Справа № 650/2788/24
провадження № 1-кс/650/1057/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області Сікора О.О., за участю секретаря судового засідання Чечун В.Ф., розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Велика Олександрівка клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту,

в с т а н о в и в :

Заявниця звернулася до слідчого судді із вказаним клопотанням в якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27 червня 2024 року по справі 650/2488/24, на мобільний телефон марки «HUAWEI P40 lite», моделі «JNX-LX1» з серійним номером EPHUT0, який поміщено до сейф-пакету PSP 1129929.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця послалася на те, що вказаний мобільний телефон належав померлому солдату ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На судове засідання заявниця не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

На судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку.

Беручи до уваги положення статей 22, 26 КПК України в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та частини другої статті 174 КПК України, яке не вказує про неможливість розгляду клопотання за відсутності особи, яка заявила клопотання та особи, за клопотанням якої було арештовано майно, за умови їх належного повідомлення про час та місце розгляду справи, з урахуванням строків розгляду таких клопотань, слідчий суддя вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду клопотання по суті у їх відсутність.

Відповідно до частини першої, пункту 7 частини другої статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт майна.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положення частини першої статті 174 КПК України закріплюють право власника майна, який не є учасником кримінального провадження звертатись до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна.

Відповідно до частини першої статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК України. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що після вжиття слідчим суддею такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, за клопотанням власника майна, який не є учасником кримінального провадження, слідчим суддею може бути прийнято рішення про його скасування, в разі якщо його подальша дія не відповідає меті досягнення дієвості відповідного кримінального провадження.

Зі змісту ухвали слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27 червня 2024 року № 650/2788/24 встановлено, що слідчим суддею в межах кримінального провадження № 0001200 від 12 червня 2024 року, за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, було накладено арешт на мобільний телефон марки «HUAWEI P40 lite», моделі «JNX-LX1» з серійним номером EPHUT0, який поміщено до сейф-пакету PSP 1129929 з метою забезпечення збереження речового доказу.

Заявниця вказує про необхідність скасування арешту майна, проте не зазначає підстави з яких його необхідно скасувати, не посилається на обставини, які свідчать про її право порушувати перед слідчим суддею відповідне питання, не називає хто набув право власності на телефон після смерті ОСОБА_2 , не надає доказів, які підтверджують її родинні стосунки із померлим та не називає ступінь такого споріднення.

Суд зауважує, що вирішення питання про скасування арешту майна може бути ініційовано виключно особою, яка входить до кола осіб наділених таким правом відповідно до положень кримінального процесуального закону, а скасування арешту має відбуватися виключно за умови встановлення підстав, які свідчать про недоцільність його подальшого застосування, що перевіряється виходячи із підстав зазначених заявником та обставин кримінального провадження.

Заявницею відповідні обставини не наведені, докази не надані, а сама по собі вимога про його скасування не може бути підставою для припинення відповідного обтяження майна у встановленому порядку.

Таким чином, зважаючи на те, що заявницею не наведено обставин, які підтверджують її право звертатися до слідчого судді із відповідним клопотанням, а також враховуючи не наведення нею підстав для такого скасування, які б підлягали оцінці у відповідному контексті, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Водночас, слідчий суддя роз`яснює, що після усунення вказаних недоліків та збирання необхідних доказів, заявниця має право повторно звернутися до слідчого судді із відповідним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, у відповідності до статті 175 КПК України.

Слідчий суддя __________________ Сікора О.О.