У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кп/308/1242/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000924, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 серпня 2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000924, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2023 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому він просить продовжити строк тримання під вартою на 60 діб відносно ОСОБА_4 .

Клопотання прокурора мотивоване наступним, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, 30 грудня 2022 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2023 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

28.09.2023 ОСОБА_4 , на виконання ухвали слідчого судді від 14.08.2023, затримано з метою його приводу до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.10.2023 відносно ОСОБА_4 продовжено строк дії, запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26.10.2023 включно, з можливістю внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.01.2024 включно, з можливістю внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 16 січня 2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 березня 2024 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 12 березня 2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 травня 2024 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 01 травня 2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 червня 2024 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 червня 2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02 серпня 2024 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн..

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 01 серпня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29 вересня 2024 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 грн. 00 коп..

На даний час заявлені ризики, у зв`язку з якими до ОСОБА_4 застосований відповідний запобіжний захід, не зменшилися, продовжують мати місце і виправдовують його подальше тримання під вартою, у зв`язку з чим є необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу.

Враховуючи, що дія запобіжного заходу на даний час спливає, а ризики які були підставою для його застосування на стадії досудового розслідування продовжують існувати, наявна необхідність у обранні даного запобіжного заходу на час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

27 вересня 2024 року в судовому засіданні:

- прокурор подане клопотання підтримав, просив задовольнити.

- захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

- обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, та матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З фактичних обставин вбачається, що питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вирішується на стадії судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки така перестала існувати, а на її заміну висунуте обвинувачення.

У свою чергу, обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою на стадії судового розгляду вирішальне значення має наявність чи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, наявний ризик щодо можливості переховування обвинуваченим від органів досудового розслідування та/або суду. Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого (ч.2 ст.307 КК України), зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (від 6 до 10 років позбавлення волі), останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Водночас суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показань на його користь.

При цьому, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При оцінці ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, судом враховується той факт, що останній офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2022 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосування ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, однак відповідних висновків для себе не зробив, на шлях законослухняної поведінки так і не став, на даний момент являється обвинуваченим у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 307 КК України, у зв`язку з чим існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_4 , передбачене ч.2 ст.307 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином.

Згідно з ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, закон покладає обов`язок доказування щодо наявності ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам на прокурора.

У судовому засіданні з розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31). У справі «Штегмюллер проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними, а в справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний кодекс України також покладає вказаний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд врахував наявність ризиків, передбачених пунктами ч.1 ст.177 КПК, а також тяжкість покарання кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , характеризуючі особу підозрюваного дані.

Установлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що відсутні підстави для подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу в виді тримання під вартою, так як, на думку суду, для досягнення дієвості завдань кримінального провадження, а також відповідності особистості обвинуваченого, який має постійне місце проживання, а також приймає до уваги стан здоровя Виноградова, який потребує проведення оперативного вручання, про що захисником подано відповідні документи та іншим наведеним обставинам, такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт та з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України, буде достатнім.

Крім того при

З урахуванням зазначених обставин суд відмовляє у застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обирає запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України, що є достатньою мірою для запобігання встановленим ризикам.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 199, 314, 315, 376, 392 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, запобіжний захід виді цілодобового домашнього арешту.

Строк дії запобіжного заходу визначити до 26.11.2024 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

- прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання, роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками та іншими учасниками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід чи накладено грошове стягнення .

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися за місцем їх проживання , вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого, а саме Ужгородському РУП ГУ НП в Закарпатській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора, у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити, прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було складено та оголошено 01 жовтня 2024 року о 13.30 год.

Суддя ОСОБА_1