У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Заявник вказує на те, що в 2007 році гр. ОСОБА_3 безпричинно наніс йому тілесні ушкодження, що підтверджує СМЕ за №720 від 15.06.2007 року. 27.11.2014 заявнику було повідомлено , що в СМЕ він не звертався, але як вказує ОСОБА_2 це є брехнею. Ніхто цих даних не хоче визнати, а це і є об`єктивні відомості про фактичні дані з приводу не виконання своїх службових обов`язків правоохоронцями.

ОСОБА_2 вказує на те, що він особа з інвалідністю, пенсіонер хоче вибороти справедливість від слідчого та правоохоронних органів, щоб вони виконували свої обов`язки та не зловживали ними, дотримувались закону та порядку.

Заявник просить: поновити строки оскарження постанови оскільки він не розумів юридичних аспектів справи і не мав змогу звернутись до кваліфікованого юриста та скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000037 за ч. 1 ст. 365 КК України, винесену 22.07.2024 року.

Слідчий суддя вивчивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку:

Зі змісту скарги вбачається, що постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим 22.07.2024. В додатку до скарги додано копію постанови про закриття кримінального провадження від 22.07.2024.

Зі змісту постанови вбачається, що слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 08.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, постановив: кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 віл 08.02.2024, закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України; копію постанови направити прокурору для перевірки законності прийнятого рішення та заявнику; роз`яснити сторонам, що вказана постанова може бути оскаржена слідчому судді або прокурору впродовж 10 днів з моменту отримання копії постанови в порядку, передбаченому ст. ст. 284, 303, 304 КПК України; відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зі скаргою на постанову від 22.07.2024 року про закриття кримінального провадження ОСОБА_2 , звернувся до суду 30.09.2024 року згідно штампу вхідної кореспонденції. Подана скарга датована 30.09.2024 року.

У заяві та у доданих до неї документах відсутні відомості щодо отримання заявником копії постанови що є предметом оскарження. На копії постанови від руки зазначено про отримання такої 12.09.2024 року, підтвердження про отримання такої постанови саме цією датою в матеріалах доданих до скарги відомості відсутні.

Разом із тим, заявник просить поновити йому строк оскарження. При цьому, вказуючи, що він не розумів юридичних аспектів справи і не мав змогу звернутись до кваліфікованого юриста.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення ( ст. 5 КПК України).

У п. 5 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі №1640/0/4-12 від 09.11.2012 р. «Про деякі питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» , зазначено, що частиною 1 ст. 304 КПК встановлено десятиденний строк, упродовж якого особа має право звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Цей строк обчислюється з моменту прийняття рішення, вчинення відповідної дії. При оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії. Зазначена норма визначає особливий порядок обчислення строку оскарження рішення слідчого чи прокурора, яке оформлюється постановою. В такому випадку строк обчислюється з моменту отримання особою копії оскаржуваної постанови.

При цьому вказано, що разом із цим слід враховувати загальні вимоги щодо додержання процесуальних строків, встановлені у ст. 116 КПК, згідно з якою строк подання скарги на стадії досудового провадження не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до його закінчення на пошту або передано особі, уповноваженій її прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-науковій установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення відповідного строку. У випадку пропуску строку, встановленого для подання скарги, скарга повертається особі, якщо при її поданні особа не порушила питання про поновлення цього строку. Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні

Відповідно до ч.ч.3, 4, 7 ст.115 КПК України, при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку, при цьому не береться до уваги той день, від якого починається строк. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.

Відповідно до ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як вбачається зі змісту заяви та доданих до такої документів, постанова про закриття кримінального провадження, що є предметом оскарження була винесена 22.07.2024 р., із заявою про скасування вказаної постанови ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді 30.09.2024 року, про що свідчить відбиток штампу реєстрації вхідної кореспонденції суду. В поданій заяві ОСОБА_2 , не вказує про те, коли саме він отримав постанову що є предметом оскарження. На копії оскаржуваної постанови від руки зазначено про отримання такої 12.09.2024 року, підтвердження про отримання такої постанови саме цією датою в матеріалах доданих до скарги відомості відсутні. У заяві та у доданих до неї документах відсутні відомості щодо отримання заявником копії постанови що є предметом оскарження.

