Справа №672/615/24
Провадження №1-кп/672/45/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника сектору ювенальної превенції відділу превенції ХРУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 , законної представниці обвинуваченого ОСОБА_5 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , захисниці ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку кримінальне провадження №0000113 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , студента 3 курсу ДНЗ «Лісоводський ПАЛ», громадянина України, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого

за ч.1 ст.259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 12.01.2024 о 16 год. 28 хв., перебуваючи в одній з кімнат житлового будинку за місцем проживання свого товариша ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , вирішив повідомити органи ДСНС про замінування приміщення Сатанівської селищної ради в селищі Сатанів, Хмельницького району, Хмельницької області.

Тоді ж ОСОБА_6 , використовуючи мобільний телефон свого товариша ОСОБА_8 марки «TECNO», моделі «Pro 5», IMEI1 НОМЕР_1 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку страху у населення, а також порушить громадську безпеку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки,бажаючи їх настання, здійснив дзвінок із контактного номеру оператора стільникового зв`язку «Vodafone» НОМЕР_2 на спеціальну лінію « НОМЕР_3 » та, не представившись, повідомив оператору кол-центру служби «911» ГУ ДСНС у Хмельницькій області завідомо неправдиву інформацію про замінування приміщення Сатанівської селищної ради, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Вказане завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху призвело до дезорганізації функціонування Сатанівської селищної ради, комунального підприємства «Сатанівське», установ - відділення АТ «Ощадбанк» та АТ «Укрпошта», які розташовані у вказаному приміщенні, та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

За результатами перевірки спеціальними службами встановлено, що повідомлення ОСОБА_6 про замінування є неправдивим, а будь-яких вибухових пристроїв, вибухонебезпечних предметів та речовин не виявлено.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч.1 ст.259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив факт того, що дійсно переглянувши відеоролик у мережі Тік-ток, у якому особа здійснила дзвінок на номер 911 та повідомила про замінування торгівельного центру, а у подальшому спостерігала за приїздом спеціальних служб, він надихнувся вказаним відеороликом та вирішив вчинити аналогічну дію. Для цього взяв мобільний телефон свого товариша, з дозволу останнього, та здійснив дзвінок за номером 911, повідомивши про вибухівку у приміщенні Сатанівської селищної ради, Хмельницького району, Хмельницької області. Мотивував свій вчинок бажанням пожартувати. Вказав, що повідомити саме про замінування Сатанівської селищної ради, Хмельницького району, Хмельницької області запропонував його товариш ОСОБА_8 у присутності якого і відбувався вказаний дзвінок. Телефонував він з телефону товариша, оскільки власний мобільний телефон в цей час перебував у ремонті.

Крім показань ОСОБА_6 , який свою вину визнає повністю, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненому злочині підтверджується такими письмовими доказами: протоколом огляду приміщення Сатанівської селищної ради, Хмельницького району, Хмельницької області з фототаблицями від 12.01.2024 та актом перевірки на наявність вибухових матеріалів від 12.01.2024, з яких вбачається, що будь-яких підозрілих та небезпечних предметів, зокрема вибухівки, в ході такого огляду у приміщенні виявлено не було (а.с.73-88); протоколом огляду мобільного телефону марки «TECNO», моделі «Pro 5» з фототаблицями, який було добровільно видано неповнолітнім ОСОБА_8 , в телефонній книзі якого містилось підтвердження здійснення двох вихідних дзвінків тривалістю 4 сек. та 9 сек. на екстрений номер 911 (а.с. 91-94); протоколом огляду мобільного телефону марки «TECNO», моделі «Pro 5» з фототаблицями, у якому було зафіксовано пошкодження, наявні на мобільному телефоні, також зафіксовано його IMEI номери та номер сім-карти, після чого телефон було повернуто у користування власнику (а.с.144-146); протоколом тимчасового доступу до речей і документів (інформації), які містять охоронювану законом таємницю від 14.05.2024, відповідно до якого отримано тимчасовий доступ та вилучено копію наявної у ПрАТ «ВФ Україна» інформації в електронному вигляді на електронний носій у вигляді DVD диска (а.с. 151); протоколом огляду предмету від 17.05.2024. згідно якого було оглянуто DVD диск із інформацією, отриманою від ПрАТ «ВФ Україна», з якої вбачається, що дійсно з абонентського номеру НОМЕР_2 12.01.2024 о 16.27 год. та 16.28 год. було здійснено дзвінки на лінію «112» тривалістю 5 і 10 с відповідно, з знаходженням абонентського номеру НОМЕР_2 у селищі Сатанів (а.с. 152-154).

Крім того, судом було прослухано аудіозапис дзвінка ОСОБА_6 на екстрений номер НОМЕР_3 , після чого обвинувачений підтвердив, що на аудіозаписі міститься саме його голос і саме він вказаний дзвінок здійснив (а.с.127).

Однак, суд вважає неналежними наступні досліджені в судовому засіданні докази та не приймає їх до уваги: протокол отримання зразків голосу обвинуваченого від 05.03.2024 (а.с. 117) та висновок експерта від 08.03.2024 про проведення експертизи відео звукозапису, у відповідності до якого експерт не зміг вирішити питання в частині приналежності голосу та мовленню диктора, що промовляє фразу «я заложив бомбу» через обмежений обсяг від сегментованого фотоматеріалу диктора (а.с.122-126).

Дані докази не підтверджують та не спростовують існування певних обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також не підтверджують і не спростовують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а отже є неналежними.

Крім того, суд вважає за необхідне виключити із пред`явленого особі обвинувачення посилання на те, що ОСОБА_6 вчинив злочин в присутності свого товариша ОСОБА_8 , «який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_6 ».

Дане твердження не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду і його послідовно, починаючи з первинних показань на досудовому слідстві, спростовував обвинувачений.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення кримінальних правопорушень, як самими засудженими, так і іншими особами.

Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст.103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він притягуються до кримінальної відповідальності вперше, є неповнолітнім, раніше кримінальних правопорушень не вчиняв, не має негативних характеристик по місцю проживання, посередньо характеризується за місцем навчання.

Обвинувачений проживає у повній, благополучній родині, з обома батьками, має правильний приклад поведінки у сім`ї. Є розвиненим відповідно до свого віку, не має проблем за станом здоров`я, в тому числі і психічним.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психоневропатолога обвинувачений не перебуває.

Також, судом при обранні виду і розміру покарання обвинуваченому враховується, що згідно досудової доповіді органу пробації ОСОБА_6 має низький рівень ризику небезпеки для суспільства та вчинення повторного правопорушення. Виправлення його без позбавлення волі не певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. Крім того, щодо обвинуваченого необхідно проводити соціально-виховну та психологічну роботу, спрямовану на виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень із залученням до цього фахівців навчального закладу, національної поліції, соціальних служб, органів місцевого самоврядування, громадських організацій та громади в цілому (а.с.53-58).

За таких обставин по справі, з врахуванням встановленого, враховуючи пом`якшуючі покарання і характеризуючі особу обвинуваченого обставини, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімального розмірі, визначеному санкцією статті, однак звільнити від його відбування із встановленням іспитового строку.

Судові витрати у справі у вигляді вартості експертного дослідження в сумі 1514 грн. 56 коп. не підлягають стягнення з обвинуваченого, оскільки такий доказ є неналежним, а тому вказані витрати слід віднести на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався. Долю речових доказів у справі слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.259 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України - звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в один рік.

В порядку ч.ч.1,3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «TECNO», моделі «Pro 5», IMEI1 НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_8 .

Арешт, накладений на мобільний телефон марки «TECNO», моделі «Pro 5», IMEI1 НОМЕР_1 у відповідності до ували слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.01.2024 - скасувати.

Судові витрати по справі у вигляді вартості проведеної експертизи в сумі 1514 грн. 56 коп. - віднести на рахунок держави.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, що не були присутні в судовому засіданні - копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: