Справа № 953/3307/24
н/п 1-кс/953/5949/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000492 від 16.04.2024, за участю захисника - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 , який здійснює захист підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000492 від 16.04.2024, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: до інформації про працівників Національної поліції України, котрі здійснювали пошук інформації в базах даних Національної поліції України, у тому числі в «АРМОР» із зазначенням дати пошуку відносно наступних фізичних осіб: 1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 4. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 5. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 6. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 7. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 8. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у кримінальному провадженні №0000492 від 16.04.2024.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000492 від 16.04.2024 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, в рамках якого подається дане клопотання.

Клопотання обґрунтоване тим, що з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є підозрюваною у кримінальному провадженні.

На переконання сторони захисту бачається, що до моменту написання заяви ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , працівники поліції здійснювали пошук інформації в базах даних Національної поліції України, у тому числі в «АРМОР» як відносно підозрюваних, так і відносно заявників і тому в діях співробітників правоохоронного органу містяться ознаки провокації надання неправомірної вигоди (умисне моделювання ситуації).

Крім того, працівники поліції самі спонукали свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 до написання заяви, що є недопустимим з огляду на практику ВС (постанова від 12.06.2019 року у справі №676/3183/15-к та постанова від 12.03.2020 року у справі №591/4171/17). Тому правоохоронці діяли з метою збільшення епізодів злочинної діяльності, створення повторності в даному випадку. Відтак, виникають сумніви щодо правильності встановлення обставин кримінального провадження, а також безсторонності та незацікавленості правоохоронців, зокрема наявності в їхніх діях провокації злочину.

Відповідно до пункту 2 розділу І положення про інформаційно-комунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України" затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_9 від 03.08.2017 №676 ІНФОРМАЦІЯ_10 » сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються у процесі діяльності ІНФОРМАЦІЯ_11 та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Система ІПНП є функціональною підсистемою єдиної інформаційної системи МВС (далі - ЄІС МВС).

Власник системи ІПНП вживає заходів із організації матеріально-технічного та кадрового забезпечення, що необхідні для ефективного функціонування системи. Адміністратором системи ІПНП є уповноважений структурний підрозділ апарату центрального органу управління Національної поліції України. В отриманні зазначених відомостей на адвокатський запит було відмовлено.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається наступне.

Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області за процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000492 від 16.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

20 травня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч.3 ст.368 КК України, а саме, що вона підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Захисник вважає, що невід`ємним елементом розслідування кримінальних проваджень щодо передачі неправомірної вигоди є аналіз факту наявності чи відсутності провокації, у даному випадку саме дій працівників поліції, які здійснювали пошук інформації в базах даних ІНФОРМАЦІЯ_11 , у тому числі в «АРМОР» як відносно підозрюваних, так і відносно заявників, допитаних свідків, після отримання відомостей в ході проведення слідчих та розшукових дій, оскільки після перегляду відео НСРД поліцейським були відомі лише анкетні дані відповідних осіб, а тому в подальшому з метою їх встановлення працівниками правоохоронних органів здійснювався їх пошук по базам даних, та їх змушування щодо на написання заяв, на підставі зазначеного сторона захисту вважає, що в діях співробітників правоохоронного органу містяться ознаки провокації, та спонукання до написання заяви.

Стороною обвинувачення така перевірка не здійснювалася.

На обґрунтування поданого клопотання наводить показання допитаних свідків.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав подане клопотання в повному обсязі. Проте не зазначив до яких саме баз даних, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_11 , крім «АРМОР» просить надати доступ, при цьому зазначив, що назви цих баз даних йому не відомі, як і не відомі суду. Обставини провокації злочину стороною захисту встановлено на підставі аналізу матеріалів кримінального провадження та характеру слідчих дій, які в ньому було проведено.

Представник особи, у володінні якої знаходяться запитувані речі та документи, не зважаючи на належне повідомлення про дату та час судового розгляду, в засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд клопотання у відсутність представника ІНФОРМАЦІЯ_12 .

По суті доводів клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя приходить до таких висновків.

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Загальні правила його застосування визначені у статті 132 КПК України, спеціальні правила містяться у статтях 159-166 КПК України. Саме цими статтями визначено коло обставин, які підлягають доказуванню стороною кримінального провадження і, відповідно, підлягають встановленню слідчим суддею.

Згідно з ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1)перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2)самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3)не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

У ч. 6 ст. 163 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Зважаючи на принцип змагальності та диспозитивності, закріплені ст. 22, 26 КПК України, якщо сторона захисту обрала відповідну тактику захисту підозрюваного, з метою забезпечення рівності сторін кримінального провадження слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації права захисту на збирання доказів. При цьому право сторони захисту ініціювати проведення відповідних процесуальних дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів, передбачене ч. 3 ст. 93 КПК України. А відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

За таких умов та зважаючи на стверджувану стороною захисту версію про наявність підбурювання, слідчий суддя вважає, що дані обставини можуть мати значення для кримінального провадження, проте стороною захисту у клопотанні не наведено данні з яких встановлено та не підтверджено долученими доказами, що працівники правоохоронного органу після отримання даних за наслідками проведення НСРД здійснювали дії щодо пошуку анкетних даних осіб, які допитані у якості свідків. Долучені протоколи допитів свідків не містять зазначених даних. Так само не доведено, що допитаних свідків працівники поліції змушували писати заяви. Дані обставини наразі є лише припущеннями сторони захисту.

Крім того клопотання сторони захисту не містить відомостей до яких саме баз даних які перебувають в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_12 сторона захисту просить надати доступ, окрім бази « ІНФОРМАЦІЯ_13 ». Також стороною захисту не зазначено період часу за який просить надати доступ.

Предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000492 від 16.04.2024 є обставини надання неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

До цього слід додати, що у практиці Європейського Суду з прав людини захист від провокації розглядається в світлі загального права на справедливий суд. Ключовим питанням тут є не сам факт використання таємних агентів, методів слідства або оперативно-розшукових заходів, а використання доказів, отриманих в такий спосіб.... При чому обов`язок довести, що провокації не було, за умови, що такі доводи не є абсолютно неймовірними, покладається на органи, що здійснюють розслідування. За відсутності таких доказів судові органи повинні досліджувати фактичні обставини справи і вжити необхідних заходів для виявлення істини, з тим щоб вирішити, чи мала місце провокація. У разі якщо вони прийдуть до того висновку, що провокація мала місце, вони зобов`язані зробити відповідні висновки відповідно до Конвенції... Разом з тим, національні влади і суди повинні принаймні взяти на себе зобов`язання ретельно дослідити питання про те ... чи мало місце підбурювання [з боку слідчих органів] на вчинення кримінально-караного діяння, у зв`язку з цим вони повинні були встановити, зокрема, підстави проведення операції, ступінь участі поліції в скоєнні злочину і характер підбурювання або тиску проти заявника ... Заявник повинен мати можливість робити заяви по кожному з перерахованих аспектів (рішення у справі «Раманаускас проти Литви» (Ramanauskas v. Lithuania) від 05 лютого 2008 року, N 74420/01, п. 71).

Слідчий суддя також зауважує, що наявність чи відсутність провокації має вирішуватися комплексно, а до уваги має братися контекст, в якому відбувалися відповідні комунікації, умови і обставини, що їм передували, їх супроводжували або стали їх наслідком, вербальні та невербальні методи, що мали місце, тощо, під час стадії судового розгляду кримінального провадження по суті.

В контексті приписів статей 92 КПК у разі заявлення стороною захисту доводів про наявність провокації, відповідно до правових позицій, які містяться в ухвалах ІНФОРМАЦІЯ_14 від 10.06.2020 в справі №1715/6764/12 і від 23.02.2022 в справі №1-317/11, постанові від 19.10.2022 в справі №728/1614/17, саме сторона обвинувачення повинна довести, що ніякого підбурювання до вчинення злочину не було.

Щодо ж тверджень сторони захисту про необхідність тимчасового доступу до матеріалів із метою перевірки спонукання свідків, провокації злочину, суд зауважує, що про наявність провокації злочину може йти мова лише тоді, коли правоохоронні органи штучно створили ситуацію з метою спонукати особу до вчинення злочину, однак таке відсутнє у разі, якщо правоохоронні органи лише долучилися до фіксації і розслідування на певному етапі розвитку подій, яка проявилася лише у належній фіксації вчинюваного кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду сторона, яка звернулася з клопотанням, не довела наявність достатніх підстав вважати, що речі або документи, про тимчасовий доступ до яких надійшло клопотання: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної юридичної особи, не зазначено назви баз даних, крім «АРМОР», не доведено, що дані відомості самі по собі або в сукупності з якими іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Також сторона кримінального провадження, не довела можливість використання як доказів, відомостей, що містяться у речах і документах та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей та документів тільки у тому випадку, коли сторона кримінального провадження доведе наявність таких обставин. Під час розгляду питання про застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, сторони повинні надати слідчому судді докази обставин, на які посилаються.

Доказів на підтвердження обставин пошуку працівниками правоохоронного органу даних про осіб у базах даних не надано, як і не надано їх назви, доказів на підтвердження примушування написання заяв свідками також суду не надано.

З огляду на вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про тимчасовий доступ.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини як джерела права, суд зобов`язаний обґрунтовувати своє рішення, але це не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від його характеру (зокрема рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України», «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Керуючись статтями 131, 132, 159-166, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_15 , до інформації про працівників Національної поліції України, котрі здійснювали пошук інформації в базах даних Національної поліції України, у тому числі в «АРМОР» із зазначенням дати пошуку відносно наступних фізичних осіб: 1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 4. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 5. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 6. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 7. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 8. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у кримінальному провадженні №0000492 від 16.04.2024, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1