ЄУН справи: 336/2170/20
Номер провадження: 1-кп/336/96/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0004168 від 12.09.2017, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, який має вищу освіту, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

потерпілої ОСОБА_6 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_7 ;

свідка: ОСОБА_8 ;

ВСТАНОВИВ:

1. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КК України суд викладає формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

12 вересня 2017 року, приблизно о 05 годині 10 хвилин, в темну пору доби, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mercedes Benz Vito 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь в м. Запоріжжі, з боку вул. Базової в напрямку вул. Магістральної, зі швидкістю не менше 65 км/год, що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті та допустиму за умовами видимості проїзної частини.

В цей же час, проїзну частину автодороги Харків-Сімферополь, у невстановленому місці, в районі зупинки громадського транспорту «Лісосклад», перетинав пішохід ОСОБА_9 , який рухався зліва направо по напрямку руху автомобіля «Mercedes-Benz Vito 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Під час руху в районі зупинки громадського транспорту «Лісосклад», на території Шевченківського району, м. Запоріжжя, водій автомобіля «Mercedes-Benz Vito 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода ОСОБА_10 та маючи при цьому технічну можливість запобігти наїзду на нього, діючи зі злочинною недбалістю, відповідних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 , порушив вимоги п.п. 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

??12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;

??п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

??п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, згідно з висновками судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №№ 19/12-1/223/224-CE/17; 19/9-2/3/52-CE/17 від 06.12.2018, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні 22.09.2017.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи N? 2513 від 19.10.2017, смерть ОСОБА_10 , настала від закритої черепно-мозкової травми з розвитком гнійного лепто менінгіту, що ускладнилось набряканням головного мозку. Враховуючи масивність травми, механізм утворення окремих груп ушкоджень, не виключається, що ушкодження у ОСОБА_10 могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні пішохода з транспортним засобом, що рухається.

2. Частини статті Кримінального кодексу України, які передбачають кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стаття 286 Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

3. Надані обвинуваченим ОСОБА_4 покази та позиція сторони захисту щодо пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні провину свою не визнав.

У судовому засіданні під час допиту надав наступні покази.

Вказав, що 12.09.2017 о п`ятій ранку їхав на рибалку на автомобілі «Mercedes Benz Vito 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , В районі лісоскладу по трасі Харків Сімферополь з півдня на північ, в темний час доби. Неочікувано для нього вискочив чоловік, який вдарився в ліву частину автомобіля, в крило та двері. Жодного освітлення на трасі не було. Рухався зі швидкістю менше 60 км/год., нікуди не поспішав. В автомобілі на пасажирському сидінні сидів ОСОБА_11 . Після зіткнення з перешкодою, почав гальмувати. Після зупинки автомобіля побачив, що зіткнення відбулося з людиною. ОСОБА_11 одразу викликав поліцію і швидку допомогу. Зіткнення було за пішохідним переходом. До приїзду швидкої намагався надати першу медичну допомогу потерпілому. Останній лежав на землі та нічого не говорив. В автомобілі був відеореєстратор, який працює автоматично після заведення автомобіля та розташований на лобовому склі автомобіля. Пояснив, що відеореєстратор віддав добровільно поліцейським одразу після ДТП.

Також обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що коли рухався на автомобілі назустріч йому їхало декілька автомобілів. На запитання прокурора пояснив, що пішохід пройшов зустрічну смугу, а потів вийшов на смугу по якій він рухався на автомобілі Mercedes Benz Vito. З висновками автотехнічної експертизи стосовно порушення ним правил дорожнього руху не згоден. Пояснював в судовому засіданні, що перешкоду на дорозі не бачив, після зіткнення одразу почав гальмувати. Слідчий експеримент проводився за його участі о п`ятій вечора в кінці жовтня 2017 року.

