Справа № 517/1166/24
Провадження № 1-кп/517/59/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду с-щі Захарівка Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000450 від 23 червня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Велика Михайлівка Одеської області, з загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту:

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2024 року біля 16 годин 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись на АДРЕСА_1 , познайомився з не встановленую, в ході досудового розслідування, особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, яка запропонувала ОСОБА_3 допомогти незаконно переправити громадян України з території України на територію Республіки Молдова (Придністров`я) через лінію державного кордону України, поза пунктами пропуску у пішому порядку, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 .

Надавши свою згоду на незаконне переправлення осіб через кордон, ОСОБА_3 , 21.06.2024 року приблизно о 16 годин 10 хвилин, знаходячись на АДРЕСА_1 , отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, мобільний телефон марки «Теспо», світло рожевого кольору, (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 1: НОМЕР_3 ) зі стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» ( НОМЕР_4 ), б/в для подальшого зв`язку з співучасниками злочину.

Крім того, не встановлена в ході досудового розслідування особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, повідомила ОСОБА_9 , що останній має 21.06.2024 року у вечірній час забрати з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яке розташоване на автошляху сполученням Одеса - Київ, біля с. Знам`янка Березівського району Одеської області осіб, які мають намір перейти лінію кордону. В подальшому, 21.06.2024 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_9 прибув на автомобілі марки «ВАЗ 21063», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 , яким він користується до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яке розташоване на автошляху сполученням Одеса - Київ, біля с. Знам`янка Березівського району Одеської області, де зустрітися з вищевказаними особами. Знаходячись біля кафе «Смачна хата» ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відвезти їх до свого місця проживання в АДРЕСА_1 для надання прихисту для ночівлі. При цьому ОСОБА_3 розповів вказаним особам, що 23.06.2024 року зранку вони разом на його автомобілі поїдуть в бік державного кордону України і він допоможе їм його перетнути, при цьому він конкретно не розповідав яким саме чином, на що останні погодились та ОСОБА_9 довіз вказаних громадян до себе додому.

Після чого, 23.06.2024 року приблизно о 06 годині 30 хвилин ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виїхав на автомобілі марки «ВАЗ 21063», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 зі свого будинку в напрямку с. Парканівка (Захарівської ТГ) Роздільнянського району Одеської області, щоб в подальшому незаконно, поза пунктами пропуску, у пішому порядку переправити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 через державний кордон України до Республіки Молдова (Придністров`я).

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, направлених на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений незаконне переправлення осіб через державний кордон України на територію Республіки Молдова (ПМР), поза межами існуючих пунктів пропуску для офіційного перетину державного кордону України, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення встановленого законами України «Про державний кордон» від 04.11.1991 та «Про прикордонний контроль», ОСОБА_3 23.06.2024 року приблизно о 06 годині 30 хвилин діючи умисно, виїхав на автомобілі, яким користується, з АДРЕСА_1 в напрямку с. Парканівка (Захарівської ТГ) Роздільнянського району Одеської області, щоб в подальшому незаконно, поза пунктами пропуску, у пішому порядку переправити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 через державний кордон України до Республіки Молдова (Придністров`я).

В подальшому, 23.06.2024 року приблизно о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_3 під`їхавши на автомобілі «ВАЗ 21063», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 , до державного кордону України, біля показника 0440/05 в 200 м. від автобусної зупинки «Парканівка» (Захарівської ТГ) Роздільнянського району Одеської області, наказав вийти з автомобіля ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , після чого наказав вилізти на дах автомобіля, стати на дерев`яний вулик, який там був закріплений на багажнику і перестрибнути через колючу проволоку, під час чого приблизно о 10 годині 26 хвилин вони були зупинені працівниками Державної прикордонної служби України.

Таким чином ОСОБА_3 звинувачується у вчиненні дій, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, тобто організація незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі і показав суду, що в період з 21.06.2024 року по 23.06.2024 року дійсно намагався незаконно, поза пунктами пропуску, у пішому порядку переправити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 через державний кордон України до Республіки Молдова (Придністров`я). У вчиненому щиро розкаявся і просив суд суворо не карати.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, його вина була повністю встановлена в ході судового розгляду наданими суду матеріалами, дослідженими письмовими і речовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, а також такими які в своїй сукупності між собою встановлюють провину обвинуваченого, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 і кваліфікує його дії як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до досудової доповіді виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, так як він не становить високої небезпеки для суспільства.

