Справа № 386/727/25
Провадження № 1-кс/386/148/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні

24 квітня 2025 року селище Голованівськ

Слідчий суддя

Голованівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ клопотання,старшого слідчого СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000209 від 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання надійшло до суду поштою 22.04. 2025 року о 13 год. 14 хв.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області за погодження з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону звернувся з клопотанням. про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000209 від 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 21.04.2025 близько 16:30 год. ОСОБА_5 , який являється військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 та ОСОБА_6 спільно розпивали алкогольні напої, перебували в лісовому масиві, розташованому поруч з с. Осички, Голованівського району Кіровоградської області, де ОСОБА_7 за допомогою ножа наніс один удар в область правого стегна ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді колото різаної проникаючої рани середньої третини медіальної поверхні правого стегна, від яких в подальшому ОСОБА_6 в приміщенні КНП «Вільшанська лікарня» близько 18 год. помер.

22.04.2025 року під час проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , в ході обшуку затриманого, було виявлено та вилучено чоловічі джинсові штани синього кольору, на яких наявні нашарування речовини бурого кольору, які були упаковані до паперового крафт конверту «Національна поліція України».

22.04.2025 вилучені чоловічі джинсові штани синього кольору, на яких наявні нашарування речовини бурого кольору, було визнано та долучено до кримінального провадження в якості речового доказу, оскільки існують підстави вважати, що дана річ зберегла на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

У зв`язку з цим виникли законні підстави для накладення арешту на матеріальні об`єкти, які було тимчасово вилучено в ході проведення слідчих дій, із забороною розпоряджатись та користуватись ними.

Таким чином, наявні законні підстави для прийняття рішення про необхідність накладення арешту на вказане в клопотанні майно, з метою збереження його, як речового доказу, оскільки незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Крім того майно може мати сліди злочину, які можуть бути використані як докази під час проведення досудового розслідування, а також для проведення необхідних криміналістичних експертиз.

Просив накласти арешт на матеріальний об`єкт - чоловічі джинсові штани синього кольору, на яких наявні нашарування речовини бурого кольору, які були упаковані до паперового крафт конверту «Національна поліція України», що були вилучені 22.04.2025 в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном, з метою позбавлення можливості його приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд клопотання без їх участі, просили клопотання задовольнити.

Вивчивши внесене клопотання, ознайомившись з письмовими заявами учасників кримінального процесу та дослідивши додані до клопотання документи та матеріали, приходжу до наступних висновків.

Клопотання складено належною на те особою, та погоджене з відповідним на те прокурором, на підставі внесеного до ЄРДР даних про кримінальне правопорушення, тобто на законних підставах.

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч.ч 1,2 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти оскільки вилучені речі мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та з метою забезпечення їх зберігання та використання як речових доказів у справі.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

За даних обставин слідчий суддя вважає, що є обгрунтована необхідність у накладенні арешту на майно, яке було вилучення в ході ході обшуку затриманого ОСОБА_5 , проведеного 22.04.2025, в рамках кримінального провадження на яких збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою їх збереження та проведення слідчих дій в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на матеріальний об`єкт - чоловічі джинсові штани синього кольору, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яких наявні нашарування речовини бурого кольору, які були упаковані до паперового крафт конверту «Національна поліція України», що були вилучені 22.04.2025 в ході обшуку затриманого ОСОБА_5 , із забороною будь-кому права на їх відчуження, розпорядження та користування,до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала діє до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1