Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1892/22
Провадження № 1-кп/490/210/2024
У Х В А Л А

«04» вересня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Захисник заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі відносно нього.

Обвинувачений у суді клопотання захисника підтримав.

2. Прокурор у суді проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі не заперечував.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Відповідно до статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК.

Якщо особа, що ухилилася від досудового розслідування або суду, буде затримана чи з`явиться із зізнанням до моменту закінчення загального (недиференційованого) строку давності (до спливу 5-річного строку з дня вчинення кримінального проступку чи 15-річного строку з дня вчинення злочину), то диференційовані строки давності, визначені у ч. 1 ст. 49 КК, відновлюються. У цьому разі час, який минув з дня вчинення кримінального правопорушення, до дня, коли особа стала ухилятися від досудового розслідування або суду, а також час, який минув із дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання до дня набрання вироком законної сили, зараховується у диференційований строк давності.

Якщо відновлення диференційованих строків давності, визначених у ч. 1 ст. 49 КК, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності виявиться для неї менш сприятливим, застосуванню підлягає загальний строк давності, визначений у ч. 2 ст. 49 КК: п`ять років з дня вчинення кримінального проступку, п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. За таких обставин до загального строку давності зараховується і час, протягом якого особа ухилялася від досудового розслідування або суду (з дня ухилення до дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання)».

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального Кодексу України є можливим за наявності трьох умов:

1.закінчення зазначених у законі строків;

2.не ухилення особи від слідства або суду

3.не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Вирішення питання про наявність таких у мов в цьому випадку призводить до такого.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Відповідно до положень пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України, питання при закінчення строків давності вирішується, виходячи з:

-початкового моменту перебігу строку давності;

-передбаченої законом тривалість строку давності.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_4 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою кримінального правопорушення внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

2. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України.

2.1. У наданому суду обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок за таких обставин.

19.09.2021 приблизно о 11 год. 00 хв., більш точного часу в ході проведення дізнання встановити не представилось можливим, біля будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт між [ним] та потерпілою ОСОБА_7 .

В ході конфлікту ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_7 Тілесних ушкоджень, розуміючи наслідки своїх протиправних дій та, бажаючи їх настання, кулаком правої руки спричинив удар в область обличчя ОСОБА_7 , а саме у область носу, після якого ОСОБА_7 впала на асфальтовану поверхню. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , ОСОБА_4 спричинив не менше п`яти ударів кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_7 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 Тілесні ушкодження у вигляді синців саден обличчя, носу, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

2.2. Вказані дії ОСОБА_4 органами дізнання та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України як умисне легке тілесне ушкодження.

За такого при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого ним діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд визначає на підставі версії державного обвинувачення, за якою

19 вересня 2021 року той вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Таке дозволяє визначити початковим моментом перебігу строку давності в цьому випадку 19 вересня 2021 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості кваліфікованого за частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , суд враховує санкцію цієї норми та положення статті 12 цього Кодексу.

Ці норми дозволяють вирішити питання про ступень тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого звинувачений ОСОБА_4 таким чином.

1. Санкція частини 1 статті 125 Кримінального Кодексу України передбачає максимальне покарання у вигляді виправних робіт на строк до 01 року.

2. Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого це кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Отже, кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_4 , суд виходе з приписів частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, строк давності становить два роки.

Таке доводить, що строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності тривав до 19 вересня 2023 року.

Б. Щодо неухилення обвинуваченого від слідства та суду.

Матеріали кримінального провадження доводять, що протягом період з 04 січня 2022 року до 07 лютого 2022 року /протягом 01 місяця 03 днів/ та протягом періоду з 10 лютого 2022 року до 03 червня 2022 року /протягом 03 місяців 24 днів/, а загалом протягом (01 місяць 03 дні + 03 місяці 24 дні) 04 місяців 27 днів ОСОБА_4 перебував у розшуку.

Відповідно до наведених приписів діючого законодавства та настанов судової практики таке означає, що протягом цього періоду строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності зупинявся.

Таке доводить, що строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчився /19 вересня 2023 + 04 місяці 27 днів/ - 15 лютого 2024 року.

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Матеріали кримінального провадження доводять, що після 19 вересня 2021 року злочинів обвинувачений не вчиняв.

Таке доводить, що в цьому випадку перебіг давності не переривався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

1. Відповідно до статті 286 Кримінального Процесуального Кодексу України суд розглядає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за клопотання сторони кримінального провадження

Відповідно до частини 2 статті 288 цього ж Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Ці норми дозволяють вирішити заявлене захистом клопотання таким чином.

2. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку з моменту вчинення стверджуваного кримінального правопорушення до моменту розгляду клопотання судом встановлені у частині 1 статті 49 Кримінального Кодексу України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням вказаних автором обвинувального акту діянь сплинули.

3. Про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 освічений.

Також йому роз`яснено його право на розгляд справи у повному обсязі та можливість під час такого розгляду за наявності до того підстав бути визнаним невинуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Але таким правом підозрюваний скористатись не побажав та наполягав на задоволенні клопотання прокурора про закриття провадження у справі.

Отже, клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із спливом строків давності слід задовольнити, звільнити того від кримінальної відповідальності, а провадження у справі відносно нього - закрити.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України - в зв`язку з закінченням строків давності.

Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України - закрити.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 (семи) днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_10 =