Справа № 199/2492/25
ВИРОК

іменем України

24.04.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000067 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня технічна, вдівця, який до затримання працював водієм автотранспортних засобів у ТОВ «Дніпровський хлібокомбінат № 5», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 23.11.2024 близько 14:00 години перебував в приміщенні кухні в кв. АДРЕСА_2 , де зареєстрований та фактично мешкав разом з дружиною ОСОБА_7 та спільно з останньою вживав алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв, на фоні особистої неприязні, у ОСОБА_2 раптово виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , 23.11.2024 у невстановлений час, однак не раніше 14:00 години та не пізніше 18:00 години, ОСОБА_2 , увійшовши до приміщення спальної кімнати за адресою: АДРЕСА_1 , наблизився до потерпілої ОСОБА_7 , коли остання відпочивала на спині у ліжку у вказаній кімнаті та, діючи умисно, усвідомлюючи, що потерпіла є жінкою та в силу своїх фізичних можливостей жодного опору діям ОСОБА_2 вчинити не може, останній схопив потерпілу лівою рукою за обличчя, підняв голову та долонею своєї правої руки наніс не менше 4-х ударів в область голови, після чого, взявши за комір, різко стягнув ОСОБА_7 з ліжка, внаслідок чого остання вдарилась потиличною ділянкою голови об підлогу.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , в той же день та час ОСОБА_2 стопами та п`ятками обох своїх ніг наніс не менше 7-ми хаотичних ударів по тулубу та кінцівкам потерпілої, коли остання знаходилась на підлозі спальної кімнати на лівому боці, після чого взяв останню за комір, переніс до приміщення кухні у вказаній квартирі та посадив на стілець, де долонею своєї лівої руки наніс ОСОБА_7 один боковий удар в область голови.

Після чого ОСОБА_2 залишив ОСОБА_7 на кухні та продовжив займатися своїми справами, не звертаючи уваги на потерпілу та не пропонуючи їй своєї допомоги.

В цей же день, тобто 23.11.2024, потерпілу ОСОБА_7 госпіталізовано до КНП «МКЛ № 6» ДМР, де остання проходила стаціонарне лікування та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Своїми умисними діями ОСОБА_2 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, забійних інфікованих ран в проекції зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, у лівій тім`яній ділянці, в проекції правого тім`яного пагорба та на праві вушній раковині, з розвитком в посттравматичному періоді двобічних субдуральних гігром, що в клінічному перебігу призвело до різкого порушення діяльності центральної нервової системи, функції дихання та кровообігу з розвитком розсіяного позаклитинного гемосидерозу у м`яких мозкових оболонках, субарахноїдальному просторі та речовині головного мозку, набряку речовини головного мозку та гіпостатичної пневмонії. Виявлені у ОСОБА_7 вищевказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому-причинному зв`язку з настанням її смерті та за критерієм небезпеки для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, згідно пунктів 2.1.2 та 2.1.3 (г, о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 від 17.01.1995 МОЗ України.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразились у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

24.04.2025 між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості ОСОБА_2 повністю і беззастережно визнав свою вину та обсяг обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, щиро розкаявся у скоєному та зобов`язався: беззастережно визнати в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторонами угоди визначено узгоджене обвинуваченому ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Зі змісту угоди слідує, що підстав для застосування спеціальної конфіскації не має.

Представник потерпілого ОСОБА_8 у відповідності до положень абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, просила проводити судовий розгляд без її участі.

У судовому засіданні:

- обвинувачений ОСОБА_2 пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, беззастережно та добровільно визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене сторонами покарання;

- прокурор ОСОБА_4 та захисник адвокат ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

За таких підстав суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, а тому його дії за цим законом кваліфіковані вірно.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди відповідають інтересам суспільства; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , є: щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , є: вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має середню технічну освіту, вдівець, до затримання працював водієм автотранспортних засобів у ТОВ «Дніпровський хлібокомбінат № 5», на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

За місцем проживання скарг щодо ОСОБА_2 не надходило.

Відповідно до характеристики за місцем роботи ОСОБА_2 у ТОВ «Дніпровський хлібокомбінат № 5» прийнятий з 11.06.2020 водієм автотранспортних засобів. За час роботи зарекомендував себе відповідальним робітником, раціонально та ефективно організовує свою роботу, старанний, легко переносить інтенсивні навантаження та відновлює сили. У порушеннях трудової дисципліни помічений не був. Доган і стягнень не має. Відносини з колективом хороші.

Згідно листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_9 за № 78 від 05.01.2025 ОСОБА_2 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст. 469, 472 КПК України і наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 узгоджене сторонами угодою про визнання винуватості покарання.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Питання щодо запобіжного заходу суд вирішує у відповідності до абз. 8 п. 2) ч. 3 та абз. 13) п. 2) ч. 4 ст. 374 КПК України.

Керуючись ст. 110, 369, 371-374, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 від 24.04.2025 у кримінальному провадженні №0000067 від 24.11.2024 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 24.04.2025 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_2 рахувати з 02.01.2025.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 , до набрання вироком законної сили, залишити колишній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової трасологічної експертизи, в сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Речові докази:

- фрагмент шпалер зі слідами РБК з кухонної кімнати; слід папілярного візерунку з пляшки з-під горілки «Класична» 40°, 0,5; змив на марлевий тампон з поверхні дверей кухонної кімнати; наволочку з РБК зі спальної кімнати; змив на марлевий тампон з дверей шафи; фрагмент наволочки з РБК зі спальної кімнати; змив зі шпалер спальної кімнати (квитанція № 23); зразок крові підозрюваного ОСОБА_2 на марлевій серветці (квитанція № 116) знищити;

- оптичний диск DVD-R з аудіозаписами звернень на лінію «103»; оптичні диски DVD-R з відеозаписами з нагрудних відео-реєстраторів працівників патрульної поліції та співробітників поліції відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області; дактилоскопічну картку на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що поміщена до паперового конверту, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, з урахуванням обмежень прав прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1