Справа № 201/2237/25
Провадження № 1-кп/201/766/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 24.12.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дзержинська Донецької області, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, утриманців не має, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді розвідника-кулеметника розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом

Відповідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2022 № 345 солдата ОСОБА_3 зараховано до особового складу та призначено на посаду розвідника-кулеметника розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_3 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Однак, 20.12.2024 приблизно о 21:00 год. ОСОБА_3 перебував за адресою м. Дніпро, проспект Науки, біля буд. 95А, де також перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, на ґрунті неприязних відносин з потерпілим внаслідок конфлікту в ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи за адресою м. Дніпро, проспект Науки, біля буд. 95А, в той же день приблизно о 21:00 кулаком правої руки наніс удар в тулуб потерпілого в області живота, внаслідок чого потерпілий втративши рівновагу впав на спину, вдарившись потилицею об металевий паркан. Після чого, ОСОБА_3 кулаком правої руки наніс удар по лівій частині голови потерпілого.

В той же день, продовжуючи свою злочинну діяльність, приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_3 знаходився в коридорному приміщенні біля кімнати №144 гуртожитку №2 УДХТУ за адресою м. Дніпро, проспект Науки, буд. 67, де також перебував ОСОБА_7 , та своєю ногою наніс удар по тулубу в область живота потерпілого, внаслідок чого той втратив рівновагу та впав, після чого правою рукою, стиснутою в кулак, наніс удар по лівій частині голови потерпілого.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, 21.12.2024, приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3 знаходився в приміщенні кімнати №144 гуртожитку №2 УДХТУ за адресою м. Дніпро, проспект Науки, буд. 67, де також перебував ОСОБА_7 . В цей час, продовжуючи реалізацію свого умислу спрямованого на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 своєю головою, а саме лобом, із силою наніс удар в обличчя потерпілого ОСОБА_7 , після чого правою ногою наніс не менше 1 удару в тулуб потерпілого та кулаком правої руки наніс не менше 2-х ударів по лівій частині голови потерпілого.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_3 в період часу з 20.12.2024 по 21.12.2024 потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді : у проекції повік лівого ока синець. В лобній ділянці ліворуч, синець. У проекції верхньої повіки правого ока синець. У проекції лівої щоки з переходом на лівій кут ротового отвору синець. На передній поверхні шиї, у верхній третині, посередині та праворуч, з переходом на нижню поверхню підборіддя синець. На внутрішній поверхні верхньої губи, посередині та ліворуч, у проекції 1,2,3 4 зубів, крововилив. У проекції 4 зуба, на тлі зазначеного крововиливу забійна рана. На внутрішній поверхні нижньої губи посередині з переходом на передню поверхню нижньої щелепи, у проекції 1 та 2 зубів праворуч; 1,2,3 зубів ліворуч, забійну рану. На передній частині грудної клітини ліворуч, у проекції між біля грудинною та середньо-ключичною лініями синець. На зовнішній бічній поверхні лівого плеча, у верхній та дещо середній третині, синець. У проекції тазової частини праворуч, крила правої клубової кістки, між передньою пахвовою та середньо-ключичною лініями синець. На передній та зовнішній бічній поверхні правого передпліччя синець. На задній поверхні правого передпліччя у верхній та середній третині, та частково ліктьового суглобу близько 15 саден. На зовнішній бічній поверхні правого ліктьового суглобу синець. На передній поверхні лівого колінного суглобу 15-16 саден. На задній поверхні лівого передпліччя синець. На внутрішній поверхні та у товщі м`яких тканин голови, розташовані крововиливи темно-червоного кольору з чіткими контурам: у проекції лобної ділянки ліворуч, та лівої вилочної ділянки, розміром; у проекції завушної ділянки ліворуч. Інфільтруючі крововиливи внутрішньої поверхні губи ліворуч, внутрішньої поверхні нижньої губи посередині, з лобної ділянки та лівої повіки, лівого скроневого м`язу. Крововилив на одній з поверхонь твердої мозкової оболонки, у проекції трепанаційного отвору, морфологічні ознаки набряку у оболонці лівої скронева-тім`яної ділянки. Масивні, зокрема по типу гематоми, зливні крововиливи з некрозом нейропіля навколо та поміж ними у речовині головного мозку з лівої скроневої частки. Різного розміру зливні вогнищеві крововиливи у речовині головного мозку з лівих скроневої та потиличної часток. Розповсюджені крововиливи округлої та полосчатої форми у речовині продовгуватого мозку. Численні периваскулярні та непов`язані з судинами мікрогеморагії та дрібновогнищеві крововиливи перифокально зазначеним вище крововиливам у речовині головного мозку великих півкуль. Набряк головного мозку, особливо виражений на ділянках крововиливів, енцефалолізис там же. Тілесні ушкодження у проекції голови у вигляді внутрішньо-черепної травми розділенню не підлягають та у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, які є небезпечними для життя в момент їх отримання. Тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 о 14:30.