При призначенні виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують покарання.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття.

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання по кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, проте з урахуванням особистості обвинуваченого, а також того, що ОСОБА_3 раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому злочині, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

За вимогами ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.06.2024 року під час досудового розслідування. Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 09.09.2024 року, вказана ухвала скасована в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «IPhone 15 Pro» сірого кольору, IMEI1 НОМЕР_7 , IMEI2 НОМЕР_8 з карткою мобільного оператора НОМЕР_9 НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_7 .

При цьому, суд виходить з того, що п.4 ч.1 ст. 96-2 КК України визначено, що у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання, застосовується спеціальна конфіскація.

Положеннями ст. 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальна конфіскація застосовується, в тому числі, на підставі обвинувального вироку суду.

Згідно ч. 9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

З матеріалів провадження вбачається, що кримінальне правопорушення було вчинено за допомогою мобільного телефону Samsung galaxy J7 Neo, темного кольору, IMEI1 НОМЕР_11 , IMEI2 НОМЕР_12 з карткою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_13 , б/в та мобільного телефону «ТЕСПО» світло-рожевого кольору, з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , IMEI3 НОМЕР_3 , з карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_14 , б/в, що належать обвинуваченому.

Тому суд вважає, що оскільки кримінальне правопорушення було вчинено за допомогою вказаних телефонів, то зазначені речові докази підлягають спеціальній конфіскації, згідно ст. 96-1 КК України, ч.9 ст. 100 КПК України, як знаряддя злочину.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у сфері охорони недоторканості державних кордонів строком на 2 (два) роки.

Відповідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно ст.76 ч.1 п.п.1, 2, ч.3 п.2 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду від 28 червня 2024 року арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон Samsung galaxy J7 Neo, темного кольору, IMEI1 НОМЕР_11 , IMEI2 НОМЕР_12 з карткою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_13 , б/в та мобільного телефону «ТЕСПО» світло-рожевого кольору, з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , IMEI3 НОМЕР_3 , з карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_14 , б/в, що належать ОСОБА_3 ; мобільний телефон Samsung galaxy S21+5G, чорного кольору, IMEI1 НОМЕР_15 , IMEI2 НОМЕР_16 з карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_17 , б/в, що належить ОСОБА_8 ; мобільний телефон Samsung galaxy А30, чорного кольору, IMEI1 НОМЕР_18 , IMEI2 НОМЕР_19 з карткою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_20 , «Лайфсел» НОМЕР_21 , б/в, що належить ОСОБА_6 ; автомобіль марки «ВАЗ 21063», номер шасі: НОМЕР_22 , сірого кольору, д.з. НОМЕР_23 , 1987 року випуску, власником якого є ОСОБА_11 , а користується ОСОБА_3 .

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, конфіскувати у власність держави наступні речові докази: мобільний телефон Samsung galaxy J7 Neo, темного кольору, IMEI1 НОМЕР_11 , IMEI2 НОМЕР_12 з карткою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_13 , б/в та мобільного телефону «ТЕСПО» світло-рожевого кольору, з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , IMEI3 НОМЕР_3 , з карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_14 , б/в, що належать ОСОБА_3 .

Речові докази, а саме: мобільний телефон Samsung galaxy S21+5G, чорного кольору, IMEI1 НОМЕР_15 , IMEI2 НОМЕР_16 з карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_17 , б/в, повернути власнику ОСОБА_8 ; мобільний телефон Samsung galaxy А30, чорного кольору, IMEI1 НОМЕР_18 , IMEI2 НОМЕР_19 з карткою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_20 , «Лайфсел» НОМЕР_21 , б/в, повернути власнику ОСОБА_6 ; автомобіль марки «ВАЗ 21063», номер шасі: НОМЕР_22 , сірого кольору, д.з. НОМЕР_23 , 1987 року випуску, власником якого є ОСОБА_11 , повернути користувачеві ОСОБА_3 .

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: