Справа № 496/3409/24
Провадження № 1-кп/496/473/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілих - ОСОБА_5 , яка приймає участь в режимі відеоконференції,

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000364 від 23.03.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта вища, приватного підприємця, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.03.2024 року, у невстановлений судом час, приступив до керування технічно справного транспортного засобу - автомобіля марки «КІА МОНАVЕ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на проїзній частині автодороги М-05 сполученням «Київ - Одеса» здійснював рух зі сторони міста Києва у напрямку міста Одеси. В той самий день, 22.03.2024 року о 21 год. 15 хв., попереду руху вищевказаного автомобіля - на ділянці проїзної частини автодороги М-05 сполученням «Київ - Одеса», розташованій на 440 км + 900 м, що в Одеському районі Одеської області, на якій організовано двосторонній рух з окремими проїзними частинами, що мають по три смуги для руху в кожному напрямку та відокремлені одна від одної розділювальною смугою, виділеною дорожньою розміткою 1.1, а саме в крайній лівій смузі для руху до міста Одеси, відбулася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «ЗАЗ 110558-42», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та автомобілем марки «ОРЕL АSТRА», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого вказані водії зупинилися на місці дорожньо-транспортної пригоди, увімкнули аварійну світлову сигналізацію, вийшли зі своїх автомобілів на вулицю, де в лівій смузі для руху до міста Одеси ОСОБА_8 на відстані щонайменше 50 м перед розташуванням транспортних засобів встановив знак аварійної зупинки, ліхтарик та за допомогою підручних предметів (поліна деревини, пакунків з речами) частково огородив місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а саме: вищезазначену ділянку проїзної частини перед місцем ДТП, в лівій та середній смузі для руху до міста Одеси, після чого водії стали викликати співробітників поліції для здійснення оформлення даної події. Приблизно о 21 год. 19 хв. 22.03.2024 року, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «КІА МОНАVЕ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темний час доби при увімкненому ближньому світлі фар рухався з невстановленою швидкістю в крайній лівій смузі руху в напрямку міста Одеси. При наближенні до вищевказаної ділянки автодороги М-05 сполученням «Київ - Одеса», розташованої на 440 км + 900 м, що в Одеському районі Одеської області, діючи з необережності водій ОСОБА_6 проявив неуважність, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, чим позбавив себе можливості своєчасно реагувати на її зміни, маючи реальну та об`єктивну можливість виявити попереду перешкоду для свого руху: знак аварійної зупинки та інші предмети, що з метою попередження та огородження місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди були розташовані у межах його смуги руху, а також транспортні засоби, що розміщувались на місці пригоди, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу, натомість проявивши кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховуючи на їх відвернення, водій ОСОБА_6 продовжив рух в такому ж режимі та з тією ж швидкістю, своєчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у його смузі руху, а саме: на місці скоєння попередньої ДТП, за автомобілем марки «ЗАЗ 110558-42», реєстраційний номер НОМЕР_2 , якого він спроможний був об`єктивно та завчасно виявити попереду.