Захисник ОСОБА_7 просив виправдати обвинуваченого, посилаючись на те, що вина ОСОБА_4 стороною обвинувачення не доведена. Вказав, що в матеріалах справи відсутні слідчі експерименти. Обвинувачення ґрунтується на висновках експертів, які побудовані на відеозаписах з відео реєстратора, який знаходився в автомобілі обвинуваченого. Вважає такі висновки необ`єктивними, оскільки на його думку одночасно з дослідженням відеореєстратора повинно було бути досліджено властивості ока обвинуваченого тобто здатність побачити перешкоду за умов при яких відбулося ДТП. Окрім того, захисник стверджував, що ОСОБА_10 міг спеціально кинутися під колеса ОСОБА_4 , оскільки в момент ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння та раніше намагався вкоротити собі життя.

4. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його винуватість підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_8 , який був допитаний під час судового розгляду, сукупністю досліджених письмових доказів, а також висновками експертів за результатами проведення судових експертиз, показаннями потерпілої.

4.1 Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив, що ОСОБА_4 знає близько 30 років, вони друзі. 12.09.2017 він приїхав десь о 4 годині ранку до ОСОБА_4 додому. Вони збирались їхати на рибалку в район с. Орловського на автомобілі ОСОБА_12 , номер не пам`ятає. За кермо сів ОСОБА_4 . Він сів на місце пасажира поруч з водієм спереду. ОСОБА_4 та він були тверезі. Їхали по трасі Москва-Сімферополь. Було темно, погодні умови не пам`ятає. В автомобілі був відеореєстратор. Він спостерігав за дорожньою обстановкою. Їхали повільно 50-55 км/ч. Їхали з півдня на північ. В якийсь момент він помітив пішохода, який рухався зліва по ходу їхнього руху швидко поперек дороги. Спочатку пішохід перейшов зустрічну смугу руху, потім почав рухатись на їхню смугу. Побачили його раптово та ОСОБА_4 встиг тільки крутнути кермо. Пішохода зачепило лівим крилом і він впав. ОСОБА_4 застосовував гальмування. Не подавав звуковий сигнал, тому що пішохода було майже не видно. Чи бачив він їх, він не знає. Після зіткнення вони зупинились. Пішохід лежав на проїзній частині. Він взяв його під пахви та відтягнув на узбіччя, бо їхали автомобілі і викликав швидку та поліцію. Коли працівники поліції приїхали, то його та ОСОБА_4 відвезли на медичний огляд. За яку відстань побачив пішохода від автомобіля (метр-два, точно не може сказати, вискочила тінь і все). Він приймав участь у слідчому експерименті. Слідчий з якимось приладом розганяли автомобіль та щось заміряли. Він не пам`ятає яка саме його участь була у слідчому експерименті. Після пред`явлення протоколу слідчого експерименту підтвердив, що у протоколі його підписи, чи читав він протокол не пам`ятає. Освітлення на ділянці дороги майже не було. Світили фари автомобіля ОСОБА_4 . На зустріч їхав автомобіль з ввімкненими фарами до зіткнення. Дорога не освітлювалась. Потерпілий був одягнутий у футболку сірого кольору, шорти, якісь капці.

4.2 Потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судовому засіданні повідомила, що 11.09.2017 її сину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був день народження, йому виповнилось 33 роки. 11.09.2017 вона з сином вживала алкоголь вдома. Спати син лягав напідпитку, сильно п`яний не був, мав проблеми з алкоголем. На день народження йому подарували гроші. Вранці 12.09.2024 син кудись пішов. Вона його не бачила. Вважає, що пішов шукати горілку. Коли він не прийшов додому, вона почала телефонувати в поліцію і в швидку. В швидкій їй повідомили, що його привезли на швидкій в 5 міську лікарню з черепно-мозковою травмою. У лікарні він пробув 11 днів, після чого помер. Від лікарів їй стало відомо, що син потрапив під автомобіль. Під час перебування в лікарні в свідомість він не приходив. Син проживав з нею, власної родини не мав. За життя він страждав на епілепсію через травму голови, яку отримав в 20 років після падіння з даху на роботі. Крім того, отримав травму, коли впав з дерева у липні 2016 року, коли поліз на дерево, зламав хребет. Ніде не працював. Мешкав за рахунок своєї пенсії. Після дня народження, 12.09.2017 він пішов з дому о 5-6 годині ранку. Коли він пішов, вона його не бачила. Вважає, що пішов за алкоголем, бо йому необхідно було похмелитись. Їхати нікуди не збирався, дівчини в нього не було. За життя він губився в орієнтації, міг сісти не в ту маршрутку. Їй відомо, що наїзд на її сина автомобілем стався на вул. Магістральній, десь поблизу лісоскладу. Як він міг туди потрапити, їй невідомо. Від їхнього будинку (зупинка на вул. Куйбишева) необхідно їхати до місця ДТП на маршрутці, а потім ще на трамваї. В день ДТП син був одягнутий у бриджі, футболку та шльопанці. Обвинуваченому просила призначити покарання на розсуд суду. Вказала, що за 10 хвилин з дому до місця ДТП він не міг дістатись. Яким чином він опинився о 05.10 на місці ДТП їй невідомо, вона спала. Коли у нього траплявся приступ епілепсії він йшов куди завгодно, потім нічого не пам`ятав. Якось влітку вони їхали разом на пляж, вона його залишила на ОСОБА_13 з сумками, сама пішла до банкомату. Після того як повернулась, побачила, що сина немає, наздогнала його вже біля зупинки трамваю. На запитання навіщо він пішов, він нічого не міг відповісти, дивився розгублено та потім дані події не пам`ятав. Були спроби самогубства: різав вени, пив таблетки. Було більше двох спроб. Коли почав вживати алкоголь, у нього були приступи агресії. Під час епілепсії він міг прокусити собі язика, у нього були сильні болі. Під час приступів агресії її руками не чіпав, але чіпляв словами. Під час епілепсії він нічого не розумів. Коли вона відмовляла йому дати гроші, він демонстративно починав різати вени, ковтати пігулки. Її син перебував на обліку у психіатричній лікарні, мав групу першу групу інвалідності безстроково. Намагався покінчити з життям самогубством, коли вона забороняла йому вживати алкоголь. 11.09.2017 вона йому не забороняла вживати алкоголь, він не висловлював намір покінчити з життям самогубством. Зазвичай він її ніколи не попереджав про намір самогубства, робив це спонтанно. Вважає, що під автомобіль він кинутись не міг, бо це не його метод покінчити життя самогубством.

Відповідно до чинного законодавства, суд допитав тих свідків, які були заявлені стороною обвинувачення.

Винуватість ОСОБА_4 також підтверджується дослідженими письмовими доказами.

4.3 Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.09.2017 року складеного слідчим ОСОБА_14 в присутності ОСОБА_4 двох понятих та схемою і фототаблицею до нього, які підписані всіма учасниками без зауважень ( т.1, а.с.81-92).

4.4 Протоколом огляду від 19.10.2017 року складеного слідчим ОСОБА_15 , електронного носія інформації, флеш карта пам`яті з відео реєстратора автомобіля Mercedes Benz Vito наданого 12.09.2017 року ОСОБА_4 на якому зафіксовано момент наїзду автомобіля Mercedes Benz Vito на пішохода та який у подальшому було визнано речовим доказом ( т. 1 а.с. 93-102).

4.5 Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 № 3327 від 23.09.2017 року складеного експертом ОСОБА_16 , попередженого про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України., згідно якого експерт дійшов висновків, що смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми з розвитком гнійного лепто менінгіту, що ускладнилося набряком головного мозку (п.1). Пошкодження у ОСОБА_10 утворилися за механізмом тупої травми: закрита черепно-мозкова травма утворилася в результаті неодноразових (неменше двох) травматичних дій тупим предметом в ліві передню та задню поверхні голови незадовго до надходження ОСОБА_10 до стаціонару, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті і має ознаки тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя.

Синці, садна на верхніх та нижніх кінцівках, крововилив в м?які тканини правої гомілки - утворилися в результаті травматичних впливів тупих(ого) предметів(а) в зазначені ділянки незадовго до надходження ОСОБА_10 до стаціонару; в причинному зв?язку з настанням смерті не перебувають, у живих осіб, як разом, так і окремо, оцінюються як легкі тілесні ушкодження ( п. 3)

Всі вищезазначені пошкодження не відносяться до різаних, колотих, колото-різаних, рубаних

Враховуючи масивність травми, викладений в описовій частині висновку механізм утворення окремих груп ушкоджень, не виключається, що пошкодження у ОСОБА_10 могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні пішохода з транспортним засобом, що рухається (п.4, а.с.103-113).

4.6 Висновком судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_10 № 2513 від 18.10.2017 року складеного експертом ОСОБА_16 , попередженого про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, в якому викладені висновки аналогічні висновкам викладеним у висновку № 3327 (а.с. 114-119).

4.7 Висновком комплексної судової експертизи відео та звукозапису та інженерно транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 19/12-1/223-СЕ/17 від 06.12.2018 року проведеної експертами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 згідно якого експерти дійшли висновку про те, що відеозаписи на відеофайлах "MOVII191.avi" та "MOVII192.avi", записаних відеореєстратором автомобіля Mercedes Benz Vito номер НОМЕР_3 не змінювались та не піддавались монтажу. Відеозапис проводився у режимі реального часу. Час, відображений на відеозаписах "MOVII191.avi" та "MOVII 192.avi" відповідає дійсному плину часу. Відеофайли "MOVII 191.avi" та "MOVII 192. avi" послідовні між собою. Згідно хронології між файлами "MOVII191.avi" та "MOVII 192.avi" відеозапис відсутній протягом 0,666667 секунди. Відсутній проміжок часу відповідає часу, зафіксованому на відеозаписах, який минув між подіями зафіксованими на вказаних відеофайлах.

З моменту виявлення пішохода ОСОБА_10 , встановленого на 13.55.36 сек. + 23 кадра відеофайлу «MOVI1191.avi» до моменту наїзду на нього встановленого на 13.55.39 сек. + 9 кадрів відеофайлу «MOVII 192.avi» пройшов час 2.47 с.

У заданій дорожній обстановці водій автомобіля Mercedes Benz 112 СDI номерні знаки НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожній обстановці за умови руху із допустимою швидкістю руху в населеному пункті та за умовами заданої видимості елементів проїзної частини водій ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинитися до місця наїзду з заданого у вихідних даних моменту виникнення небезпеки.

У заданій дорожні обстановці у діях водія ОСОБА_4 убачаються невідповідності вимогам п.п. 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв?язку з настанням події даної ДТП ( т. 1 а.с. 151-180).

4.8 Показами експерта ОСОБА_17 , допитаного судом за клопотанням сторони захисту, який пояснив яким чином ним проводились дослідження, що було враховано.

Зокрема, експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні, пояснив, що досліджений відеореєстратор має нічний режим бачення. Під час дослідження, він не здійснював порівняльний аналіз стосовно властивостей реєстратора та властивостей людського ока. Пояснив, що все що бачить реєстратор може бачити людина.

За клопотання сторони захисту судом було призначено комплексну фототехнічну експертизу. На виконання ухвали суду експертами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 попереджених про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України надано висновок № КСЕ-19-2321455 від 30.08.2023 року згідно якого експерти дійшли висновку, що відеореєстратор «Globex GU-DVV012» має технічні властивості, які підвищують (покращують) його здатність до сприйняття та обробки відеоінформації у темний час доби - «режим нічного бачення».

???Відеореєстратор «Globex GU-DVV012» містить два світлодіоди інфрачервоного (невидимого зору людини) підсвічування, що вмикаються в режимі «Ніч» та дозволяють при відсутності іншого освітлення зафіксувати помітні (диференційовані) об?єкти приблизно на відстані 1 - 1,5 метри від об?єктиву.

???Питання «які порівняльні відмінності у здатності відеореєстратора до сприйняття та обробки відеоінформації у темний час доби та аналогічних середніх показників людського зору не вирішувалося, оскільки виходить за межі компетенції судового експерта відео- звукозапису.

Суд оцінює висновки експертів за проведеними по справі судовими експертизами об`єктивними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, які належним чином мотивовані, аргументовані та науково обґрунтовані, тому сумнівів у суду не викликають.

Зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

5. Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України.

Дослідивши письмові докази, покази свідка допитаного у судовому засіданні, потерпілої, суд приходить до висновку про доведеність вини поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду, обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

5.1 Мотиви суду щодо доведеності вини ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України.