За викладених вище обставин, дії солдата ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

2.Позиція обвинуваченого

ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, висловив жаль щодо вчиненого ним кримінального правопорушення, просив суд суворо не карати, вибачився перед потерпілою, повідомив про бажання проходити військову службу в зоні проведення бойових дій.

3.Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_6 просила обвинуваченому призначити покарання на розсуд суду, його вибачення не прийняла.

4. Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений не заперечував.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.

Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідив документи, які характеризують її особу.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії солдата ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії тяжкого злочину.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своє винуватості.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено.

За змістом ст. 69 ч.1 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення. Через це суд має право скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, враховуючи соціальне та матеріальне становище обвинуваченого, стану здоров`я, статі та віку, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівня культури та освіти, соціально-психологічних рис, з урахуванням думки прокурора, який просив застосувати положення ст. ст. 62, 69 КК і наголосив, що направлення до дисциплінарного батальйону обвинуваченого буде відповідати, як суспільній потребі кожному захиснику під час повномасштабної збройної агресій проти України, так і бажанню самого обвинуваченого повернутися до захисту держави, ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, учасником бойових дій, має поранення, має державну нагороду Президента України «За мужність» ІІІ ступеня, за місцем служби характеризується позитивно, свою вину визнав повністю, критично ставиться до скоєного і бажає продовжувати проходження військової служби та здійснювати захист Вітчизни, злочин вчинив вперше, відсутності претензій у потерпілої, яка просила призначити покарання на розсуд суду, разом з обставинами, які пом`якшують покарання, і відсутністю його обтяжуючих, дає суду підстави при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі і на підставі статті 62 КК України замінити основне покарання у виді 2 двох років позбавлення волі на два роки тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Суд вважає, що заміна покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні буде сприяти виправленню обвинуваченого та відповідати принципу співмірності кримінально караного діяння суворості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 повної мірою відповідає критеріям, які мають застосовуватися до осіб у разі призначення ним покарання у виді триманням у дисциплінарному батальйоні.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

7.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

8.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили слід залишити раніше застосований - тримання під вартою.

Витрати на залучення експертів при проведенні експертизи відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання нижче нижчої межі санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 на підставі статті 62 КК України замінити основне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на 2 (два) роки тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку з 24.02.2025.

На підставі частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дати застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 27 грудня 2024 року по 23 лютого 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні.

ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експертів при проведенні експертизи відсутні

Речові докази:

- шорти зі слідами РБК, труси натільні, пару чорних шкарпеток, наволочку зі слідами РБК, рушник зі слідами РБК, светр шерстяний, які вилучені у потерпілого ОСОБА_7 і передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією від 21.02.2025 - знищити, у зв`язку з чим скасувати арешт, накладений на вказані речі ухвалами слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.12.2024 по справах № 201/16569/24, № 201/16567/24 (т. 1 а.п. 42-43, 64-65, 196);

- куртку «SinSay», джинси «SinSay», кросівки «Sendini», які вилучені у засудженого ОСОБА_3 і передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією від 21.02.2025 - повернути останньому, у зв`язку з чим скасувати арешт, накладений на вказані речі ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.12.2024 по справі № 201/16569/24 (т. 1 а.п. 141, 145-146, 196);

- два оптичні диски залишити в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.п. 121, 122).

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1