Справа № 357/2835/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурор: ОСОБА_3 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 місто Біла Церква, Київської області кримінальне провадження №0000160 від 24.01.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.05.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 24.09.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 03.11.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 22.01.2019 звільнений з Бориспільської ВК № 119; 26.10.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. 26.12.2023 знятий з обліку Бориспільського РВ № 1 ФДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області у зв`язку із закінченням іспитового строку на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2023; 06.02.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих доходів громадян, що становить 17 000 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

20.01.2025 в ранковий час (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 перебував спільно із ОСОБА_6 за місцем проживання останнього, що за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 попросив ОСОБА_5 допомогти придбати продукти харчування за допомогою банківської картки належної ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_5 , який розуміючи, що отримає банківську картку ОСОБА_6 , виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, належними потерпілому, зловживаючи довірою останнього.

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_5 під надуманим приводом повідомив ОСОБА_6 , що допоможе у придбанні продуктів харчування, при цьому маючи дійсний намір на заволодіння грошовими коштами останнього.

В свою чергу потерпілий ОСОБА_6 добросовісно помиляючись в намірах ОСОБА_5 , не усвідомлюючи дійсний протиправний умисел останнього, надав банківську картку НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» (рахунок № НОМЕР_2 ), видану на ім`я ОСОБА_6 .

Цього ж дня, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок коштів потерпілого, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_6 під надуманим приводом придбання продуктів харчування та використовуючи належну останньому банківську картку НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» (рахунок № НОМЕР_2 ), видану на ім`я ОСОБА_6 , в період часу з 07 год. 30 хв. 20.01.2025 по 12 год. 38 хв. 21.01.2025 шляхом розрахунків в різних магазинах, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , в загальній сумі 3703 гривні 26 копійок. Після чого 21.01.2025 близько 13.00 години, ОСОБА_5 повернув потерпілому вказану банківську картку.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 3703 гривні 26 копійок.

Крім цього, 21.01.2025 близько 16.00 години ОСОБА_5 перебував спільно із ОСОБА_6 за місцем проживання останнього, що за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 попросив ОСОБА_5 допомогти придбати продукти харчування за допомогою банківської картки належної ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_5 , який розуміючи, що отримає банківську картку ОСОБА_6 , виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, належними потерпілому, зловживаючи довірою останнього.

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_5 під надуманим приводом повідомив ОСОБА_6 , що допоможе у придбанні продуктів харчування, при цьому маючи дійсний намір на заволодіння грошовими коштами останнього.

В свою чергу потерпілий ОСОБА_6 добросовісно помиляючись в намірах ОСОБА_5 , не усвідомлюючи дійсний протиправний умисел останнього, надав банківську картку НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» (рахунок № НОМЕР_2 ), видану на ім`я ОСОБА_6 .

Цього ж дня, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок коштів потерпілого, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_6 під надуманим приводом придбання продуктів харчування та використовуючи належну останньому банківську картку НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» (рахунок № НОМЕР_2 ), видану на ім`я ОСОБА_6 , в період часу з 16 год. 28 хв. 21.01.2025 по 10 год. 44 хв. 23.01.2025 шляхом розрахунків в різних магазинах заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 6253 гривні 48 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 6253 гривні 48 копійок.

Дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_5 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та показав, що він дійсно 20.01.2025 в ранковий час перебував спільно із ОСОБА_6 за місцем проживання останнього, що за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 попросив ОСОБА_5 допомогти придбати продукти харчування за допомогою банківської картки належної ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що допоможе у придбанні продуктів харчування та ОСОБА_6 надав йому свою банківську картку.

Цього ж дня, ОСОБА_5 , під приводом придбання продуктів харчування використав належну ОСОБА_6 банківську картку шляхом розрахунків в різних магазинах, після чого 21.01.2025 близько 13.00 години ОСОБА_5 повернув ОСОБА_6 вказану банківську картку.

Крім цього, 21.01.2025 з метою придбати продукти харчування ОСОБА_6 знову надав ОСОБА_5 свою банківську картку та ОСОБА_5 шляхом розрахунків в різних магазинах заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 .

Під час судового засідання обвинувачений у вчинених кримінальних правопорушеннях розкаявся, просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цих кримінальних правопорушень, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор в судову засіданні просила призначити покарання обвинуваченому у виді двох років позбавлення волі, при цьому вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2025 відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих доходів громадян, що становить 17 000 гривень, виконувати самостійно.

Захисник ОСОБА_4 в судову засіданні просив призначити покарання ОСОБА_5 у межах встановлених у санкції ч. 2 ст. 190 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення, із застосуванням ст. 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю та просили призначити ОСОБА_5 вид і міру покарання згідно з чинним законодавством України.

Так, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілого, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 того ж Кодексу.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних проваджень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даних кримінальних проваджень та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; обставину, яка пом`якшує його покарання, а саме щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Крім цього судом при призначенні покарання враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працевлаштований, неодружений, а також відсутність на утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, має місце постійного проживання, яке співпадає з місцем реєстрації.

Також суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання обвинуваченому у виді двох років позбавлення волі, а також судом при призначенні покарання враховується поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, який в судовому засіданні каявся, завдану майнову шкоду потерпілому не відшкодував, а також позицію захисника, який просив призначити покарання ОСОБА_5 у межах встановлених у санкції ч. 2 ст. 190 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення, із застосуванням ст. 75 КК України.

Крім цього, судом врахований висновок органу пробації про неможливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.

Отже, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_5 у межах встановлених у санкції ч. 2 ст. 190 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства.

Крім цього враховуючи, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2025 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих доходів громадян, що становить 17 000 гривень, таким чином вказане покарання підлягає виконувати самостійно.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати в матеріалах судового провадження відсутні. Цивільний позов у справі не заявлявся. Речові докази у справі відсутні.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після набрання вироком законної сили доручити Білоцерківському районному управлінню поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області затримати ОСОБА_5 та направити для відбування покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто приведення вироку до виконання.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2025 відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих доходів громадян, що становить 17 000 гривень, - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_8