Справа №0908/2759/2012
Провадження № 1-в/345/10/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства пред`явлено обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.04.2012 року щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Згідно протоколу накладення арешту на майно від 25.04.2012 року накладено арешт на майно ОСОБА_4 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою про призначення справи до розгляду від 17.05.2012 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України прийнято до провадження Калуського міськрайонного суду та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Калуського міськрайонного суду на 30.05.2012 р. о 09:00 год.

Постановою суду від 12.02.2013 року застосовано відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку по місцю її проживання.

13.01.2025 року до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 про відновлення кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у зв`язку з її одужанням. Також захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 просить суд вирішити питання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у відповідності до ст. 49 ККУ; в разі закриття кримінального провадження просить суд вирішити питання про повернення застави у сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень ОСОБА_4 у відповідності до ст. 182 КПК України, яку було обрано їй по запобіжному заходу згідно постанови Івано-Франківського міського суду від 19.04.2012 року; в разі закриття кримінального провадження просить суд вирішити питання про зняття арешту з майна, а саме однокімнатної квартири, площею 30 м.кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який було накладено згідно з протоколом накладення арешту на майно від 25.04.2012 року.

Постановою суду від 23.01.2025 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Калуського міськрайонного суду на 23.01.2025 р. о 13:30 год.

Захисник обвинуваченої - ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання, подане ним в інтересах ОСОБА_4 підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у ньому.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила його задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання захисник обвинуваченої ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 11 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 р., що набрав чинності 19.12.2012 - кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком,…розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Тому дана кримінальна справа розглядається за КПК від 28.12.1960 року.

Згідно обвинувального висновку, ОСОБА_4 , діючи умисно, використовуючи своє службове становища всупереч інтересам служби, шляхом вчинення службового підроблення, оформила завідомо фіктивні пільгові пенсії ОСОБА_6 за списком № 1 та ОСОБА_7 за списком № 2, по яких, в період 2007-2010, з бюджету Пенсійного фонду України останнім було незаконно нараховано та виплачено грошові кошти у вигляді пільгових пенсій, що спричинило матеріальну шкоду державним інтересам в особі Пенсійного фонду України на загальну суму - 72160,87 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України.

13.01.2025 року до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, повернення застави та зняття арешту.

Відповідно до п. 11 розділу 11 Перехідних положень КПК України, кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України (в редакції 1960 р.) провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Частиною 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 р.) визначено, що суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Статтею 12 КК України визначено, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання. Злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років. Особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 передбачений ч. 3 ст. 191 КК України згідно класифікацій злочинів передбачених ч. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, інші інкриміновані злочини відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

Згідно роз`яснень даних у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 р. № 12 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

У постанові від 12.11.2019 року по справі №566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та здійснюється незалежно від визнання своєї вини у випадку встановлення передбачених цією нормою закону підстав та відсутності заперечень проти закриття кримінального провадження.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, є обов`язковим (п. 8).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частиною 1-4 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Частинами 2, 3, 4 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - десять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №328/1109/19 від 05.04.2021, щодо застосування положень ст. 49 КК України: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначенні у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухиляється від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупиняється); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Судом встановлено, що минули строки, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України більше десяти років, оскільки дії обвинуваченої ОСОБА_4 інкриміновані їй за період 2007-2008 роки, обвинувачена ОСОБА_4 не обвинувачується в скоєнні злочинів, до яких не застосовується давність згідно з ч. 5 ст. 49 КК України, відсутні підстави для зупинення чи переривання строків давності, так як обвинувачена ОСОБА_4 не ухилялася від досудового розслідування та суду, не вчинила нові злочини (кримінальні правопорушення), розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, тому клопотання є підставним та підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 248 КПК України (в ред. 1960 року), при наявності обставин, передбачених ст. 6, ч. 1 ст. 7, ст.ст. 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Велика Палата Верховного Суду дійшла саме до такого висновку, який викладений у постанові від 17.06.2020 р. у справі № 598/1781/17, тобто суд повинен вирішити питання про розподіл таких судових витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також, постановою старшого слідчого СВ прокуратури Івано-Франківської області від 21.04.2012, з метою забезпечення цивільного позову по кримінальній справі, накладено арешт на майно обвинуваченої ОСОБА_4 де б воно не знаходилось і в чому б не виражалось.

Відповідно до протоколом накладення арешту на майно від 25.04.2012 року було накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на однокімнатну квартиру, площею 30 м.кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Як уже було зазначено, згідно ч. 1 ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року) при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Відповідно до п. 9 р. 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року.

У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у відповідності до ст. 49 ККУ, суд вважає, що арешт на майно, а саме однокімнатну квартиру, площею 30 м.кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який було накладено згідно з протоколу накладення арешту на майно від 25.04.2012 року, слід зняти.

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду від 19.04.2012 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 000,000 грн.

Сума застави в розмірі 20 000,000 грн. ОСОБА_4 була внесена 19.04.2012 року на відповідний рахунок, що підтверджується квитанцією № ПН1693535 від 19.04.2012 року.

Статтею 203 КПК України визначено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положення ч. 11 ст. 182 КПК України підлягають застосуванню у випадку завершення кримінального провадження (ухвалення вироку, закриття кримінального провадження), за відсутності підстав для звернення застави в дохід держави, скасування та/або зміни застави на інший запобіжний захід.

Відповідно до п. 8 Порядку застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, Вищий антикорупційний суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжне доручення про повернення коштів. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних доручень територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства.

У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у відповідності до ст. 49 ККУ, внесена застава ОСОБА_4 підлягає поверненню.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 44, 49 КК України, п. 8 ст. 6, ст. 7-1, 11-1, 248, 273, 282, 328, 347 КПК України (в ред. 1960 р.), п. 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 366 КК України - закрити згідно ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт, який був накладений протоколом накладення арешту на майно від 25.04.2012 року, а саме на однокімнатну квартиру, площею 30 м.кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з закриттям кримінального провадження.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , заставу у розмірі 20 000,00 грн. (двадцяти тисяч гривень), сплачену 19.04.2012 року на підставі постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.04.2012 року, у якості обраного запобіжного заходу у вигляді застави, згідно квитанцією № ПН1693535 від 19.04.2012 року, у зв`язку з закриттям кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Головуючий: