Справа № 487/6460/24
Провадження № 1-кс/487/4200/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001198 від 25.07.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001198 від 25.07.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просила накласти арешт на вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «ZTE BLADE L9», імей: НОМЕР_1 , поміщений до сейф пакету №WAR 0009037; мобільний телефон марки «Redmi 9A», імей: НОМЕР_2 , поміщений до сейф пакету №ICR 0075686; місцем зберігання вилученого майна визначити кімнату зберігання речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0001198 від 25.07.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 25.07.2024 року до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_5 , в якій вона просила вжити заходів до невстановленої особи, яка 23.07.2024 близько о 18.00 год. вчиняла розпусні дії щодо її малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: здійснював акт онанізму в присутності дитини.

26.07.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «ZTE BLADE L9», імей: НОМЕР_1 , поміщений до сейф пакету №WAR 0009037; мобільний телефон марки «Redmi 9A», імей: НОМЕР_2 , поміщений до сейф пакету №ICR 0075686.

Посилаючись на те, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ вчинення кримінального правопорушення, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на вказані речі арешту.

В судовому засіданні прокурор не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001198 від 25.07.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 25.07.2024 року до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_5 , в якій вона просила вжити заходів до невстановленої особи, яка 23.07.2024 близько о 18.00 год. вчиняла розпусні дії щодо її малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: здійснював акт онанізму в присутності дитини.

26.07.2024 року слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку в приміщенні будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення знаряддя вчинення кримінального правопорушення, особистих речей, а саме: верхнього одягу, в який був одягнений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення, мобільних телефонів та інших пристроїв, які можуть містити інформацію про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до протоколу обшуку від 26.07.2024 року слідчим Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 за адресою: м. Миколаїв, вул. Клубна, 14, Велика Корениха, вилучено мобільний телефон марки «ZTE BLADE L9», імей: НОМЕР_1 , поміщений до сейф пакету №WAR0009037; мобільний телефон марки «Redmi 9A», імей: НОМЕР_2 , поміщений до сейф пакету №ICR 0075686.

Вилучені в ході обшуку мобільні телефони визнані у кримінальному провадженні речовими доказами, про що 26.07.2024 слідчим СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області винесено постанову.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини, існує обґрунтоване припущення, що вилученні за місцем проживання ОСОБА_4 мобільні телефони можуть містити інші відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

А за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність вилученого майна критеріям, визначенні статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Не підлягає задоволенню клопотання в частині визначення місця зберігання вилученого майна кімнату зберігання речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області з таких підстав.

Частиною 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Питання, пов`язанні зі зберіганням речових доказів врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».

Крім того, слідчий суддя зазначає, що слідчим при винесенні 26.07.2024 постанови про визнання речовим доказом вилученого у кримінальному провадженні майна вже вирішено питання про місце його зберігання.

Керуючись ст.ст. 168, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «ZTE BLADE L9», імей: НОМЕР_1 , поміщений до сейф пакету №WAR0009037; мобільний телефон марки «Redmi 9A», імей: НОМЕР_2 , поміщений до сейф пакету №ICR 0075686.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1