Разом з тим, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми «Д-3», ОСОБА_2 звертався зі скаргою на постанову від 22.07.2024 року про закриття кримінального провадження до суду 29.08.2024 року згідно штампу вхідної кореспонденції. Подана скарга була датована 28.08.2024 року. Вказуючи в поданій заяві до суду про отримання оскаржуваної постанови 18.08.2024 року. Однак підтвердження про отримання заявником оскаржуваної постанови слідчого саме 18.08.2024 року матеріали скарги не містили. При цьому, заявник не заявляв клопотання про поновлення строків на звернення до слідчого судді із скаргою на вказану постанову. У зв`язку з чим Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30 серпня 2024 року скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження повернуто особі, яка її подала. Роз`яснено особі яка подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України.

При цьому, заявляючи клопотання про поновлення строків на звернення до слідчого судді із вказаною заявою, не наводить об`єктивних та поважних причин пропуску процесуальних строків, зазначаючи лише про те, що не розумів юридичних аспектів справи і не мав змогу звернутись до кваліфікованого юриста.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Згідно пункту 5 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі №1640/0/4-12 від 09.11.2012 р. «Про деякі питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що настає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії. У випадку пропуску строку, встановленого для подання скарги, скарга повертається особі, якщо при її поданні особа не порушила питання про поновлення цього строку. Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає таким умовам: це обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; причина виникла протягом строку, який пропущено; обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

За змістом ст. 26 КПК, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Слідчий суддя на стадії прийняття скарги до свого провадження позбавлений можливості перевірити доводи скаржника шляхом витребування відповідних документів, оскільки це не передбачено діючим КПК України.

Зі скаргою до слідчого судді на постанову про закриття кримінального провадження від 22.07.2024, заявник звернувся 30.09.2024 (дата реєстрації скарги, що подано до канцелярії суду заявником), тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений процесуальний строк може бути поновлений слідчим суддею, якщо його пропущено з поважних причин.

У розумінні норми ст. 117 КПК України поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані тяжка хвороба, відрядження, стихійне лихо, незаконне позбавлення свободи та інші обставини, через які особа не мала реальної змоги вчасно подати скаргу чи інший документ.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи тривалість пропуску строку майже два місці, відсутність поважних причин пропуску строку оскарження рішення слідчого, відсутні підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого.

Слідчий суддя констатує, що при наведені в скарзі обставини/причини пропуску строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, жодних доказів на пітвердження наведенному заявник не подає. Більше того, у скарзі відсутні причини що перешкоджали заявнику звернутись в порядку передбаченому КПК України в передбачені строки після 22.07.2024 року.

Варто зазначити, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Однак, заявником таких причин у заяві не вказано.

При цьому, слідчий суддя не вважає вказаний підхід надмірним формалізмом, оскільки порушується питання про поновлення строку, що був пропущений майже два місяці тому.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ст.304 ч.2 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Вказана стаття має на меті оптимізацію кримінального процесу в частині оскарження рішень слідчого, дізнавача, прокурора, оскільки обмежує право оскарження певними часовими рамками, визначає підстави для повернення скарги та відмови у відкритті по ній провадження.

На вказаній стадії виклик до суду заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільця тимчасово вилученого майна не передбачено.

З огляду на викладене, виходячи із доданих до скарги документів, керуючись принципами змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та диспозитивності, встановленими ст.ст. 22, 26 КПК України, - скарга підлягає поверненню особі, яка її подала у відповідності до п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, так як скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, порушує питання про поновлення цього строку, а слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

У зв`язку з вищевикладеним вважаю, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити особі яка подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на звернення зі скаргою відмовити.

Заяву ОСОБА_2 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,- повернути особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1