07.11.2024
Справа № 331/5676/24
Провадження № 1-кп/331/654/2024
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
07 листопада 2024 р. м.Запоріжжя
Колегія суддів Жовтневого районного суду м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
в с т а н о в и в:
До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.28 ч.2, ст.111 ч.2 КК України.
Прокурор ОСОБА_5 вважає, що справа підсудна Жовтневому районному суду м.Запоріжжя, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК, підстави для закриття або зупинення провадження відсутні, просить призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, в складі колегії суддів.
Захисник ОСОБА_6 вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення не містить жодної фактичної дії, вчиненої ОСОБА_8 , викладені обставини стосуються іншого обвинуваченого, не зрозуміло від чого обвинуваченому слід захищатися, просив повернути обвинувальний акт прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.
Захисник ОСОБА_7 вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, так як в ньому не викладена роль кожного з обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, не зазначені наслідки їхніх дій, просив повернути обвинувальний акт прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисника.
Вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Частина 1 статті 32 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Відповідно до змісту обвинувального акту обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні декількох епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ст.28 ч.2, 111 ч.2 КК України, останній за часом епізод вчинений 01 червня 2024 р., а саме: « 01.06.2024 р. громадянин України ОСОБА_9 , як співробітник ПАТ «Мотор Січ», маючи необмежений доступ до об`єктів та приміщення підприємства, а також маючи можливість вільного пересування територією ПАТ «Мотор Січ», розташованого за адресою: вул.Моторобудівників, 15, м.Запоріжжя, діючи умисно та за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_8 , виконуючи відведену йому представником іноземної держави російської федерації на ім`я « ОСОБА_10 » роль у загальному злочинному плані, направленому на реалізацію проведення підривної діяльності проти України, перебуваючи за місцем знаходження складів готової продукції вказаного оборонного підприємства, здійснив пошук на території підприємства місць знаходження систем відстрілу некерованих авіаційних ракет до засобів льотного ураження Збройних Сил України, їх фіксацію з фотографуванням, з метою подальшої передачі вказаної інформації представнику іноземної держави російської федерації на ім`я « ОСОБА_10 » через встановленим останнім режим конфіденційного зв`язку через ОСОБА_8 . Однак, довести до кінця вказаний злочинний умисел громадяни України не змогли, оскільки, 03.06.2024 р. були затримані співробітниками Управління СБУ в Запорізькій області під час вчинення злочину.».
З огляду на зміст обвинувального акту, а саме викладення обвинувачення, однакове за тяжкістю кримінальне правопорушення (ст.28 ч.2, ст.111 ч.2 КК України), але останнє за часом кримінальне правопорушення, із зазначенням конкретного місця скоєння злочину, вчинено на території Шевченківського району м.Запоріжжя, а саме по вул.Моторобудівників,15.
Відповідно до положень п.6 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.
Частиною 2 ст.34 КПК України визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Відповідно до ст.314 ч.3 п.4 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання щодо зміни підсудності та направлення обвинувального акту на розгляд Шевченківському районному суду м.Запоріжжя.
З огляду на те, що обвинувальний акт підлягає направленню до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання щодо визначення підсудності кримінального провадження, суд не вирішує питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, а також питання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, про що зазначала сторона захисту.
У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження кожному з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечував, вважає, що зазначені прокурором ризики не доведені, просив обрати більш м`який запобіжний захід, а в задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.
Захисник ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечував, вважає, що ризики не доведені, просив клопотання прокурора задовольнити частково та вважає можливим застосування іншого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Вирішуючи питання щодо продовження відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, що віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а тому суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.
На думку колегії суддів, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини кожного з обвинувачених, вони можуть вдатись до спроб переховуватися від суду, та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Санкціями статтей обвинувачення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років.
В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності в обвинувачених стабільного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, що свідчить про значну вірогідність ризику продовження злочинної діяльності з метою власного збагачення.
Також, суд зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості щодо протипоказань для перебування обвинувачених в умовах СІЗО, обидва зареєстровані на окупованій території.
Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Також, згідно норми ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 19.06.2024 р. № 7-р(ІІ)2024 у Справі № 3-111/2023 (207/23, 315/23) визнана такою, що відповідає Конституції України (є конституційною) частина шоста статті 176 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченому статтями 109-114-1, 258-258-5, 260,261, 437-442 Кримінального кодексу України.
Отже, з урахуванням тяжкості злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, вчинених в умовах воєнного стану, під час збройної агресії російської федерації проти України, а також враховуючи суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, стан здоров`я та вік обвинувачених, суд вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання ризикам, передбаченим п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 60 днів.
Суд, при постановленні даної ухвали, керуючись ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та
обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, характер та ступінь ризиків, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 при продовженні запобіжного заходу, оскільки, останні обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.28 ч.2, ст.111 ч.2 КК України, тобто державна зрада, вчинена в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.
За таких обставин, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, наявність ризиків, зазначених вище, дає всі підстави для продовження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та задоволення клопотання прокурора.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.32, 34, 314 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 05 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_8 та надіслати до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за місцем утримання обвинуваченому.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 05 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_9 та надіслати до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за місцем утримання обвинуваченої.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, захисниками, прокурором безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3