Номер провадження:1-кп/521/1020/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 16.06.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровобад, Республіки Азербайджан, громадянина України, одруженого, працюючого ФОП « ОСОБА_3 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

клопотання потерпілого про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду на розгляді під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

11 червня 2023 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля багатоповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник кримінально протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, розуміючи, що потерпілий є особою похилого віку, ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, наніс один удар кулаком лівої руки в область правої надключичної ділянки потерпілого, та один удар кулаком правої руки в область лівої скроневої ділянки, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: гематоми лівої скроневої ділянки, синця в правій надключичній ділянці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_3 продовжуючи реалізацію свого кримінально протиправного умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , використовуючи свою фізичну перевагу перед останнім, своїми руками силоміць штовхнув потерпілого, в результаті чого останній не втримавши рівновагу, впав на землю, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді: забійної рани та садни потилиці, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

22 серпня 2024 року в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , звернувся із клопотанням до суду, в якому просить кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст. 125 КК України, закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з його відмовою, як потерпілого, від підтримання приватного обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 просили клопотання потерпілого про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, оскільки це є правом потерпілого.

Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, визначено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, в тому числі, статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Тобто зазначені положення закону прямо передбачають право суду, за наявності відповідних підстав, прийняти рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів провадження, в обвинувальному акті зазначено, що внаслідок умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 було завдано легкі тілесні ушкодження.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, та враховуючи, що кримінальне провадження розпочато на підставі заяви потерпілого, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Крім того, суд враховує, що законом №2227-VIII, який набрав чинності 11.01.2019, унесено зміни до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів.

Зокрема, п.7 ч.1 ст. 284 КПК, яким передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, було доповнено словами: «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».

Таким чином, для вирішення порушеного у клопотанні потерпілого питання, суд має встановити, чи відноситься кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 до кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Щодо вказаного питання об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду сформулювала висновки в постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 453/225/19, провадження № 51-4000кмо19), згідно з якими кримінальним правопорушенням, пов`язаним із домашнім насильством, необхідно вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З матеріалів провадження убачається, що обставини вчинення обвинувачуваним ОСОБА_3 кримінального правопорушення, не свідчать про наявність у його діянні жодного з елементів (ознак), перелічених у п. 3, ст.1 Закону №2229-VIII, на підставі чого суд приходить до висновку, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 не відноситься до кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Разом з тим, судом встановлено, що потерпілий добровільно відмовився від обвинувачення, внаслідок примирення із обвинуваченим та не бажає подальшого притягнення останнього до кримінальної відповідальності, оскільки не має будь-яких претензій до нього.

Оскільки судом установлено наявність підстави для закриття кримінального провадження, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд приймає рішення про закриття кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284, 285, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання потерпілого ОСОБА_6 , про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення - задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 16.06.2023 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1