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіяні тілесні ушкодження, від яких він загинув на місці пригоди. При дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлена поєднана травма голови, грудної клітки, живота, тазу та кінцівок, яка включає до себе відкриту черепно-мозкову травму у вигляді сукупності наступних ушкоджень: забитої рани в лівій тім`яній ділянці, з великою ділянкою осаднення, крововиливах в м`які тканини голови, який займає ліву скроневу ділянку, частково ліву тім`яну, частково лобну та потиличну ділянки зліва, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливах під тверду мозкову оболонку на основі черепа майже у всіх трьох черепних ямках, а також на опуклій поверхні в проекції лівої півкулі загальним об`ємом 240 мл, крововиливів під м`якими мозковими оболонками на опуклій поверхні та основі півкуль мозку, в проекції мозочка і стовбурового відділу, внутрішньошлуночкових крововиливів, розриву атланто-потиличного зчленування; закриту травму грудної клітки у вигляді наступних ушкоджень: переломів 11-12-го правих і лівих ребер по хребетним лініями за прямим механізмом утворення, та вогнищевими крововиливами в м`які тканини грудної клітки, перелому грудного відділу хребта між 10-м і 11-м грудними хребцями з просякненням кров`ю м`яких тканин грудної клітки, розривів легенів з крововиливами під плевру і тканину, повних розривів грудної частини аорти з просоченням кров`ю парааортальної клітковини і клітковини середостіння, крововиливів у плевральні порожнини; закриту травму живота у вигляді розривів селезінки з розміжченням її тканини; травму тазу у вигляді повного розриву лівого хресцово-здухвинного зчленування з просоченням кров`ю м`яких тканин і клітковини тазу, крововиливів в м`які тканини поперекової ділянки і лівої сідниці з частковим розміжченням підшкірно-жирової клітковини і м`яких тканин на висоті 95- 105 см від підошовної поверхні стоп; закриту скелетну травму у вигляді багатоосколкового перелому обох кісток лівої гомілки на висоті 20-30 см від підошовної поверхні стоп з просоченням кров`ю м`яких тканин лівої нижньої кінцівки в проекції перелому, а також крововилив в м`які тканини нижньої кінцівки на висоті 35-60 см від підошовної поверхні стоп. Вказані ушкодження виникли внаслідок ДТП 22.03.2024 року за короткий проміжок часу, обчислюваний секундами, незадовго до настання смерті, внаслідок контакту з тупими травмуючими предметами, якими могли бути деталі транспортного засобу, індивідуальні особливості контактуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразилися. Ушкоджень характерних для наїзду та переїзду колесами транспортного засобу при експертизі не виявлено. Ушкодження були небезпечними для життя в момент їх заподіяння і за цим критерієм відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявною у нього поєднаною травмою голови, грудної клітки, живота, тазу та кінцівок та настала від сукупності ушкоджень. В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 (введені в дію 01.01.2002 року відповідно до постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, далі - «ПДР України»), а саме: п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 12.3 - уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного із інших учасників руху об`їзду перешкоди. Допущенні водієм ОСОБА_6 порушення вимог п.п. 1.5.; 2.3.б), д); 12.3. ПДР України, знаходяться в прямому причинно наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро кається у скоєному. Просив не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він є багатодітним батьком, підприємцем, здійснює торгівлю, для закупівлі товару йому необхідний транспортний засіб. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив не позбавляти волі обвинуваченого та не призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Також пояснив, що швидкісний режим не порушувався, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, призначення додаткового покарання буде надмірним тягарем для обвинуваченого, оскільки обвинувачений одружений та батьком трьох малолітніх дітей, у зв`язку з воєнним станом може виникнути необхідність у терміновому залишенні з сім`єю небезпечного міста.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 року і звільнити від відбування основного призначеного покарання з випробувальним строком на 3 роки.

