Справа № 164/2055/24
п/с 1-в/164/335/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироку до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про приведення у відповідність до вимог закону вироків, зокрема вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2022 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року. Збаразьким районним судом Тернопільської області від 02 листопада 2022 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 7 років позбавлення волі. Тернопільським апеляційним судом від 28.12.2022 вирок суду першої інстанції було змінено в частині призначення покарання та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі „Маневицька виправна колонія № 42.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив застосувати до нього закон про декриміналізацію діянь.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, яка проти задоволення клопотання заперечувала, висновок прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2023 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за даним вироком, що переведене на підставі ст. 72 КК України у більш суворий вид покарання, і покарання, що призначене вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року у виді позбавлення волі на строк 05 років 01 місяць, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 02 (два) місяці.

Згідно вироку Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2022 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років один місяць позбавлення волі.

Згідно вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2022 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 7 років позбавлення волі.

Згідно ухвали Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року, апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, а вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2022 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України змінено в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_5 засудженим вказаним вироком за ч. 4 ст. 185 КК України з призначенням йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 29.05.2022 крадіжки майна вартістю 1156 грн. 83 коп., вчинення крадіжки майна 29.05.2022 вартістю 15617 грн. 99 коп.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2018 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 881 гривня, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1762 гривні. Станом на 1 січня 2019 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 960 гривень 50 копійок, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1921 гривня. Станом на 1 січня 2020 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1051 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2102 гривні. Станом на 1 січня 2021 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1135 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2270 гривень. Станом на 1 січня 2022 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1240,50 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2481 гривень. Станом на 1 січня 2023 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1342 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2684 гривень.

Враховуючи те, що вартість викраденого майна, що мало місце відповідно 29.05.2022 неправомірної діяльності ОСОБА_5 , кваліфікованого за ч. 4 ст. 185 КК України, перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 2022 рік, вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням - злочином.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироку до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1