Справа № 375/284/24
Провадження № 1-кп/375/100/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року с. Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Рокитне обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000309 від 21 січня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запруддя Рокитнянського району Київської області, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, учень 9 класу Телешівського ліцею Білоцерківського раойну Київської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, навчається на 3 курсі ДПТНЗ "Рокитнянський професійний ліцей" за спеціальністю маляр, плиточник, штукатур, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався та продовжує діяти як на час вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення так і судового розгляду.

31 грудня 2023 неповнолітній ОСОБА_6 разом з неповнолітнім ОСОБА_7 відвідували жителів с. Запруддя Білоцерківського району Київської області. На подвір`ї будинку АДРЕСА_4 побачили автомобіль ЗАЗ «Таврія» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_10 . На стук в двері їм ніхто не відчинив, вони зрозуміли, що в будинку ніхто не проживає.

19 січня 2024 року близько 14 годин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 перебував в с. Запруддя Білоцерківського району Київської області та йому були потрібні гроші. В цей час ОСОБА_7 згадав про вищевказаний автомобіль, де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння запчастинами від вказаного автомобіля з метою їх подальшого продажу.

Про свій злочинний намір повідомив ОСОБА_6 , та запропонував останньому разом вчинити крадіжку чужого майна, на що останній погодився, тим самим ОСОБА_7 з ОСОБА_6 вступили між собою в злочинну змову.

У той же день, приблизно о 22 годині 30 хвилин, для полегшення вчинення крадіжки, пришукали викрутки та гайкові ключі та пішли до території домоволодіння потерпілого ОСОБА_10 , розатованого за адресою: АДРЕСА_4 , та зайшли на територію домоволодіння через зачинену на засувний пристрій хвіртку, проникнувши таким чином на територію подвір`я.

Після чого, 19 січня 2024 року приблизно о 22 год. 30 хв., реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 ,, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, викрали, підваживши автомобіль ЗАЗ «Таврія» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за допомогою шматка дерев`яного брусу, який ОСОБА_7 відшукав на вказаному подвір`ї, демонтувавши за допомогою гайкового ключа із автомобіля чотири колеса "Belshina" розміром 155/70 R13 разом з металевими дисками загальною вартістю 3066 грн. 68 коп.. В подальшому за допомогою ручних інтрументів з-під капоту автомобіля вони спільно демонтували автомобільний газовий редуктор "Tomasetto Achille AT07" вартістю 500 грн, автомобільний розподільник запалювання (трамблер) вартістю 300 грн., та комплект силиконових високовольтних бронепроводів запалювання до автомобіля ЗАЗ Таврія вартістю 325 грн.. Із багажного відділення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 демонтували автомобільний газовий балон циліндричної форми до автомобільного газового обладнання об`ємом 35 л з механічним клапаном вартістю 916 грн. 67 коп.. З викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, винесши через хвіртку всі демонтовані автомобільні запчастини, після чого віднесли їх на тимчасове зберігання до домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_11 та останній не був обізнаний в їх злочинних діях, розпорядившись викраденим на власний розсуд чим завдали матеріальний збиток потерпілому на загальну суму 5108 грн. 35 коп.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України.

Між прокурором начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_4 23 лютого 2024 року укладена угода про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_10 надав згоду на її укладення.

Відповідно п. 2 угоди ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, у судовому провадженні; щиро каятись та надати правдиві показання у судовому засіданні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_6 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та відповідно до ч. 2 ст. 75, 104 КК України узгоджено звільнення підозрюваного ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, між прокурором начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_5 23 лютого 2024 року укладена угода про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_10 надав згоду на її укладення.

Відповідно п. 2 угоди ОСОБА_7 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, у судовому провадженні; щиро каятись та надати правдиві показання у судовому засіданні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_12 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та відповідно до ч. 2 ст. 75, 104 КК України узгоджено звільнення підозрюваного ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та законного представника.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та законного представника.

Захисники обвинувачених - адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та законні представники неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судовому засіданні вважали, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просили угоди про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 узгоджене в угодах покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угод про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоди про визнання винуватості затвердити.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст.474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваних про повне розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили їх погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно доч.4ст.185 КК України крадіжка,вчинена увеликих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно з ч. 5 ст.12 КК України є тяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст.469 КПК Україниміж прокурором та обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченими, за участю захисника, 13 вересня 2024 року угоди відповідають вимогам КПК України, дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладені угоди про визнання винуватості від 23 лютого 2024 року слід затвердити та призначити обвинуваченим покарання передбачене угодою.

Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданного збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданного збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім..

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, є неповнолітнім, проживає разом з батьками та бабусею, для неповнолітнього у будинку створені всі умови для проживання та навчання, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчання характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Судом також враховуються умови його життя та виховання, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_6 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання та навчання.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Крім того, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, доцільно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 75, 104 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника та законного представника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, є неповнолітнім, проживає разом з батьками, двома сестрами та бабусею з дідусем, для неповнолітнього у будинку створені всі умови для проживання та навчання, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Судом також враховуються умови його життя та виховання, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_7 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання та навчання.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Крім того, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, доцільно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75, 104 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю захисника та законного представника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Разом з цим, суд виключає з числа речових доказів верхню частину карбюратора Solex, оскільки обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не ставилось за провину її викрадення, відсутні будь-які дані, що вказане майно, а саме верхня частина карбюратора Solex, було знаряддям вчиненного кримінального правопорушення чи містить на собі його сліди. а тому суд приходить до висновку, що ця річ не відповідає критеріям речових доказів в розумінні ст. 98 КПК України. Отже, вказане майно повинно залишатися у власника та суд не вирішує його долю, як долю речового доказу, у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню судовим експертом Оленою Полянською проведено судову експертизу.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Запобіжний захід обвинуваченим у кримінальному провадженню не обирався і на теперішній час відсутні підстави для його обрання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 лютого 2024 року між прокурором начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 лютого 2024 року між прокурором начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_5 ..

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням по справі судової експертизи № СЕ-19/111-24/5171-ДР від 29 січня 2024 року що складає 5 300 грн. 96 коп. (п`ять тисяч триста гривень 96 копійок).

Речові докази:

- змив речовини з ручки водійських дверей автомобіля, змив речовини з речового ящика автомобіля, змив речовини з ручки пасажирських дверей автомобіля, змив речовини з болтів гальмівних дисків автомобіля, речовину бурого кольору із снігом із землі позаду автомобіля, гіпсові зліпки слідів взуття, які зберігаються у п`яти паперових конвертах та картонній коробки із гіпсовими зліпками, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Біілоцерквського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 31 від 30.01.2024 року - знищити;

- чотири колеса до легкового автомобіля ЗАЗ Таврія "Belshina" розміром 155/70 R13 разом з металевими дисками, автомобільний газовий редуктор "Tomasetto Achille AT07", автомобільний розподільник запалювання (трамблер), комплект силиконових високовольтних бронепроводів запалювання до автомобіля ЗАЗ Таврія, автомобільний газовий балон циліндричної форми до автомобільного газового обладнання об`ємом 35 л з механічним клапаном, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Біілоцерквського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 29 від 22.01.2024 року, які належать потерпілому ОСОБА_10 - повернути власнику - потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- одну пару кросівок "Columbia" чорного кольору розміром взуття 44? zка зберігається на відповідальному зберіганні у законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити останній за належністю.

Верхню частину карбюратора Solex, що передана на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Біілоцерквського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 29 від 22.01.2024 року, яка належить потерпілому ОСОБА_10 - повернути власнику (законному володільцю) потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Київського апеляційного суду через Рокитянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1