Справа № 461/9843/18
Провадження № 1-кп/461/21/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року. м. Львів.

Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, покликаючись на те, що обвинувачений після закінчення строку тримання під вартою може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились. Крім того, ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, 10.11.2021 покинув територію України, виїхавши через пункт пропуску «Устилуг», у зв`язку із чим перебував у міжнародному розшуку.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, покликаючись на відсутність підстав та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, а саме - нічний домашній арешт або особисте зобов`язання. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні прямі, достатні та належні докази, які б окремо або в своїй сукупності підтверджували факт скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Крім того, зазначає, що має на утриманні маму похилого віку. Також стверджує, що має постійне місце проживання , намірів переховуватися немає, злочину не вчиняв та має на меті довести свою невинуватість, а тому вважає, що його клопотання є підставним та обґрунтованим

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 заперечив, просить відмовити в задоволенні клопотання. Також, подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт, покликаючись на відсутність підстав та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Стверджує, що жодних намірів у ОСОБА_4 переховуватися від суду не має. Крім того, ОСОБА_4 в період часу з 06.08.2016 року по 26.02.2017 року в даному кримінальному провадженні перебував під вартою. Потім ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід на домашній арешт. З 26.02.2017 року під час перебування під домашнім арештом обвинувачений порушень обов`язків не допускав. Тому просить клопотання про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що клопотання прокурора підставне та підлягає до задоволення, а у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, виходячи зі своєї позиції захисту, відповідно до своєї репутації, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Факт перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку в межах даного кримінального провадження свідчить про його намір ухилятися від суду.

Відповідно до ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою, а тому суд приходить до висновку про доцільність залишення в силі обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Сторона захисту не вказує нових обставин, які не досліджувались та не оцінювались судом при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого та були б підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Під час судового розгляду судом не встановлено обставин, які не були враховані під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу та поряд із цим, захистом не надано суду даних та не наведено доводів щодо зменшення чи невілювання існуючих в провадженні ризиків.

Наведені захистом обставини не є новими у розумінні ст. ст. 200-201 КПК України.

Враховуючи наведене, позицію захисту щодо обставин кримінального провадження, є достатньо підстав вважати, що у кримінальному провадженні існують ризики процесуальної поведінки обвинуваченого, передбачені ст.177 КПК України, в зв`язку з чим існує необхідність у продовженні застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою. Підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому відсутні. Зокрема суд, досліджуючи питання необхідності продовження строку дії запобіжного заходу враховує те, що суду не надано жодних доказів стосовно наявності можливості забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на шістдесят днів з дня судового засідання, тобто до 18.05.2025 року.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В рішенні ЄСПЛ «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010, Європейський суд з прав людини зазначив, що «суд вважав, що при тлумаченні вимог п.3 ст.5 Конвенції повинні враховуватись сучасні реалії. Як вимагається більш високий рівень стандартів в області захисту прав людини, так відповідно і неминуче вимагається більша жорсткість при оцінці правопорушень, вчинених стосовно основних цінностей демократичного суспільства. Враховуючи виключний характер справи, не дивно, що судові органи співвіднесли суму застави з рівнем можливої відповідальності для гарантії того, щоб винні особи не намагались уникнути правосуддя і не порушували запобіжний захід. Не було ніякої впевненості в тому, що розмір застави, застосований тільки з врахуванням майнового стану заявника, буде достатнім для забезпечення його явки в суд».

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, визначити обвинуваченому заставу в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240, 00 гривень, оскільки саме така застава достатня забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом обов`язків.

Такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у обвинуваченого бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України, суд вважає необхідним визначити, передбачені ст.194 КПК України, обов`язки обвинуваченому у випадку внесення ним або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) визначеної цією ухвалою застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 197, 199, 314-316, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням у Державній установі "Львівська УВП № 19" строком на 60 днів, до 18.05.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Залишити право обвинуваченого ОСОБА_4 на внесення застави визначеної ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2025 року у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 242 240, 00 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 право внести або забезпечити внесення іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на депозитний рахунок суду IBAN: UA0000757 Банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, , одержувач ТУ ДСА в Львівській області.

Внесення застави, визначеної суддею про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є підставою для звільнення особи з-під варти.

Встановити ОСОБА_4 у випадку внесення застави, такі обов`язки строком на 60 днів з моменту внесення такої:

прибувати до суду за першим викликом;

не відлучатися за межі Львівської області без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у випадку невиконання зазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя матиме право не визначати розмір застави.

Строк дії ухвали - до 18.05.2025 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити за безпідставністю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 .

Повний текст ухвали проголошено 24.03.2025 року о 16 год. 10 хв.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_6