Представник потерпілих - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений повністю відшкодував шкоду потерпілим, будь-яких претензій до обвинуваченого станом на теперішній вони час не мають, щодо міри покарання підтримала позицію прокурора. Також раніше від представника потерпілих - адвоката ОСОБА_5 подано заяви про розгляд справи за відсутності потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Також вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена доказами дослідженими у судовому засіданні:

Згідно підсумків експертного висновку № 976 від 25.04.2024 року при експертизі трупа ОСОБА_9 виявлена поєднана травма голови, грудної клітки, живота, тазу та кінцівок. Вказані ушкодження виникли внаслідок ДТП 22.03.2024 року за короткий проміжок часу, обчислюваний секундами, незадовго до настання смерті, внаслідок контакту з тупими травмуючими предметами, якими могли бути деталі транспортного засобу, індивідуальні особливості контактуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразилися. Ушкоджень характерних для наїзду та переїзду колесами транспортного засобу при експертизі не виявлено. Ушкодження були небезпечними для життя в момент їх заподіяння і за цим критерієм відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявною у нього поєднаною травмою голови, грудної клітки, живота, тазу та кінцівок та настала від сукупності ушкоджень. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_9 крові і сечі етиловий спирт не виявлений.

Згідно з висновком експерта № 24-1836 судової транспортно-трасологічної експертизи слідів на автомобілі Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 , з фототаблицями - виявлені та зафіксовані в передній частині автомобіля Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 пошкодження переднього бампера, переднього реєстраційного номера, рамки кріплення номера, декоративної решітки радіатора, капоту двигуна, орієнтовані у напрямку спереду назад в сукупності характерні для утворення в результаті контактної взаємодії з об`єктом, який не має слідоутворюючих кромок, по міцності рівних металу, але володіє істотною інерційною масою, тобто з тілом через одяг (речі) пішохода. Пошкодження відображають наступний механізм утворення: первинне контактування пішохода з переднім бампером, переднім реєстраційним номером, решіткою радіатора автомобіля Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 по центру, з послідуючим закиданням на капот двигуна та відкиданням на проїзну частину. 3. З урахуванням кінцевого розташування автомобіля Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 після наїзду, а також взуття пішохода, зафіксованих при огляді місця ДТП та схеми до нього від 22.03.2024 року, механічних пошкоджень на автомобілі, характеру та початкового напрямку його руху, можливо прийти до висновку про те, що місце наїзду автомобіля Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 на пішохода розташовувалось в крайній лівій смузі проїзної частини автодороги Київ-Одеса напрямку руху в бік м. Одеси в Одеського району Одеської області, в поздовжньому напрямку до початку розташування лівого кросівка пішохода в крайній лівій смузі, що позначено на схемі позначкою 5.

За висновком експерта № 24-1835 судової автотехнічної експертизи технічного стану системи освітлення автомобіля Opel Astra р/н НОМЕР_3 , з фототаблицями, встановлено - на момент експертного огляду й відповідно на момент ДТП система освітлення автомобіля ОРЕL АSТRА р/н НОМЕР_3 перебували в працездатному стані, та могли забезпечувати своє позначення на дорозі та освітлення дороги. Крім того система світлової сигналізації та сигнали гальмування могли працювати у відповідних режимах. Оскільки на досліджуваному автомобілі ОРЕL АSТRА р/н НОМЕР_3 на момент ДТП були відсутні технічні несправності системи освітлення та світлової сигналізації, які б могли раптово для водія вплинути на його рух, дослідження характеру несправностей, часу їх виникнення та можливості виявити виявлені несправності до настання події ДТП, не проводилися.

Згідно з висновком експерта № 24-1833 судової автотехнічної експертизи технічного стану системи освітлення автомобіля ЗАЗ 110558-42 р/н НОМЕР_2 , з фототаблицями - на момент експертного огляду й відповідно на момент ДТП система освітлення автомобіля ЗАЗ 110558-42 р/н НОМЕР_2 перебувала в працездатному стані, могла забезпечувати можливість свого позначення на дорозі та освітлення дороги. Крім того система світлової сигналізації та сигнали гальмування працювали у відповідних режимах. Оскільки на досліджуваному автомобілі ЗАЗ 110558-42 р/н НОМЕР_2 на момент ДТП були відсутні технічні несправності системи освітлення та світлової сигналізації, які б могли раптово для водія вплинути на його рух, дослідження характеру несправностей, часу їх виникнення та можливості виявити виявлені несправності до настання події ДТП, не проводились.

Відповідно до висновку експерта № 24-1834 судової автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля КІА МОНАVЕ р/н НОМЕР_1 , з доданими фототаблицями - на момент експертного огляду і відповідно на момент ДТП рульове керування, гальмова система, ходова частина та система головного освітлення автомобіля КІА МОНАVЕ р/н НОМЕР_1 перебували в працездатному стані, системи керування дозволяли водієві контролювати напрямок руху автомобіля по наміченій траєкторії, знижувати швидкість руху з відомою водію ефективністю, аж до зупинки, й не мали несправностей, які б призвели до раптової для водія зміни напрямку руху (уводу) автомобіля убік від обраного водієм напряму руху, або до раптової втрати керованості цим транспортним засобом та могла забезпечувати своє позначення на дорозі та освітлення дороги. Оскільки на досліджуваному автомобілі на момент ДТП були відсутні технічні несправності рульового керування, гальмової системи та ходової частини, а також системи головного освітлення, які могли б привести до втрати курсової стійкості й керованості даного транспортного засобу, то питання: «Якщо ні, то які причини та час відмови в роботі систем: до чи після ДТП?» та питання: «Чи мав змогу водій своєчасно виявити відмови в роботі зазначених систем автомобіля до настання ДТП?», не вирішувалися.

