В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року

м. Харків

Справа № 638/18712/24

Провадження № 1-кп/638/1113/25

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисниці - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000839 від 10 липня 2024 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Савинці Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, офіційно непрацевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 2 статті 310 КК України та кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України,

установив:

ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом всупереч урегульованим законами суспільним відносинам у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, посіяв та виростив рослини конопель у кількості 86 штук з метою виготовлення забороненого до обігу в Україні особливо небезпечного наркотичного засобу - «канабіс», за наступних обставин:

Так, для здійснення протиправної діяльності щодо посіву та вирощування рослини «конопель» ОСОБА_4 було обрано подвір`я приватного домоволодіння за місцем його реєстрації та мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та на праві приватної власності належить його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел направлений на посів рослин «конопель», ОСОБА_4 навесні 2024 року, більш точна дата не встановлена, у невстановлений день та час, діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 4, 6, 7, 12, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні та заборонена діяльність фізичних осіб з використання рослин конопель (канабісу), а також відповідно до таблиці І списку № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на території подвір`я приватного домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно, для особистих потреб висіяв в горщики для вирощування рослин насіння рослин «конопель» в кількості 22 штуки, які помістив у створену ним же теплицю на території свого подвір`я, а також розмістив під навіс на огородженій території свого домоволодіння.

Також, у цей же період часу, ОСОБА_4 висіяв в ґрунт під парканом та біля теплиці на подвір`ї свого домоволодіння за вищевказаною адресою насіння рослин «конопель» в кількості 10 штук.

Крім того, у цей же період часу, ОСОБА_4 висіяв в ґрунт під парканом на подвір`ї свого домоволодіння за вищевказаною адресою насіння рослин «конопель» в кількості 54 штуки, над якими особисто побудував навіс для забезпечення належних умов росту і розвитку цих рослин.

З метою реалізації умислу, спрямованого на незаконне вирощування конопель, розуміючи, що для повноцінного дозрівання рослин «конопель» та можливості подальшого їх збору, необхідний відповідний догляд за ними. ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у період квітня-серпня 2024 року здійснював догляд за насадженнями рослин «конопель», посіяними ним на подвір`ї свого домоволодіння, вчиняючи необхідні дії культивування, а саме: рихлив грунт, виривав бур`ян, підв`язував рослини до опори, здійснював підживлення добривами та полив, не довівши до стадії дозрівання з причин, що не залежали від його волі.

06.08.2024, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на подвір`ї зазначеного домоволодіння, виявлено та вилучено кущі рослин зеленого кольору, у загальній кількості 86 рослин, котрі ОСОБА_4 незаконно посіяв та вирощував з метою виготовлення забороненого до обігу в Україні особливо небезпечного наркотичного засобу - «канабіс» та які згідно з висновком експерта №СЕ-19/121-24/22464-НЗПРАП від 07.08.2024 мають анатомо-морфологічні ознаки, характерні для рослин роду коноплі (Cannabis), містять канабіноїди, зокрема, психоактивний компонент рослини роду коноплі тетрагідроканнабінол, та є рослинами роду коноплі у (Cannabis). Кількість вилучених кущів рослин роду коноплі, склала: 7 (сім) штук, 10 (десять) штук, 15 (п`ятнадцять) штук, 20 (двадцять) штук, 20 (двадцять) штук та 14 (чотирнадцять) штук. Загальна кількість вилучених кущів рослин роду коноплі, склала: 86 (вісімдесят шість) штук.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України, тобто, незаконний посів та вирощуванні конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Крім того, у період з 08.07.2024 по 06.08.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_4 з метою забезпечення власних потреб вживання наркотичного засобу - канабіс, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом всупереч урегульованим законами суспільним відносинам у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, незаконно виготовив з частини вирощених ним у цей же період рослин конопель наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено, та який зберігав у пластиковому контейнері у спальній кімнаті за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 з метою особистого вживання. Крім того, у невстановлений період часу ОСОБА_4 набув суміш з насінням канабісу, яку зберігав у банці за вищевказаною адресою ОСОБА_4

06 серпня 2024 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено у спальній кімнаті пластиковий контейнер з речовиною рослинного походження масою 56,5520 грам, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/121-24/23066-НЗПРАП від 16.08.2024 є наркотичним засобом - канабіс, обіг якого обмежено, масою в перерахунку на суху речовину - 50,4404 грама. Також, в ході цього обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за вищевказаною адресою на кухні виявлено та вилучено банку з сумішшю з насінням, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/121-24/23 065-НЗПРАП від 09.09.2024 містить у своєму складі наркотичний засіб - канабіс, обіг якого обмежено, масою після виділення плодів-горішків та в перерахунку на суху речовину - 8,1147 грам.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з метою забезпечення власних потреб вживання наркотичного засобу - канабіс, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 незаконно виготовив та зберігав наркотичний засіб - канабіс, обіг якого обмежено, загальною масою 58,5551 грам.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто, незаконне виготовлення, придбання, зберігання, наркотичних засобів без мети збуту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною 2 статті 310, частиною 1 статті 309 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, зазначив, що йому дуже соромно за вчинені ним протиправні дії, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердивши обставини, а саме, час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

Просив суд суворо його не карати, врахувати, що він вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, дуже жалкує про скоєні ним діяння.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, обставини вчинених правопорушень, що викладені в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють фактичних обставин правопорушення, водночас, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважав за можливе провести судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Таким чином, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд вважав, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши зібрані у справі докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 310 КК України, як незаконний посів та вирощуванні конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин та за частиною 1 статті 309 КК України - незаконне виготовлення, придбання, зберігання, наркотичних засобів без мети збуту.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 310 КК України, - незаконний посів та вирощуванні конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин та частиною 1 статті 309 КК України - незаконне виготовлення, придбання, зберігання, наркотичних засобів без мети збуту.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Відповідно до статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець сел. Савинці Балаклійського району Харківської області, українець, громадянин України, з середньою технічною освітою, неодружений, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на диспансерному (профілактичному) обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше несудимий.

Відповідно до частини другої статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд керується положенням п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Так, в справі «Скополла проти Італії» від 17 вересня 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушень визнав повністю, щиросердно розкаявся, критично ставиться до скоєного та шкодує про вчинені ним діяння, наявність обставини, яка пом`якшує покарання.

Водночас, суд бере до уваги характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, злочину та проступку, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, а також його матеріальний стан, який офіційно непрацевлаштований, не має джерела доходу, має задовільний стан здоров`я.

За таких обставин, відповідно до загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, враховуючи вимоги, зазначені в абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , визначаючи достатність покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховуючи тяжкість та кількість епізодів вчиненого кримінального правопорушення, характер, суспільну небезпеку, конкретні обставини справи та наслідки скоєного кримінального правопорушення, зокрема, значний розмір завданої матеріальної шкоди потерпілим, дані про особу винного, його матеріальний стан, наявність обставин, які пом`якшують, виходячи із достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, зважаючи на позицію сторони обвинувачення, суд доходить висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини 2 статті 310 КК України строком на 3 роки та у межах санкції частини першої 1 статті 309 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік. Відповідно до частини першої статті 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити у виді 3 років позбавлення волі.

За приписами частини першої статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи, що обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень щиро розкаявся, вчинення кримінальних правопорушень тяжких наслідків не потягло, суд погоджується з позицією прокурора про можливість застосування до ОСОБА_4 положень статті 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням при здійсненні контролю за поведінкою обвинуваченого та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Виходячи з принципів розумності, справедливості невідворотності, індивідуалізації, пропорційності та справедливості покарання, суд дійшов висновку, що призначення саме такого покарання в повній мірі буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

У відповідності до частини п`ятої статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України 06.08.2024.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.08.2024 у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , 25.01.1988 відмовлено.

Застосовано у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання в межах строку досудового розслідування, на строк 1 (один) місяць 30 (тридцять) днів, тобто, до 07 жовтня 2024 року включно, поклавши на нього обов`язки.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнено з-під варти.

