КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/4774/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2024 року у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 - відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та зобов`язано його:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії даної ухвали встановлено до 19 серпня 2024 року включно.

Не погоджуючись з указаною ухвалою прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 з можливістю внесення застави у розмірі 2 669 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави просить покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не спілкуватись із свідками, експертами і учасниками даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Уважає оскаржувану ухвалу суду незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Уважає, що слідчим суддею не враховано наявність передбачених частиною першою статті 177 КПК України ризиків, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корупційного злочину та після вчинення інкримінованих злочинів, отримавши інформацію про здійснення досудового розслідування, продав свою квартиру та автомобіль, відчужив корпоративні права на ТОВ «Промофікс»; може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, спеціаліста та інших учасників кримінального провадження з огляду на наявність у підозрюваного мотиву незаконного впливу на свідків та значних матеріальних ресурсів, які дають йому реальну можливість підкупом схилити свідків до дачі неправдивих показань або відмови від дачі показань; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити злочини, пов`язані з незаконним перетином кордону.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 підозрюється у незаконному заволодінні грошовими коштами у сумі 6 845 641,92 грн, які призначались для потреб оборони в умовах воєнного стану, а відтак дії, що йому інкримінуються, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії російської федерації, оскільки спрямовані на підрив обороноздатності України.

04 вересня 2024 року у судовому засіданні захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав клопотання про закриття апеляційного провадження з тих підстав, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні є закінченим та щодо ОСОБА_7 стороною обвинувачення направлено до Дарницького районного суду м. Києва обвинувальний акт від 06 серпня 2024 року.

Разом з тим, клопотання про закриття апеляційного провадження задоволенню не підлягає з огляду на те, що чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено такої підстави для закриття апеляційного провадження як спрямування обвинувального акту щодо підозрюваного до суду, а перегляд в апеляційному порядку ухвали слідчого судді здійснюється станом на час постановлення оскаржуваної ухвали, у даному випадку станом на 21 червня 2024 року, тобто до направлення обвинувального акту до суду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, вислухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого управління ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 27 квітня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 209, частиною першою статті 366 КК України.

19 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 209 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах та в умовах воєнного стану, а також у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, здійснення фінансових операцій з таким майном та у вчиненні дій спрямованих на приховування володіння та місцезнаходження такого майна.

20 червня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2024 року у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 - відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та зобов`язано його:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії даної ухвали встановлено до 19 серпня 2024 року включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом частин першої-четвертої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до пункту «с» статті 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Відповідно до пункту 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації» до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчим суддею встановлено, що наданих матеріалів, що додані до клопотання, достатньо для висновку, що підозрюваний може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, проте прокурором доведено наявність обставин, передбачених пунктом 1 та пунктом 2 частини першої статті 194 КПК України і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Також слідчим суддею встановлено, що подане до суду клопотання то його зміст взагалі не містить обґрунтування на підтвердження існування обставин, визначених пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, доказів того, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слідчому судді не надано, а твердження з приводу існування такого ризику є лише припущеннями слідчого.

При цьому, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, працює, має постійне місце проживання в м. Києві, позитивно характеризується, а також його належну процесуальну поведінку, оскільки останній самостійно з`явився до суду, що в даному випадку спростовує доводи слідчого про існування ризику переховування та свідчить на користь останнього.

З такими висновками погоджується колегія суддів та звертає увагу на недоведеність органом досудового розслідування тих обставин, що ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду має такий ступінь небезпеки та вірогідності, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3