Провадження № 1-в/635/55/2025
У Х В А Л А

28 січня 2025 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, неодруженого, до засудження мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого вироком Московського районного суду м.Харкова від 29.11.2023 за ч.1 ст.296 КК України із застосуванням ст.ст.71,72 КК України до остаточного покарання у вигляді 1 року 3 місяців обмеження волі,-

В С Т А Н О В И В:

Начальник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням, в якому просив про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання зазначив, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 29.11.2023, яким його засуджено до 1 року 3 місяців обмеження волі. З 04.06.2024 засуджений відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)». На думку адміністрації колонії, засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому доцільно звільнити ОСОБА_5 умовно-достроково.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення, оскільки ОСОБА_5 засуджувався тричі, двічи звільнявся з іспитовим строком та вчиняв нові злочини; ухилявся від відбування покарання та доставлявся під вартою.

Засуджений та представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З характеристики, що надана адміністрацією установи виконання покарань убачається, що ОСОБА_5 перебував в державній установі « Харківський слідчий ізолятор» в період з 20.05.2024 року по 04.06.2024 року. Порушень вимог відбування покарання не допускав, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

З 04.06.2024 року по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (N? 140)».

По прибуттю до УВП засуджений був працевлаштований в господарчій обслузі установи (їдальня), згідно ст. 60 КВК України. До праці відноситься позитивно, старанно.

До виконання робіт з благоустрою установи відноситься позитивно, проявляє ініціативу. Має плани на майбутнє, а саме звернутися в центр зайнятості та працевлаштуватися.

За час відбування покарання характеризується позитивно. Стягнень не має. Два рази заохочувався за сумлінну поведінку і ставлення до праці. На профілактичних обліках особа не перебуває.

Відповідно до статті 65 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення».

З характером врівноважений, спокійний. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки.

У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає.

Відповідно до статті 59 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує доброзичливі родинні зв?язки із родичами шляхом телефонних розмов.

На профілактичному обліку не перебуває.

За вироком Московського районного суду м. Харкова від 29.11.2023 року позову не має. Виконавчі листи до установи не надходили.

Начальником відділення СПС та психологом засуджений характеризується з позитивного боку як особа, яка довела своє виправлення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 29.11.2023, яким його засуджено за ч.1 ст.296 КК України, за сукупністю вироків із застосуванням ст.ст.71,72 КК України, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 17.04.2023, та призначено остаточне покарання у вигляді 1 року 3 місяців обмеження волі.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 останній за час відбування покарання працював весь час.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_5 засуджувався тричі, двічі звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 ухилявся від виконання покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 29.11.2023, внаслідок чого ОСОБА_5 на підставі ухвали Московського районного суду м.Харкова від 09.03.2024 направлявся до місця відбування покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі., тобто під вартою.

На думку суду, наявність двох заохочень не може само по собі свідчити про виправлення засудженого до встановленого вироком суду строку.

Крім того, суд зауважує, що вироком Московського районного суду м.Харкова від 29.11.2023, на підставі якого ОСОБА_5 відбуває покарання, враховано вирок Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2023 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання.

Водночас вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 19.06.2023, яким ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.122 КК України до двох років обмеження волі зі звільненням від покарання на підставі ст. 75 КК України, при ухваленні вироку Московського районного суду м. Харкова від 29.11.2023 не враховано.

За ініціативою адміністрації виправного центру питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 також не вирішено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення та вважає подання таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1