Справа № 308/4658/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/308/24 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2024.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 у рамках кримінального провадження № 0000298, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке 10.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та накладено арешт на майно, вилучене 15.04.2024 в ході проведення санкціонованого обшуку транспортного засобу марки «ВМВ 530 І», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , а саме: 5 згортків фольги з наявною всередині білою кристалічною речовиною; 1 зіп-пакет із зеленою речовиною рослинного походження; 2 згортки фольги в яких наявна біла кристалічна речовина, із забороною відчуження, користування та розпорядження, а також накладено арешт на транспортний засіб марки «ВМВ 530 І», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 шляхом заборони відчуження та розпорядження.

В задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на паспорт громадянина Угорщини на ім`я ОСОБА_8 , довідку з консульства Угорщини на ім`я ОСОБА_6 , відмовлено й такі повернуто власнику ОСОБА_6 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000298 від 10.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше жовтня 2023 року, маючи авторитет серед осіб, які схильні до вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, вирішив утворити та очолити стійке злочинне об`єднання - організовану групу, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом систематичного вчинення незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також збуту психотропних речовин, вчинених у особливо великих розмірах на території м. Ужгород Закарпатської області.

Також, ОСОБА_9 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, вимагає чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованою групую, до

-2-

складу якої не пізніше жовтня місяця 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представляється можливим, залучив як співорганізатора та виконавця ОСОБА_10 та які, у подальшому, діючи спільно, залучили до складу організованої групи в якості виконавців та пособників безпосереднього збуту психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13

ОСОБА_9 , створив та очолив організовану групу. При цьому, ОСОБА_9 здійснював загальне керівництво та координацію діями всіх учасників організованої групи як самостійно так і за допомогою співорганізатора ОСОБА_10 , спільно з іншими учасниками організованої групи розробляв плани вчинення злочинів, координував їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, розподіляв ролі між усіма учасниками організованої злочинної групи, встановлював загальновизнані правила поведінки та конспірації в групі, забезпечував дотримання їх учасниками, здійснював облік збутих психотропних речовин, проводив перерахунок грошових коштів, отриманих від збуту психотропних речовин, розподіляв отримані від вчинення протиправної діяльності грошові кошти між учасниками групи, безпосередньо сам здійснював збут психотропних речовин у особливо великих розмірах та забезпечував ними всіх учасників організованої групи як особисто, так і за допомогою співорганізатора ОСОБА_10 .

Разом з тим, ОСОБА_10 створила та спільно з ОСОБА_9 та очолила організовану групу. При цьому, ОСОБА_10 здійснювала загальне керівництво та координацію діями всіх учасників організованої групи, як самостійно, так і за допомогою організатора ОСОБА_9 , спільно з іншими учасниками організованої групи розробляла плани вчинення злочинів, координувала їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, розподіляла спільно з ОСОБА_9 , ролі між усіма учасниками організованої злочинної групи, встановлювала спільно та за попередньої згоди ОСОБА_9 , загальновизнані правила поведінки та конспірації в групі, забезпечувала дотримання їх учасниками, здійснювала облік збутих психотропних речовин, розподіляла отримані від вчинення протиправної діяльності за вказівкою ОСОБА_9 грошові кошти між учасниками групи, безпосередньо сама здійснювала збут психотропних речовин, своїми діями сприяла у вчиненні іншими учасниками організованої групи злочинів, пов`язаних із збутом психотропних речовин, здійснювала їх фасування та пакування на дози, забезпечувала ними, за вказівкою ОСОБА_9 , учасників організованої групи, попередньо отримавши їх від організатора ОСОБА_9 . В подальшому співорганізатор ОСОБА_10 здобуті злочинним шляхом грошові кошти передавала ОСОБА_9 для їх розподілу між учасниками групи.

ОСОБА_11 , який згідно попередньо розподілених функцій виступав у ролі пособника та збувача психотропних речовин, на досягнення єдиного злочинного плану, діючи в складі організованої групи, умисно, з корисливих мотивів, з метою збуту, у невстановлених досудовим розслідуванням місці та час, діючи за вказівкою організатора ОСОБА_9 та співорганізатора ОСОБА_10 , після отримання за невстановлених органом досудового розслідування обставин від організатора злочинної групи ОСОБА_9 психотропних речовин по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював їх фасування та пакування на дози, в подальшому забезпечував ними інших учасників організованої групи шляхом розміщення психотропних речовин у місцях, які заздалегідь обумовлені та відомі учасникам групи для зручного подальшого їх збуту в роздріб. Крім того, ОСОБА_11 особисто збував психотропні речовини.