З огляду на вищевикладене, необхідне зарахувати зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання, згідно з частиною п`ятою статті 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України по день звільнення з-під варти, тобто, з 06.08.2024 по 08.08.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавленні волі.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Виходячи з того, що по справі були понесені процесуальні витрати на проведення судових товарознавчих експертиз: № СЕ-19/121-24/22464-НЗРАП від 07.08.2024 в розмірі 1893, 20 грн; № СЕ-19/121-24/23066-НЗРАП від 16.08.2024 в розмірі 2271, 84 грн; № СЕ-19/121-24/23065-НЗРАП від 09.09.2024; в розмірі 2271, 84 грн, всього в сумі 6 436, 88 грн, то, відповідно до положень частини другої статті 124 КПК України, ці витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь Держави.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України необхідно скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2024 року.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 2 статті 310 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до частини першої статті 70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої, пункту 2, 4 частини третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до частини першої статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання, згідно з частиною п`ятою статті 72 КК України, строк попереднього ув`язнення, з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України по день звільнення його з-під варти, тобто, з 06.08.2024 по 08.08.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавленні волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави процесуальні витрати на проведення судових комісійних комп`ютерно-технічних експертиз: № СЕ-19/121-24/22464-НЗРАП від 07.08.2024 в розмірі 1893, 20 грн; № СЕ-19/121-24/23066-НЗРАП від 16.08.2024 в розмірі 2271, 84 грн; № СЕ-19/121-24/23065-НЗРАП від 09.09.2024; в розмірі 2271, 84 грн, всього в сумі 6 436 (шість тисяч чотириста тридцять шість) гривень 88 копійок.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2024 року, на належне ОСОБА_4 , майно вилучене 06.08.2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: 7 рослин з корінням, зовні схожих на коноплю, виявлених всередині конструкції по типу теплиці, розташованої на подвір`ї домоволодіння; 10 рослин з корінням зовні схожих на коноплю, виявлених біля теплиці та вздовж паркану на подвір`ї домоволодіння; 15 рослин з корінням зовні схожих на коноплю, виявлених вздовж загородження на подвір`ї домоволодіння; 54 рослини з корінням зовні схожих на коноплю, виявлених на відокремленій загородженням та навісом ділянці подвір`я домоволодіння; дві полімерні бирки прозорого кольору з надписами сорту рослин, що виявлені причепленими на кущах рослин; полімерна пляшка з рідиною з маркуванням «Засіб для прискорення росту та розвитку рослин»; камера відео нагляду без маркувань в корпусі темного кольору із носієм інформації microCD; саморобний пристрій для викурювання у вигляді частини полімерної пляшки; візитна картка інтернет-магазину з продажу насіння WeedSeeds, із зображенням листу коноплі; скляна банка з насінням, що зовні схоже на насіння коноплі; чотири поштові сейф-конверти з рукописним позначенням отримувача « ОСОБА_4 », в кожному з яких мається рекламний буклет «Продажа качественных семян Rasta» із зображенням лисів коноплі; мобільний телефон Xiaomi Redmi, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 із сім-картами: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ; мобільний телефон Samsung, ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 із сім-картою: НОМЕР_7 ; суха подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору із характерним запахом коноплі, яка поміщена до полімерної ємності чорного кольору без кришки, місцем зберігання арештованого майна визначено камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Речові докази по даному кримінальному провадженню:

- 7 рослин з корінням, зовні схожих на коноплю, виявлених всередині конструкції по типу теплиці, розташованої на подвір`ї домоволодіння; 10 рослин з корінням зовні схожих на коноплю, виявлених біля теплиці та вздовж паркану на подвір`ї домоволодіння; 15 рослин з корінням зовні схожих на коноплю, виявлених вздовж загородження на подвір`ї домоволодіння; 54 рослини з корінням зовні схожих на коноплю, виявлених на відокремленій загородженням та навісом ділянці подвір`я домоволодіння; дві полімерні бирки прозорого кольору з надписами сорту рослин, що виявлені причепленими на кущах рослин; полімерна пляшка з рідиною з маркуванням «Засіб для прискорення росту та розвитку рослин»; саморобний пристрій для викурювання у вигляді частини полімерної пляшки; візитна картка інтернет-магазину з продажу насіння WeedSeeds, із зображенням листу коноплі; скляна банка з насінням, що зовні схоже на насіння коноплі; чотири поштові сейф-конверти з рукописним позначенням отримувача « ОСОБА_4 », в кожному з яких мається рекламний буклет «Продажа качественных семян Rasta» із зображенням лисів коноплі; суху подрібненe речовину рослинного походження зеленого кольору із характерним запахом коноплі, яка поміщена до полімерної ємності чорного кольору без кришки; наркотичний засіб канабіс, масою на суху речовину 8, 1147 грам, який вилучено в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 - після набрання вироком законної сили знищити.

- камеру відео нагляду без маркувань в корпусі темного кольору із носієм інформації microCD; мобільний телефон Xiaomi Redmi, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 із сім-картами: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ; мобільний телефон Samsung, ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 із сім-картою: НОМЕР_7 - після набрання вироком законної сили повернути законному власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною сьомою статті 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

З текстом вироку можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст вироку складено 18 лютого 2025 року.

Суддя ОСОБА_1