ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/479/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000516 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2024 року ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13 листопада 2024 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на більш м`який .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить переглянути ухвалу від 18 вересня 2024 року про продовження запобіжного заходу щодо неї у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що є матір`ю неповнолітньої дитини 2014 року народження, яка потребує цілодобового догляду та піклування.

До моменту арешту вона виконувала і дотримувалася всіх норм чинного законодавства.

Враховуючи наведене та її сімейні обставини вважає за можливе обрати до неї альтернативний запобіжний захід із визначенням відповідного розміру застави без тримання під вартою в Миколаївському СІЗО з урахуванням змін поточного року у чинному законодавстві стосовно цього питання.

Позиції учасників.

Обвинувачена ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить переглянути ухвалу суду від 18.09.2024 року про продовження щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте згідно з матеріалами провадження, що надійшли із суду першої інстанції ухвала судом була постановлена 17.09.2024 року.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 2,3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000516 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Під час судового засідання 17 вересня 2024 року судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 строком на 60 днів без визначення розміру застави прокурор обґрунтував тим, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України та продовженням існування ризиків, які стали підставою для застосування щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК та неможливістю запобігти цим ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Рішення про продовження одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання піж вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати.

Судом було враховано не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі доведення її винуватості, а і сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України та обставини, якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків та стадію судового розгляду, що в цілому і стало підставою для висновку про

Вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження не завершений, докази не досліджені, тому вірогідним є продовження ризику впливу на свідків.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про продовження існування ризиків переховування від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на обставини вчинення інкримінованого обвинуваченій злочину спрямованого проти національної безпеки України, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, тяжкість покарання , що загрожує обвинуваченій у разі доведення її винуватості , та сукупність відомостей про особу обвинуваченої, її соціальні зв`язки.

Посилань на те, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченої сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, в апеляційній скарзі не зазначено.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики зі сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, його суспільну небезпечність, з огляду на обставини вчинення інкримінованого обвинуваченій злочину спрямованого проти національної безпеки України, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, враховуючи обставини, передбачені ст. 177, 178, 183 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченої, приписи ч. 6 ст. 176 КПК, ч. 4 ст.183 КПК суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати зазначені в ухвалі ризики, і що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 не наводить доводів на спростування висновків суду про продовження існування зазначених в ухвалі ризиків.

Обвинувачена просить переглянути ухвалу суду та обрати щодо неї альтернативний запобіжний захід із визначенням розміру застави без тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжних захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою.

Окрім цього, згідно із абз. 3 п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2 КК України.

Відповідно до приписів ч. 3, 4 ст. 183 КПК України питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування.

Як видно із матеріалів провадження ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.10.2023 року до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Апеляційна скарга обвинуваченої не містить доводів , які б давали б суду підстави застосувати стосовно неї запобіжний захід у виді застави на стадії вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою як альтернативного запобіжного заходу .

Посилання обвинуваченої на перебування на її утриманні неповнолітньої дитини та її попередню процесуальну поведінку , не можна визнати обставинами , які б вказували на нівелювання зазначених в ухвалі ризиків, та достатніми підставами для застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу на стадії вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

Враховуючи , що обвинуваченій інкримінується вчинення кримінального правопорушення , яке віднесено до колабораційної діяльності, добровільної участі у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчиненій за попередньою змовою групою осіб в умовах введеного у державі воєнного стану та фактичних бойових дій по всій території України, альтернативний запобіжний захід як застава не забезпечить запобіганню існуючих ризиків.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду від 17.09.2024 року з підстав, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченої скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4