Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2024 року м. Рівне

Справа № 569/4265/24

Провадження № 11-сс/4815/316/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 згідно заяви від 15.10.2024 року ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000535 від 27.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 та накладено арешт на автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2011 року випуску, коричневого кольору, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у користуванні гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з позбавленням можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Встановлено заборону власнику та користувачу, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися автомобілем марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2011 року випуску коричневого кольору, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власниці транспортного засобу ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25 вересня 2024 року та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказує, що вимоги слідчого про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_8 , є протиправними, оскільки ОСОБА_8 є добросовісним набувачем вказаного автомобіля і слідчим не наведено жодного належного та допустимого доказу про обізнаність останньої про наявність якихось проблем або спірних питань, пов`язаних з придбаним нею транспортним засобом. Зазначає, що наявність цивільного позову проти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не є підставою для накладення арешту на автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки об`єктом протиправних дій у даному кримінальному провадженні є грошові кошти в сумі 365 000 грн., а не вказаний транспортний засіб.

У доповненні до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 звертає увагу суду на те, що на день купівлі автомобіля ОСОБА_8 перевіряла наявність заборон на його відчуження, наявність судових проваджень стосовно власника автомобіля ОСОБА_11 та її чоловіка, а також наявність виконавчих проваджень стосовно них, однак за результатами перевірки жодних досудових кримінальних розслідувань щодо останніх не проводилось. Крім того наголошує, що згідно показів ОСОБА_11 , авто було придбане за кошти її матері у 2012 році та належним чином зареєстроване на її ім`я, тобто ОСОБА_11 була єдиним власником автомобіля. Вказує, що оскільки цивільний позов поданий для стягнення грошей з ОСОБА_10 , а не з ОСОБА_8 , то належний їй транспортний засіб не може бути предметом спеціальної конфіскації та на нього не може бути накладено будь-яке стягнення.

Також просить допитати в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оглянути оригінали боргових записок від 25.08.2023 року та 29.08.2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст.94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, а згідно ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення про арешт майна в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні слідчим суддею вищезазначені вимоги було дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділенням Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000535 від 27.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 серпня 2023 року близько 16 години гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території житлового володіння в АДРЕСА_1 під приводом позики грошових коштів на робочі моменти, шляхом обману та зловживанням довірою ОСОБА_12 заволодів його грошовими коштами в сумі 10 тис. доларів США, що в еквіваленті станом на 25.08.2023 року становить 365 600 грн., чим заподіяв ОСОБА_12 матеріальної шкоди у великому розмірі.

04 вересня 2024 року постановою слідчого було поставлено в базу АІПС «Гарпун» та здійснено розшук автомобіля марки BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2011 року випуску.

19 вересня 2024 року на підставі постанови АІПС «Гарпун» протоколом огляду місця події було оглянуто та в подальшому вилучено вищевказаний транспортний засіб.

Постановою від 19.08.2024 року автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом при розгляді клопотання про арешт майна встановлено наявність достатніх підстав вважати, що транспортний засіб, на який просить накласти арешт слідчий, відповідає вимогам ч.2,3 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні.

Накладення арешту на майно є необхідним, оскільки існують ризики, що до завершення досудового розслідування, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, проведення всіх відповідних експертиз та слідчих дій автомобіль може бути відчужений особами, які ним користуються та можуть бути причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, що в подальшому негативно вплине на хід розслідування кримінального провадження.

Доводи адвоката ОСОБА_7 щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на автомобіль у зв`язку з відсутністю підстав вважати, що придбаний ОСОБА_8 транспортний засіб може бути предметом спеціальної конфіскації є безпідставними, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину.

Крім того, під час апеляційного розгляду представник ОСОБА_7 вказав, що власниця автомобіля ОСОБА_8 вже тривалий час знаходиться за кордоном.

При цьому, в матеріалах справи наявні протоколи від 18.07.2024 року про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ЕНА №2630665 за порушення вимог частини 2 статті 122 КУпАП (а.с.5) та від 22.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ЕНА №2657435 за порушення вимог частини 2 статті 122 КУпАП (а.с.6) на ім`я ОСОБА_10 , що свідчить про те, що останній навіть після продажу транспортного засобу продовжував ним користуватися.

З огляду на викладене, оскільки власниця автомобіля марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває за кордоном, у зв`язку з чим не користується ним в Україні, тому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна заявниками не надано та апеляційним судом не встановлено.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України. При цьому власниця майна та її представник не позбавлені права звернутися до слідчого судді у порядку ст.174 КПК України із заявою про зняття арешту з майна.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000535 від 27.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3