Висновком експерта № 24-1853 судової автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 на пішохода, з доданими фототаблицями, встановлено - аналіз належних дій водія автомобіля Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 , на ранній фазі розвитку події необхідний у частині швидкісного режиму в умовах руху в темний час доби, за межами населеного пункту, згідно вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України, а саме - зобов`язуючим при русі в темний час доби обирати таку швидкість, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. В подальшому, з моменту виникнення перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, водій автомобіля Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 повинен був негайно прийняти заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, що регламентовано вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, та при заданих вихідних даних, в діях водія автомобіля Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, та при заданих вихідних даних, водій автомобіля Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 з моменту виникнення перешкоди для руху, мав технічну можливість зупинитись до місця наїзду, шляхом вжиття заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки, передбаченого вимогою п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля Кіа Моhаvе р/н НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням експертних висновків і характеризуючого матеріалу, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного - він раніше не судимий, характеризується позитивно, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, є батьком трьох малолітніх дітей, одружений, є керівником благодійного фонду «Я любов», працює директором ТОВ «Гепюр», обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, а також враховуючи думку учасників процесу, які просили призначити обвинуваченому покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе без відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України.

Вирішуючи питання щодо додаткового покарання, суд виходить з наступного.

Санкцією ч.2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надається можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер.

У роз`ясненнях, що містяться у п.21) постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що у кожному випадку призначення покарання за ч.1, 2 ст. 286, 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів відповідно, що також слідує із роз`яснень згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 15.02.2022 року у справі № 699/434/19 зазначив про те, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Слід відзначити, що ОСОБА_6 , здійснюючи управління джерелом підвищеної небезпеки, допустив грубі порушення вимог Правил дорожнього руху України, що призвело до смерті особи.

Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За умови вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за необережності, враховуючи тяжкість наслідків у виді смерті потерпілого, відсутні підстави стверджувати, що призначення покарання, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, відповідатиме вимогам ст. 65 КК України.

При призначенні додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що вчинене обвинуваченим тяжке кримінальне правопорушення є суспільно небезпечним, а мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 1 КК України - Кримінальний кодекс України, між іншим, має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина від злочинних посягань, а також запобігання злочинам.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд, керуючись положеннями ст.ст. 50, 65 КК України, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

10.06.2024 року до суду подані цивільні позови ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які в подальшому ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.10.2024 року залишені без розгляду за заявою представника потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_5 про відмову від цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

З урахуванням положень ст.ст. 176-179, 374 КПК України суд вважає за необхідне до набрання вироком суду законної сили змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2024 року та продовжений ухвалами Біляївського районного суду Одеської області від 24.05.2024 року, 17.07.2024 року, 09.09.2024 року у виді домашнього арешту на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язку, передбаченого п.3 ч.5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2024 року, підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті, документально підтверджені, стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягає 16 660,16 грн. за залучення експертів для проведення експертиз.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 349, 368, 370, 374, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту на особисте зобов`язання, поклавши на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2024 року.

Речові докази:

- легковий автомобіль «KIA MOHAVE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_1 . Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане 01.11.2022 року ТСЦ 5142, VIN-CODE: НОМЕР_5 , що зберігається на штраф-майданчику: АДРЕСА_2 - повернути власнику ОСОБА_6

- легковий автомобіль «ЗАЗ 110558-42», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 від 14.08.2018 року, який належить ОСОБА_13 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , VIN-CODE: НОМЕР_7 , що зберігається на штраф-майданчику: АДРЕСА_2 - повернути власнику ОСОБА_13

- легковий автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8 від 30.09.2023 року, який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , VIN-CODE: НОМЕР_9 , який зберігається на штраф-майданчику: АДРЕСА_2 - повернути особі, яка є правонаступником прав та обов`язків померлого власника майна.

- речі трупа, а саме взуття пішохода (лівий та правий кросівки) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 16 660 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят) грн. 16 коп.

Вирок може бути оскаржений в Одеський апеляційний суд через Біляївський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1