Справа № 204/6312/22
Провадження № 1-кп/0203/205/2025
УХВАЛА

іменем України

21 січня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000192 від 19.08.2022 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

В судовому засіданні захисник заявив клопотання про надання обвинуваченому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляної кабіни поруч із своїм захисником.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити. Зазначив, що не є небезпечним для оточуючих, не заперечує, щоб до нього під час перебування в судовому засіданні поза межами скляної кабіни було застосовано кайданки.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Згідно з ч.3 ст.318 КПК України судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні залі судових засідань.

Відповідно до ч.2 ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою завжди пов`язаний з обмеженням основних прав та свобод людини та громадянина, гарантованих Конституцією України, Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, серед яких свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, недоторканість особи.

Відповідно до п.11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 №613/785/5/30/29/67/68 (далі Інструкція), у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН.

В пункті 27 Інструкції зазначено, що за розпорядженням головуючого в судовому засіданні (судді-доповідача) начальник варти дозволяє спілкування обвинуваченому (підсудному), засудженому із захисником, прокурором та при цьому обвинувачений (підсудний), засуджений з-під охорони не звільняється.

Інструкція не містить випадків можливості перебування обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, під час проведення судового засідання не в загородженні.

Згідно вимог п.3.16. наказу МВС від 20.01.2005 №60 дск (зі змінами), у залі судового засідання підсудні (обвинувачені) особи розміщуються за стаціонарним металевим загородженням або загородженням з органічного скла на лавах.

Вирішуючи дане клопотання, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Ярослав Бєлоусов проти Росії» від 04 жовтня 2016 року, «Марія Альохіна проти Росії» від 17 липня 2018 року, «Свинаренко та Сляднєв проти Росії» від 17 липня 2014 року, у яких Європейський суд з прав людини у контексті заходів щодо забезпечення судового засідання наголосив, що утримання особи в металевій клітці суперечить статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод враховуючи її принижуючу природу. Однак, розміщення обвинувачених або підсудних за скляними перегородками або в скляних кабінах само по собі не включає елемент приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня суворості.

Суд також враховує, що усі загородження, в яких знаходяться обвинувачені, запобіжний захід стосовно яких обраний у виді тримання під вартою, відповідають вимогам ДБН та надають можливість обвинуваченому ефективно використовувати свої права, зокрема право на захист, спілкування з захисником та іншими учасниками кримінального провадження.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 , який утримується під вартою, проводиться у залі судових засідань, що обладнаний скляною кабіною, де перебуває обвинувачений один, останній має достатньо місця для того, щоб розкласти документи та робити необхідні нотатки, вид і форма скляної кабіни є такою, що дозволяє обвинуваченому безперешкодно спілкуватись із учасниками судового засідання, передавати документи суду, працівники конвою не перешкоджають можливості спілкування обвинуваченого.

Крім того, відповідно до п.3 розділу VI Положення з організації конвоювання військовими частинами (підрозділами) Національної гвардії України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2019 №1090, застосування наручників (кайданок, засобів обмеження рухомості) під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, здійснюється: у судових вартах, від спеціальних автомобілів до камер тимчасового тримання (залів судових засідань) і назад - по одній особі в наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) двома чатовими, які утримують його під руки з боків, помічник начальника варти (вартовий) при цьому супроводжує попереду, а начальник варти та помічник начальника варти - кінолог позаду.

Відповідно до ч.6 ст.3 вказаного Положення під час виконання завдань з конвоювання військовослужбовці військових частин (підрозділів) Національної гвардії України мають право застосовувати заходи фізичного впливу, а за виключної необхідності спеціальні засоби та вогнепальну зброю в порядку та у випадках, передбачених законодавством України.

Про кожний випадок застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та вогнепальної зброї під час виконання завдань служби начальник варти, військового наряду складає акт про застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів або зброї.

Відповідно до ч.1-3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Поліцейський уповноважений застосовувати спеціальні засоби тільки у разі, якщо він пройшов відповідну спеціальну підготовку. Спеціальні засоби - кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються, зокрема, під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого.

Також у відповідності до п.6 ч.4 ст 45 цього Закону поліцейському заборонено, зокрема, застосовувати кайданки більше ніж 2 години безперервного використання або без послаблення їх тиску.

З аналізу цих норм вбачається, що кайданки є спецзасобом, підстави застосування якого визначені законом, зокрема під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що перебування ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину, на лаві в спеціально обладнаному місці в залі судових засідань, не порушує права та свободи обвинуваченого, є необхідним та пропорційним заходом безпеки, відповідає вимогам закону, а також не впливає негативно на справедливість судового розгляду.

Натомість перебування обвинуваченого під час судового розгляду поза межами скляної кабіни на місці, визначеному для захисника, але із застосуванням кайданок до обвинуваченого, не відповідатиме чинному законодавству, міститиме ознаки катування та приниження, а отже становитиме порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, клопотання захисника про надання обвинуваченому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляного загородження, є необґрунтованим, і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.1-29, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисникапро надання обвинуваченому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляного загородження - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3