Провадження № 1-кс/638/2964/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділення № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, погоджене процесуальним керівником прокурором Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування №0001106 від 15.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про арешт слідчого відділення № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником прокурором Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , у якому слідчий просить суд накласти арешт на вилучене майно ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , від 26.08.2024, в період часу з 06 год.35 хв. по 10 год. 22 хв. 29.08.2024, а саме на дві банки з порохом та надписом на кожній «охотничей порох» поміщені до сейф-пакета НПУ PSP 3151831. Метою арешту вилучених речей слідчий зазначає забезпечення збереження їх, як речових доказів, необхідність накладення арешту пов`язана з потребою досудового розслідування у проведенні слідчих дій та експертних досліджень.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлені у встановленому законом порядку, надали заяви, в яких просили клопотання розглядати без їх участі.

Особа у якої вилучено майно ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання клопотання повідомлений належним.

Оскільки, неприбуття цих осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд клопотання без їх участі.

Враховуючи вищенаведене, згідно положень ч.4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Розглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя керується таким.

Згідно ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч.1 ст.132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

У своєму клопотанні слідчий зазначає про те, що у провадженні відділення №1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під за №0001106 від 15.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Встановлено, що 15.08.2024, до чергової частини СПД №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що, місцевий мешканець сел. Борова Ізюмського району Харківської області, за місцем свого мешкання зберігає вогнепальну зброю та боєприпаси, без передбаченого законом дозволу. Відомості про дану подію внесені до ЄРДР за №0001106 від 15.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В період часу з 06 год..35 хв. по 10 год. 22 хв. 29.08.2024, в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 26.08.2024, за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 було виявлено та вилучене наступне майно: дві банки з порохом та надписом на кожній «охотничей порох» поміщені до сейф-пакета НПУ PSP 3151831.

Вилучене в ході огляду місця події майно, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову від 29.08.2024, отже в ході досудового розслідування встановлено, що вказані речі (предмети) мають доказове значення за даним кримінальним провадженням, визнані речовими доказами та зможуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Крім того, на даних предметах могли зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення, вказані предмети будуть направлені до експертної установи для проведення відповідних експертиз, що має важливе значення для проведення досудового розслідування.

У відповідності з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, процесуальним законом визначено, що арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливість володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, між іншим, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Частиною 2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно з ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно з ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Обшук на підставі ухвали слідчого судді проведено 29.08.2024 у період з 06 год 35 хв. До 10 год. 22 хв., клопотання було направлено до суду 30.08.2024.

Питання щодо місця зберігання речових доказів вирішується слідчим у кримінальному провадженні на підставі вимог ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104 зі змінами (далі Порядок зберігання речових доказів).

Вирішуючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчим суддею враховано правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а саме: вимоги ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З врахуванням наведеного, оскільки майно на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК та має значення речових доказів у кримінальному провадженні, з метою його збереження, для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також проведення у подальшому з вказаним майном експертиз є доцільним вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, клопотання відповідає вимогам, зазначеним у ст. 171 КПК України, керуючись ст. ст. 98, 107, 131, 132, 167,168, 170-173, 174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна слідчого відділення № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , від 26.08.2024, в період часу з 06 год.35 хв. по 10 год. 22 хв. 29.08.2024, а саме на дві банки з порохом та надписом на кожній «охотничей порох» поміщені до сейф-пакета НПУ PSP 3151831.

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до Порядку зберігання речових доказів.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1