В першу чергу суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження.

Зокрема кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК України прослідковується їх зміст.

Так, із частини другої статті 17 КПК України можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом» перед застосовуванням якого Суд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яка передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.

Із статті 94 КПК України випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду судді та всіх обставин справи.

В даній справі, враховуючи обставини, які підлягають встановленню, є застосовними обидва вказані стандарти. Застосування одного з них без іншого може призвести до хибних висновків, що недопустимо у провадженні в якому вирішуються важливі питання, що впливають на життя обвинуваченого.

Оцінюючи надані сторонами докази з точки зору належності, суд вважає, що вони підтверджують обставини, які підлягають доказуванню та мають значення для кримінального провадження, а отже є належними.

Оцінюючи надані сторонами докази з точку зору їх допустимості, суд не знаходить підстав стверджувати, що вони отримані з порушенням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.

Суд критично ставиться до доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не міг бачити перешкоду на дорозі, оскільки рухався у темний час доби, дорожнє полотно не освітлювалось. Дані отримані з відеореєстратора, які свідчать, що перешкода перед автомобілем обвинуваченого з`явилася за 2.47 с. до моменту зіткнення не свідчать про те, що обвинувачений міг її побачити, оскільки властивості ока і властивості відеореєстратора є різними. Органом досудового розслідування не досліджувались властивості ока ОСОБА_4 , а обвинувачення побудовано лише за відео файлах отриманих з відеореєстратора. Крім того, захиснику слідчим було відмовлено в проведенні додаткового слідчого експерименту.

Згідно обвинувачення пред`явленого ОСОБА_21 , під час руху в районі зупинки громадського транспорту «Лісосклад», на території Шевченківського району, м. Запоріжжя, водій автомобіля «Mercedes-Benz Vito 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода ОСОБА_10 та маючи при цьому технічну можливість запобігти наїзду на нього, діючи зі злочинною недбалістю, відповідних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 , порушив вимоги п.п. 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

??12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;

??п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

??п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із

швидкістю не більше 60 км/год».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, згідно з висновками судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди N? 19/12-1/223/224-CE/17; 19/9-2/3/52-CE/17 від 06.12.2018, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши всі докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що доводи захисника про те, що обвинувачення ґрунтується лише на досліджених відео файлах відеореєстратора є хибними, оскільки як вбачається з досліджених у судовому засіданні доказів, водій ОСОБА_4 перевищив дозволену швидкість, яка згідно ПДР не мала б перевищувати 60 км/год, однак останній рухався зі швидкістю 65-67 км/год, що підтверджується висновком експерта № 19/12-1/223-СЕ/17 від 06.12.2018 року (а.с.173).

Так в судовому засіданні і свідок і обвинувачений підтвердили, що ділянка дороги по якій вони здійснювали рух, не освітлювалась, отже в цій ситуації водій мав дотримуватися ПДР ??12.2. згідно яких, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Отже водій, в умовах недостатньої видимості мав обрати швидкість таку, яка б давала змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, що ним дотримано не було, про що також вказано в експертному висновку № 19/12-1/223-СЕ/17 від 06.12.2018 року, згідно якого відповідно до результатів розрахунку в даній дорожній обстановці допустима швидкість руху автомобіля Mercedes-Benz Vito 112 CDI» за умовами видимості елементів проїзної частини з робочого місця водія не повинна була перевищувати 56 км/год.( а.с. 172).

Окрім того, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що слідкував за дорожньою обстановкою і бачив пішохода, який рухався зліва по ходу їхнього руху швидко поперек дороги. Вказав, що спочатку пішохід перейшов зустрічну полосу, потім почав рухатись на їхню полосу. Отже об`єктивно водій мав змогу бачити перешкоду на дорозі.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_10 умисно кинувся під автомобіль ОСОБА_4 , оскільки згідно отриманої інформації з ГУНП в Запорізькій області раніше намагався вкоротити собі життя, не підтверджені жодними доказами.

