перше кримінальне правопорушення. При цьому суд зобов`язаний в остаточне призначене за сукупністю кримінальних правопорушень покарання, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України.
Ці приписи є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Однак, при ухваленні вироку відносно ОСОБА_9 судом першої інстанції зазначене не було враховано, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Воловецького районного суду від 21.09.2023 ОСОБА_9 засуджений за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України із застосуванням положень ст. 70 цього ж Кодексу, до покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.
Як встановив суд першої інстанції, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, ОСОБА_9 вчинив 07.08.2023, тобто до ухвалення вищевказаного вироку, а тому остаточне покарання ОСОБА_9 слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 1, 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду у разі, якщо його зміна не погіршує становища обвинуваченого.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.11.2023 щодо ОСОБА_9 підлягає зміні в частині призначення покарання, оскільки зміна вироку не погіршує становище останнього, у зв`язку з чим обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України та визначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеними за даним вироком та вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 21.09.2023.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню, та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Враховуючи наведене, апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 та прокурора Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.11.2023 щодо ОСОБА_11 в частині призначення покарання змінити

Призначити ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 369 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцяти тисяч) грн.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеними за даним вироком та вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 21.09.2023, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцяти тисяч) грн.

У решті вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.11.2023 щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Судді