Справа № 743/726/24
Провадження №1-кп/743/51/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000256 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Єланець Єланецького району Миколаївської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, народним депутатом та депутатом органів місцевого самоврядування не є, такого, що не має судимостей в силу вимог статті 89 Кримінального кодексу України, такого, що має на утриманні трьох малолітніх дітей та має встановлену ІІІ групу інвалідності, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, сторони кримінального провадження: прокурор, обвинувачений, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 р. Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 р., у зв`язку з чим на території України почав діяти воєнний стан.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2022 р. № 172 ОСОБА_4 призначено на посаду сержанта із матеріального забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , сержант із матеріального забезпечення 1 стрілецької роти, старший сержант ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , сержант із матеріального забезпечення 1 стрілецької роти, старший сержант ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 08.12.2022 р. близько 17 год 00 хв в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, що було визначене за адресою: АДРЕСА_2 .

27.12.2022 р. старший сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до місця служби в АДРЕСА_2 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Так військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 сержант із матеріального забезпечення 1 стрілецької роти, старший сержант ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення місця служби, що було визначене за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби з 17 год 00 хв 08.12.2022 р. до 26.12.2022 р. включно не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, та показав, що 25.10.2022 р. він разом з підрозділом прибув на службу з АДРЕСА_3 . Вказаний населений пункт також є місцем проживання обвинуваченого та його сім`ї. Пізніше, коли підрозділ переїжджав до с. Невкля, що знаходиться також на території району, обвинувачений разом з підрозділом не виїхав та залишився вдома у період з 08.12.2022 р. до 26.12.2022 р.

Обвинувачений вказав, що після подій у м. Бахмут він відчував потребу у відпочинку від служби. Крім того, має на утриманні трьох малолітніх дітей, а у дружини у період, коли він був ще в м. Бахмут, помер батько і вона залишилася без підтримки. Тому він залишився для того аби допомагати своїй сім`ї.

В подальшому, зі слів обвинуваченого, до нього приїхали співробітники внутрішньої служби правопорядку та повідомили, що він підпадає під категорію тих, що самовільно залишили військову частину. Обвинувачений одразу зателефонував командиру та домовився про вихід на службу, де і перебував з 27.12.2022 р. до того моменту, як його звільнили за станом здоров`я. Повідомив, що 25.08.2024 р. йому встановлена ІІІ група інвалідності і на сьогодні він «списаний» військкоматом.

Обвинувачений також вказав, що щиро розкаюється з приводу вчиненого злочину.

Показання обвинуваченого не суперечать фактичним обставинам справи, викладеним у формулюванні обвинувачення, які ним не оспорюються.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На виконання положень вказаної норми суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім частини письмових доказів та характеризуючих даних особи обвинуваченого, що узгоджено стороною захисту та обвинувачення, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно розуміють зміст обставин у провадженні та суд переконався у добровільності їх позиції. Судом роз`яснено неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні і обвинувачений своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

З огляду на те, що санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає безальтернативний вид покарання, обвинуваченому слід призначити покарання в межах мінімальної межі цієї санкції у виді позбавлення волі.

При цьому, за положеннями ст. 50 КК України метою покарання, крім кари, є виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд зважає на таке.

Станом на час розгляду справи судом набрали чинності зміни, внесені до ст. 75 КК України Законом України від 13 грудня 2022 року № 2839-ІХ, за змістом яких з 27.01.2023 р. звільнення від відбування покарання з випробуванням не може бути застосоване до засудженого за кримінальне правопорушення, передбачене, в тому числі, статтею 407 КК України.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення тривало у період з 08.12.2022 р. до 26.12.2022 р., суд не вбачає законодавчих заборон для розгляду питання можливості застосування ст. 75 КК України.

Згідно висновку досудової доповіді органу пробації, що надійшла до суду 24.10.2024 р. за вх. № 4304/24, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

З досудової доповіді також вбачається, що обвинувачений звільнений з військової служби у зв`язку з інвалідністю, з 2015 до 2017 року брав участь у антитерористичній операції, підтримує позитивні стосунки в старостинському окрузі. Фактори, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення, відсутні.

Згідно довідки госпітальної ВЛК від 26.06.2023 р. обвинувачений має ряд захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався та обранню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з особливостями, передбаченими статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1