УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року

м. Київ

Справа № 274/4576/16-к

Провадження № 51 - 4257 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргузахисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2024 року,

встановив:

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня

2023 року,залишеним без зміни ухвалою Житомирського апеляційного суду

від 27 травня 2024 року, за ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України засуджено до покарання

у виді позбавлення волі: ОСОБА_4 - на строк 12 років; ОСОБА_6 - на строк

14 років.

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просить поновити йому строк на касаційне оскарження, вказуючи на причини пропуску ним строку на касаційне оскарження, які на його думку, є поважними

і просить переглянути вищевказані судові рішення в касаційному порядку.

Згідно з вимогами ст. 426 ч. 2 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання трьохмісячного строку на касаційне оскарження судових рішень з дня її проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, передбачене ст. 426 ч. 2 КПК України, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі касаційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу

«res judicata», тобто принципу остаточності рішення.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать

від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З наявної в матеріалах провадження інформації вбачається, що обвинувачений

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 були присутні в судовому засіданні,

за результатом якого постановлена оскаржувана ухвала Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2024 року.

Останнім днем оскарження цього судового рішення було 28 серпня 2024 року. Проте, з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження

та касаційною скаргою захисник ОСОБА_5 звернувся згідно поштової відмітки на конверті 06 вересня 2024 року, тобто із пропуском строку касаційного оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку касаційного оскарження, захисник зазначив, що резолютивна частина оскаржуваної ухвали Житомирського апеляційного суду була проголошена від 27 травня 2024 року, а її повний текст

без учасників кримінального провадження - 31 травня 2024 року, про що захиснику стало відомо лише 07 червня 2024 року. Повного тексту вищезазначеної ухвали

не було в Єдиному державному реєстрі судових рішень, він надійшов захиснику

на електронну пошту 08 вересня 2024 року, а засуджений його взагалі не отримав.

Однак клопотання адвоката ОСОБА_5 не містить належного обґрунтування причин пропуску строку касаційного оскарження вищезазначених судових рішень.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини,

які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом або судом строку.

Як убачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень резолютивної частини ухвали Житомирського апеляційного суду від 27 травня

2024 року, вона була проголошена в присутності захисника ОСОБА_5 ,

який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Проголошення повного тексту вказаного судового рішення було призначено на 15 годину 00 хвилин

31 травня 2024 року, з чим захисник був обізнаний. Повний текст ухвали Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2024 року був оприлюднений

в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06 червня 2024 року. Отже, захисник ОСОБА_5 не був позбавлений можливості протягом встановленого законом тримісячного строку на касаційне оскарження подати касаційну скаргу.

Поважних причин, які б перешкоджали захиснику ОСОБА_5 оскаржити вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня

2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2024 року

щодо ОСОБА_4 у передбачений законом трьохмісячний строк, в клопотанні захисника не наведено і відповідних доказів не зазначено та до клопотання

їх не долучено.

Не отримання копії ухвали апеляційного суду засудженим ОСОБА_4 не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження його захиснику. Реалізація засудженим права на касаційне оскарження судових рішень, порядок і строки подання касаційної скарги засудженим визначені відповідними статтями КПК України.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не знаходить підстав

для поновлення захиснику ОСОБА_5 строку на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції

за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Повернення касаційної скарги не позбавляє захисника права повторного звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою та клопотанням

про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із зазначенням причин, які перешкодили подати касаційну скаргу у передбачений законом строк

та які, на думку особи, є поважними.

Керуючись статтями 427, 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити захиснику засудженого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5

у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2023 року та ухвали Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2024 року.

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вищезазначені судові рішення повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3