провадження №1-кс/175/3204/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000110 від 03.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2024 до провадження судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшло зазначене вище клопотання дізнавача.

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначає про те, що Під час досудового розслідування встановлено, що 02.07.2024 до чергової частини ВП №8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 18.06.2024 близько о 12:00 годині, невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном заявника марки «VIVO V2116» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , під приводом безкоштовної поклейки нового захисного скла на екран мобільного телефону, який заявником було придбано в 2023 році за 12600 гривень у магазині «Алло». В подальшому невстановлена особа не повернула мобільний телефон, який належить заявнику. (ЖЄО №8478 від 02.07.2024).

За даним фактом 03.07.2024 року розпочато кримінальне провадження за № 0000110 за ознакам кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Так 17.07.2024 року в період часу з 14 години 11 хвилин до 14 години 30 хвилин дізнавачем СД ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенантом поліції ОСОБА_3 , було проведено місця події за адресою: м. Дніпро, просп. Героїв, біля буд. 12 біля якого розташований ПТ «Ломбард ОНІКС Антохіна, ОСОБА_6 ». Зайшовши в середину вищевказаного ломбарду там перебував чоловік який представився як ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив, що він є оцінювачем у вищевказаному ломбарді. Після чого ОСОБА_8 в присутності двох понятих добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон блакитного кольору, який знаходиться в прозорому чохлі, телефон пошкоджень не мав, на задній частині телефону міститься наліпка із інформацією про вказаний мобільний телефон: телефон марки VIVO, V2116, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , 8GB НОМЕР_4 GB, після чого вказаний мобільний телефон поміщено до спец пакету PSP 1327285.

Таким чином, на теперішній час наявні достатні підстави вважати, що вилучений під огляду місця події мобільний телефон марки VIVO, V2116, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , 8GB НОМЕР_4 GB є предметом кримінального проступку і по кримінальному провадженню мають значення речових доказів.

17.07.2024 року вилучений в ході огляду місця події мобільний телефон марки VIVO, V2116, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , 8GB НОМЕР_4 GB визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Виходячи з вище викладеного в ході досудового розслідування у органу дізнання виникла необхідність в збережені речових доказів по кримінальному провадженню, попередження можливості їх знищення або пошкодження, забезпечення подальшого належного їх зберігання до призначення та проведення всіх необхідних судових експертиз.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (накладення арешту на майно) може призвести до втрати або знищення вказаних речових доказів, що унеможливить в подальшому проведення повного та всебічного досудового розслідування та встановлення обставин котрі підлягають доказуванню по кримінальному провадженню.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів по кримінальному провадженню, що є відповідною підставою для застосування вказаного засобу забезпечення кримінального провадження та метою його застосування є подальше використання органом досудового слідства арештованого майна як доказ котрий доказує або спростовує обставини котрі підлягають доказування по кримінальному провадженню.

Виходячи з того, що вищезазначене майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню, є необхідність здійснити його арешт.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу - в даному конкретному випадку є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В ході досудового розслідування виникла необхідність в збережені речових доказів по кримінальному провадженню, попередження можливості їх знищення, пошкодження або внесення в них непоправимих змін, що може негативно вплинути на мету досудового розслідування, а саме встановлення або спростування обставин котрі б вказували на вчинення кримінального правопорушення та наявності або відсутності в діях тих чи інших осіб складу кримінального правопорушення, в зв`язку з чим виникла необхідність в арешті предмету, а саме: Мобільного телефону марки VIVO, V2116, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , 8GB НОМЕР_4 GB; який вилучено в ході огляду місця події від 17.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Дізнавач надала заяву в якій клопотання підтримала та просила задовольнити, розгляд провести без її участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000110 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та іншими документами, що містяться в матеріалах справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні слідчим суддею було встановлено, що в провадженні ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000110 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Дніпровської спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно абзацу першого ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, слідчий суддя вважає необхідним клопотання дізнавача задовольнити накласти арешт на майно, а саме: Мобільного телефону марки VIVO, V2116, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , 8GB НОМЕР_4 GB; які виявленні та вилучені в ході огляду від 17.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача задовольнити.

Накласти арешт на предмет, а саме:

1. Мобільного телефону марки VIVO, V2116, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , 8GB НОМЕР_4 GB; які виявленні та вилучені в ході огляду від 17.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський районний суд до Дніпровського апеляційного суду..

Слідчий суддя ОСОБА_1