Провадження № 1-кс/761/8458/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката - ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління ГСУ СБУ ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 002 30 від 12.03.2024,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий в ОВС 2 відділу 4 управління ГСУ СБУ ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 002 30 від 12.03.2024 про накладення арешту на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи доводи клопотання зазначається, що слідчими ГСУ СБУ за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 240 000 000 002 30 від 12.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Під час досудового розслідування, встановлено, що що ОСОБА_4 , відповідно до заяви №0029 «про приєднання до підрозділу «Банківські сейфові скриньки», від 22.05.2024, винаймає сейфову скриньку №4054 у відділенні

АТ КБ «ПриватБанк» МФО 305299, , розташованому за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1, відкривши рахунок «ключ доступу» 0256.

04.02.2025 у період часу з 16 год. 40 хв., до 18 год., 53 хв., з метою врятування речей, документів, які містять в собі відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень та майна, яке було здобуте у результаті його вчинення та є предметом кримінального правопорушення, у відповідності до ст. 233 КПК України, за участі ОСОБА_4 , проведено обшук сейфової скриньки №4054, відкритої відповідно до заяви №0029 «про приєднання до підрозділу «Банківські сейфові скриньки», від 22.05.2024, у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» МФО 305299, , розташованому за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1, за результатами якого виявлено та вилучено: предмети, які за своїми зовнішніми ознаками схожі на грошові кошти іноземної валюти «долар США», номіналом «100», у загальній сумі 200000,

які мають ознаки пошкодження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було надано дозвіл на проведення обшуку сейфової скриньки №4054, відкритої відповідно до заяви №0029 «про приєднання до підрозділу «Банківські сейфові скриньки», від 22.05.2024, у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» МФО 305299, , розташованому за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1.

Оскільки санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, у вчиненні якого підозрюється інкримінованого ОСОБА_4 передбачає, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий поросив накласти арешт на майно, що належить підозрюваному, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги клопотання, яке просив задовольнити.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, вказуючи про відсутність підстав визначених ч.2 ст.170 КПК України, для накладення арешту на майно. Також наголошував, що вилученні грошові кошти набуті власником в законний спосіб та набуті поза межами періоду досудове розслідування якого здійснюється.

Заслухавши учасників, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів клопотання слідчими ГСУ СБУ за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000230 від 12.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

04.02.2025 у відповідності до ст. 233 КПК України, за участі ОСОБА_4 було проведено обшук сейфової скриньки №4054, відкритої відповідно до заяви №0029 «про приєднання до підрозділу «Банківські сейфові скриньки», від 22.05.2024, у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» МФО 305299, , розташованому за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1, за результатами якого виявлено та вилучено: предмети, які за своїми зовнішніми ознаками схожі на грошові кошти іноземної валюти «долар США», номіналом «100», у загальній сумі 200000,

які мають ознаки пошкодження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було надано дозвіл на проведення обшуку сейфової скриньки №4054, відкритої відповідно до заяви №0029 «про приєднання до підрозділу «Банківські сейфові скриньки», від 22.05.2024, у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» МФО 305299, , розташованому за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить підозрюваному вказуючи підставу для забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення в межах якого здійснюється досудове розслідування, а також те, що ч. 1 ст. 111-2 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку із чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Доводи представника власника майна щодо відсутності підстав для накладення арешту не заслуговують на увагу та спростовуються наданими матеріалами клопотання, які на даній стадії вказують на ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, яка передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Аналізуючи наведене вважаю, що надані слідчим матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління ГСУ СБУ ОСОБА_6 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , а саме: виявленими під час проведення обшуку сейфової скриньки №4054,

у відділенні АТ КБ «ПриватБанк», розташованому за адресою: м. Київ,

вул. Васильківська, буд. 1, предметами, які за своїми зовнішніми ознаками схожі на грошові кошти іноземної валюти «долар США», купюрами номіналом «100», у загальній сумі 200000 (двісті тисяч), які мають ознаки пошкодження.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: