ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/7102/23 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1759/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняза апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.06.2024 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, одруженого, маючого дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

- вироком Харківського районного суду Харківської області від 05.06.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, з застосуванням положень ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 05 червня 2023 року, та призначено остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_7 25.06.2023 року приблизно о 19 год. 00 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, з метою особистого вживання, з мотивів реалізації особистих потреб, за допомогою месенджеру «Телеграм» незаконно придбав та поклав у сумку, яка находилась при ньому та у подальшому почав зберігати у зазначеній сумці, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, з метою подальшого особистого вживання без мети збуту, з мотивів реалізації особистих потреб.

Кримінально протиправні дії ОСОБА_7 були припинені працівниками поліції 25.06.2023 року в період часу з 19 год. 05 хв. до 19 год. 21 хв., під час огляду місця події, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , виявили та вилучили полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, масою 0,3097 грамів, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP у перерахунку на масу речовини становить 0,2348 грамів.

Прокурор, ще до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути вирок, оскільки вважає його занабто суворим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с.104-106), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Дії ОСОБА_7 суд правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, є нетяжкий злочин, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітніх дітей.

Крім того згідно висновку судово-психіатричного експерта № 248 від 27.10.2023 року ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю та психостимуляторів. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 у період часу, якому відповідає кримінальне правопорушення, ОСОБА_7 перебував в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд встановив, що він визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції частини статті за інкримінований йому злочин у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За змістом положень ст. 409 та ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, на думку колегії суддів є обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції було взято до уваги лише доводи сторони обвинувачення, та жодним чином не розглянуті доводи сторони захисту внаслідок чого обвинуваченому призначеного майже максимальний строк покарання, що передбачений санкцією статті за відсутності обтяжуючих вину обставин.

Крім того, з цього приводу суд першої інстанції не навів жодних аргументів призначивши обвинуваченому максимальне покарання.

Так, ОСОБА_7 раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітніх дітей, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 248 від 27.10.2023 року на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю та психостимуляторів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд встановив, що він визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, районний суд при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді 2 років реального позбавлення волі, належним чином не врахував дані про особу винного, не надав належної та об`єктивної оцінки обставинам справи, та призначив обвинуваченому, за переконанням колегії суддів, покарання, яке відповідно до ст. 414 КПК України слід визнати таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 408, з врахуванням ч. 2 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За наведеного, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга обвинуваченого частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.06.2024 року стосовно ОСОБА_7 змінити, пом`якшивши призначене покарання за ч. 2 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 05.06.2023 року, та призначити остаточне покарання у вигляді 1 (одного) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді