Справа № 278/621/21
В И Р О К

Іменем України

03 грудня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, на утримані маючого одну малолітню дитину, зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, востаннє 4.02.2022 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 309, ст. 71 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення на строк 5 років 2 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК,

в с т а н о в и в:

03 січня 2021 року близько 19 год. ОСОБА_4 разом зі своїми знайомими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в будинку АДРЕСА_3 , де у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 .

Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_4 у вказаний день, час та місці, будучи особисто знайомим із ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою останнього попросив у тимчасове користування під приводом необхідності здійснити телефонний дзвінок мобільний телефон марки "Xiomi Redmi Note 7", який не мав наміру повернути. У зв`язку із наявністю довірливих відносин та не передбачаючи злочинного наміру на заволодіння мобільним телефоном, ОСОБА_5 добровільно передав ОСОБА_4 мобільний телефон марки "Xiomi Redmi Note 7", в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» та сім-карта мобільного оператора «Лайфселл». В подальшому ОСОБА_4 телефон не повернув, та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на суму 3250 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.

Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 190 КК як повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК, є умисним корисливим злочином середньої тяжкості, обвинувачений вчинив один епізод такого діяння, заподіяна діянням обвинуваченого шкода не відшкодована.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, за що на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, непрацюючий, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшуть покарання обвинуваченому, суд визнає з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Суд не визнає такою обставиною зазначене у обвинувальному акті щире каяття, оскільки заподіяна шкода потерпілому не відшкодована, у зв`язку з чим каяття не може вважатись щирим. Обставин, що обтяжують йому покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що покаранням, достатнім для виправлення обвинуваченого, буде позбавлення волі на строк у межах санкції ч. 2 ст. 190 КК.

Крім того, оскільки обвинувачений вчинив вищевказане діяння до постановлення попереднього вироку, суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК вважає за доцільне визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Богунським районним судом м. Житомира від 4.02.2022, зарахувавши в цей строк покарання, частково відбуте за попереднім вироком суду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого вартості неповернутого викраденого майна, визнаний обвинуваченим, виходячи з принципу змагальності, суд задовольняє в повному обсязі.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Відомостей про речові докази матеріали провадження не містять.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Богунського районного суду м. Житомира від 4.02.2022 у справі № 295/11471/20, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці, зарахувавши в цей строк покарання, частково відбуте за попереднім вироком.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3250 (три тисячі двісті п`ятдесят) грн майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3432 (три тисячі чотириста тридцять два) грн 20 коп. процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржений з підстави заперечення обставин, визнаних судом встановленими в порядку ч. 3 ст. 349 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, а також направити обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_5 не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1