Провадження № 1-кс/175/4821/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року смт. Слобожанське

Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами клопотання ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням про зняття арешту з майна.

Представник заявника надала заяву в якій просила клопотання залишити без розгляду та повернути заявнику або його адвокату.

Дослідивши матеріалів клопотання з додатками та надану заяву, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Отже, слідчим суддею було встановлено, що 05.11.2024 року надійшло клопотання про зняття арешту з майна.

12.11.2024 року представник заявника надала заяву про залишення клопотання без розгляду та повернення заявнику або адвокату.

Частиною 6 статті 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, зокрема, принцип диспозитивності.

У свою чергу, згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Враховуючи те, що адвокатом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подано до суду заяву, в якій вона просить залишити без розгляду клопотання, слідчий суддя, виходячи з того, що він наділений процесуальними повноваженнями вирішувати виключно ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду скарги.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 26, 94, 303, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 про зняття арешту з майна залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1