Справа № 626/3257/24
Провадження № 1-кп/626/312/2024
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

Головуючогосудді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда, матеріали кримінального провадження №00000758 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

13.09.2024 року до Красноградського районного суду надійшло кримінальне провадження №00000758 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

08.11.2024 року прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а строк тримання під вартою спливає через кілька днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, то тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ризик переховування від суду на етапах судового розгляду. А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що останній схильний до вчинення злочинів. Так, матеріали кримінального провадження свідчать, що обвинувачений вже декілька разів притягувався до кримінальної відповідальності, а саме 9 разів. Але відбувши покарання ОСОБА_5 не ставав на шлях виправлення та знов вчиняв інші злочини.

Не має постійного місця роботи, а отже стабільного доходу, тому перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слід зазначити, що у ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зав`язки, про що свідчить те що останній не одружений, дітей не має, на утриманні нікого не має, з родичами не підтримує стосунки, місця реєстрації на території Красноградського району Харківської області не має.

Також існує ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків. При цьому слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіданні. Даний ризик існує на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом - п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

На даний час, судовий розгляд кримінального провадження ще по суті не розпочатий, не вчинені всі необхідні дії для розгляду провадження. Крім того, обвинувачений є раніше судимою особою, приймаючи до уваги запровадження в Україні військового стану, що у своїй сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вищевказаних злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості у вчиненні злочинів, відсутність міцних соціальних зв`язків, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК Укр.

При цьому сам обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, однак від них всіх надійшли заяви в яких вони просять підготовче засідання проводити без їх участі.

Таким чином суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України вчення розпусних дій щодо малолітньої особи, а саме 4-х малолітніх осіб.

Слідчим суддею Красноградського районного суду 24.07.2024 року обвинуваченому обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а в подальшому в підготовчому засіданні продовжено судом, е на 60 днів, до 17.11.2024р.

В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи; репутацію , майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вищезазначеного злочину скоєного ОСОБА_5 та наявність ризиків про які вказує прокурор, а саме, суд вбачає наявність наступних ризиків.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, то тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ризик переховування від суду на етапах судового розгляду. А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що останній схильний до вчинення злочинів. Так, матеріали кримінального провадження свідчать, що обвинувачений вже декілька разів притягувався до кримінальної відповідальності, а саме 9 разів. Але відбувши покарання ОСОБА_5 не ставав на шлях виправлення та знов вчиняв інші злочини.

Не має постійного місця роботи, а отже стабільного доходу, тому перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слід зазначити, що у ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зав`язки, про що свідчить те що останній не одружений, дітей не має, на утриманні нікого не має, з родичами не підтримує стосунки, місця реєстрації на території Красноградського району Харківської області не має.

Також існує ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків. При цьому слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіданні. Даний ризик існує на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом - п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

На даний час, судовий розгляд кримінального провадження по суті ще не розпочатий, жоден свідок чи потерпілий не допитані, не вчинені всі необхідні дії для розгляду провадження. Крім того, обвинувачений є раніше судимою особою, приймаючи до уваги запровадження в Україні військового стану, що у своїй сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора необхідно задо-вольнити, а щодо підозрюваної слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підоз-рюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Судом, відповідно до ст.182 КПК України визначається розмір застави та встановлюється обов`язок виконання підозрюваним одного або кількох обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Згідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України. При цьому суд вважає, що застава у межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків і тому суд визначає заставу у розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.177, 183, 193, 314, 334 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 січня 2025 року включно.

Для подальшого тримання під вартою ОСОБА_5 підлягає направленню до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор".

Визначити стосовно ОСОБА_5 суму застави у розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 75700 гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі "Харківський слідчий ізолятор".

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати за першою вимогою до слідчого , прокурора чи суду.

-утримуватись від спілкування з потерпілим і свідками з приводу обставин кримінального правопорушення.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Також роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі звільнення з під варти в разі внесення застави, останній негайно повинен повідомити про це слідчого та прокурора .

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: