ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 307/1735/22

провадження № 51-2384км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000442 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майське Джанкойського району Автономної республіки Крим, мешканця м. Львова,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини

За вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Стягнуто процесуальні витрати та вирішено долю речових доказів.

Районний суд установив, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 14:30 керуючи вантажним автомобілем «DAF XF92.430» д. н. з. НОМЕР_1 та рухаючись у м. Тячеві Закарпатської області в напрямку центру по вул. Незалежності (з одностороннім рухом), порушив вимоги пп. «б» п. 2.3. та пунктів 10.1., 12.3., 13.1. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), проявив неуважність до дорожніх обставин, не дотримався безпечного бічного інтервалу та зачепив велосипедиста ОСОБА_8 , яка рухалася попереду нього в попутному напрямку, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала на дорогу, а він задніми правими колесами автомобіля переїхав її тіло. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_8 померла в лікарні цього ж дня.

При перегляді вироку за апеляційною скаргою захисника Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 29 січня 2024 року змінив його в частині покарання. Призначив ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами і на підставі ст. 75 КК звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

У решті судове рішення залишив без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість і призначити новий розгляд у цьому суді.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що при перегляді вироку за апеляційною скаргою сторони захисту суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства за умови застосування до нього положень ст. 75 КК.

Вважає, що поза увагою цього суду залишилось те, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_5 свою провину у вчиненому не визнав, жодного каяття не висловив і переклав усю провину за скоєне на потерпілу.

Звертає увагу на те, що у своїй апеляційній скарзі сторона захисту просила закрити кримінальне провадження через відсутність складу злочину в діях засудженого і лише під час апеляційного розгляду справи з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за скоєне, побоюючись покарання у вигляді реального позбавлення волі вимоги цієї скарги було змінено та висловлено прохання про призначення ОСОБА_5 покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі, а останній формально визнав свою вину у вчиненому.

Також вказує про помилкове незастосування апеляційним судом до засудженого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки останній маючи значний стаж та досвід роботи водієм допустив такі грубі порушення вимог ПДР, унаслідок яких загинула потерпіла.

На переконання прокурора, обставини провадження свідчать про те, що засуджений не зробив для себе належних висновків після скоєного, що вказує на його суспільно небезпечну поведінку та неможливість виправитись без реального відбування покарання.

З урахуванням наведеного вважає, що ухвалене апеляційним судом рішення не є законним, обґрунтованим та вмотивованим, яке відповідає вимогам статей 370 та 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У поданих письмових запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_6 наводить доводи щодо законності ухвали апеляційного суду і просить залишити це рішення без зміни, а скаргу прокурора без задоволення.

Позиція учасників у суді касаційної інстанції

У судовому засіданні прокурор підтримала вимоги касаційної скарги.

Захисник та засуджений заперечили проти її задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку про таке.

За правилами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.

Приймаючи рішення в частині визначення покарання засудженому апеляційний суд в ухвалі зазначив, що при вирішенні цього питання він бере до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, необережну форму вини, конкретні обставини ДТП та дані про його особу, котрий раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно і на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також думку потерпілого ОСОБА_9 , який просив не позбавляти волі ОСОБА_5 , оскільки той повністю відшкодував йому завдану шкоду і претензій матеріального та морального характеру до нього не має.

Зважаючи на обставини справи, необережну форму вини, дані про особу засудженого та його поведінку до і після скоєного, апеляційний суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування призначеного покарання із застосуванням до нього положень ст. 75 КК.

Окрім того, апеляційний суд визнав можливим не призначати засудженому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки це позбавить його можливості забезпечувати свою сім`ю та здійснювати підприємницьку діяльність.

Наведені в рішенні апеляційного суду висновки про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування призначеного покарання за умов здійснення контролю за його поведінкою органами пробації є належним чином умотивованими і не суперечать законодавчим приписам та принципам закладеним у нормах кримінального закону щодо мети покарання.

Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою і за змістом відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК, у ній зазначено відповідні підстави та положення закону, якими керувався цей суд при ухваленні свого рішення.

При перегляді оскаржуваної ухвали судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких може бути скасування чи зміна судового рішення, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2024 року стосовно ОСОБА_5 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3