Так, потерпіла у судовому засіданні, підтвердила, що її син вчиняв спроби самогубства, але такі спроби були коли вона йому забороняла вживати алкоголь, однак напередодні ДТП, а саме 11.09.2017 вона йому не забороняла вживати алкоголь, він не висловлював намір покінчити з життям самогубством. Інших доказів щодо умисних дій потерпілого стороною захисту не подано.

Стосовно перетину автодороги ОСОБА_10 у невстановленому місці, суд зазначає, що порушення ПДР пішоходом не виключає кримінальну відповідальність водія транспортного засобу, який порушив ПДР, при цьому мав технічну можливість уникнути ДТП та спричинив пішоходу тілесні ушкодження, що узгоджується з висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 668/2604/15-к

Висновки суду підтверджують і висновки комплексної судової експертизи відео та звукозапису та інженерно транспортної експерти, згідно яких у заданій дорожній обстановці за умови руху із допустимою швидкістю руху в населеному пункті та за умови заданої видимості елементів проїзної частини водій ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинитися до місця наїзду з заданого у вихідних даних моменту зіткнення небезпеки.

Відмова слідчого в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про проведення додаткового слідчого експерименту для відтворення дійсної обстановки в момент наїзду на потерпілого не є підставою для визнання інших доказів неналежними чи недопустимими, оскільки захисником не доведено будь яких порушень з боку органу досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту, окрім того, захисником не надано і клопотання з яким він звертався до слідчого, тобто неможливо встановити чи було воно обґрунтовано та чи були підстави для його задоволення.

З описової частини висновку № 19/12-1/223-СЕ/17 від 06.12.2018 року, вбачається, що експерти надали висновки не лише на підставі даних отриманих з відеореєстратора, як вказує захисник, а ними також були досліджені і враховані вихідні дані викладені в протоколі огляду місця ДТП від 12.09.2017 року та схемі до нього, які були підписані ОСОБА_4 та стороною захисту не оспорювались ( а.с.151-180).

Отже, описані вище докази та їх оцінка судом дозволяють прийти до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у порушенні під час керування автомобілем Mercedes-Benz Vito 112 CDI» п.п. НОМЕР_4 , що спричинило дорожньо-транспортну пригод, внаслідок якої загинув ОСОБА_10 доведена і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

6. Мотиви суду при призначенні покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

У судових дебатах прокурор просив призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 4 років позбавлення волі та позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами строком на три роки.

Захисник у судових дебатах просив виправдати ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням, посилаючись на недоведеність його вини.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив його виправдати.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує:

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких необережних злочинів;

обставини вчинення злочину, які не вказують на наявність будь-яких перешкод для обвинуваченого для виконання вимог п.п.12.2, 12.3.12.4 ПДР, а також наслідки злочину, які полягають як у спричиненні ушкодження здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , так і у спричинені смерті потерпілому ОСОБА_10 ;

данні про особу обвинуваченого, зокрема його поважний вік, те що він має зареєстроване місце проживання, є пенсіонером за віком, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває;

відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_22 відповідно до ст. 66, 67 КК України.

З урахуванням викладеного, думки потерпілої, яка просила призначити покарання на розсуд суду, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, що є мінімальним покаранням за вказаною санкцією частини статті та є домірним вчиненому, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України.

Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Вирішуючи питання про застосування додаткового покарання, суд вважає за необхідне позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки не застосування додаткового покарання створить уяву безкарності водіїв, які порушуючи правила дорожнього руху, наражають на небезпеку громадян.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

7. Вирішення питань про судові витрати, речові докази та інше.

Витрати, пов`язані із залученням експертів по справі у розмірі 18896,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільної позов не заявлено.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи умови дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд вважає за доцільне обмежитися проголошенням його резолютивної частини у судовому засіданні з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 84-86, 89, 91-95, 98-102, 104-105, 118, 124, 131, 174, 223, 233, 236, 240, 242, 349, 367-371, 373-374, 376, 377, 392, 394, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: електронний носій інформації флеш карту пам`яті Transend Gb Micro SD на якому зафіксовано подію ДТП залишити в матеріалах справи; відеореєстратор CLOBEX з автомобіля Mercedes-Benz Vito 112 CDI повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 18896,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1