ОСОБА_12 , який згідно попередньо розподілених функцій виступав у ролі пособника та збувача психотропних речовин, а саме останній, на досягнення єдиного злочинного плану, діючи в складі організованої групи, умисно, з корисливих мотивів, з метою збуту, у невстановлених досудовим розслідуванням місці та час, діючи за вказівкою організатора ОСОБА_9 , після отримання за невстановлених органом

-3-

досудового розслідування обставин від організатора злочинної групи ОСОБА_9 психотропних речовин по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював їх фасування та пакування на дози, розміщував психотропні речовини у місцях, які заздалегідь обумовлені та відомі іншим учасникам групи для зручного їх подальшого збуту в роздріб. Крім того, ОСОБА_12 особисто збував психотропні речовини у особливо великих розмірах.

Окрім того, ОСОБА_6 , який згідно попередньо розподілених функцій виступав у ролі виконавця, на досягнення єдиного злочинного плану, діючи в складі організованої групи, умисно, з корисливих мотивів, з метою збуту, діючи за вказівкою організатора ОСОБА_9 , отримував у невстановлений досудовим розслідуванням час за адресою: АДРЕСА_3 від останнього психотропні речовини та в подальшому особисто їх збував.

ОСОБА_13 , який згідно попередньо розподілених функцій виступав у ролі виконавця, а саме останній, на досягнення єдиного злочинного плану, діючи в складі організованої групи, умисно, з корисливих мотивів, з метою збуту, діючи за вказівкою організатора ОСОБА_9 , отримував від останнього у невстановлений органом досудового розслідування час за адресою: АДРЕСА_3 , психотропні речовини та в подальшому особисто їх збував.

При цьому, з метою недопущення викриття своїх злочинних дій, останні застосовували заходи конспірації, яких дотримувались всі учасники даної організованої групи, а саме у телефонних розмовах між собою, не називаючи дійсної назви психотропної речовини, сум грошових коштів, пакунків, у яких вони її зберігали та у подальшому збували заборонені речовини, використовували різного роду «жаргонні» назви психотропних речовин, їх об`єми, способи пакування, вартість, розуміючи, що мова йде про психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін.

Отримані грошові кошти ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_10 розподіляли між собою, учасниками організованої групи ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , а також іншими невстановленими на даний час особами, та використовували для подальшого придбання психотропних речовин з метою їх збуту.

Разом з тим, для досягнення злочинної мети, відомої всім співучасникам, члени організованої групи діяли спільно і узгоджено, при цьому кожний з них вносив свій вклад у вчинення злочинів згідно з покладеною на нього функцією, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно із іншими його учасниками, відповідно до визначеного напрямку діяльності та розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті спільної діяльності всіх членів групи.

ОСОБА_6 , діючи у складі організованої злочинної групи в ролі виконавця, умисно, у порушення вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, за вказівкою співорганізатора ОСОБА_10 та після отримання у невстановлений на даний час досудовим розслідуванням психотропної речовин - метамфетамін від організатора ОСОБА_9 , 13.02.2024 о 16 год 27 хв, перебуваючи на території автомобільної мийки за адресою: АДРЕСА_4 , в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки з рук в руки незаконно збув за 5000 гривень особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_14 один згорток фольги, всередині якого знаходилась психотропна речовина - метамфетамін, масою 1,2955 г, що згідно Таблиці 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010) відноситься до психотропної речовини метамфетамін, яку в подальшому ОСОБА_14 , добровільно видав працівникам поліції.

-4-

ОСОБА_10 , діючи у складі організованої групи в ролі співорганізатора та виконавця, у порушенні вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, після отримання повторно психотропної речовини - метамфетамін від організатора ОСОБА_9 , 28.02.2024 о 16 год 59 хв надала вказівку ОСОБА_11 , який діє у складі організованої злочинної групи в ролі виконавця та пособника, розмістити зіп-пакет із психотропною речовиною - метамфетамін, масою 3,1046 г, у сміттєвій урні на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , де в подальшому в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки через листування в месенджері «Телеграм» з особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_15 , незаконно збула за вищевказаною адресою, шляхом залишення закладки, психотропну речовину - метамфетамін, масою 3,1046 г, що згідно Таблиці 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010), відноситься до великих розмірів за грошові кошти у сумі 5000 гривень, які ОСОБА_15 , перебуваючи у приміщенні магазину «Кефір», що за адресою: АДРЕСА_5 , перерахував через термінал на картковий рахунок № НОМЕР_2 . У подальшому, вищевказану речовину ОСОБА_15 одразу видав працівникам поліції.

ОСОБА_9 , знаходячись у складі організованої групи в ролі організатора, 26.03.2024 о 15 год 24 хв, діючи повторно умисно, з відома співорганізатора ОСОБА_10 , та з корисливих мотивів, у порушення вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи у заздалегідь домовленому з особою із зміненими анкетними даними ОСОБА_16 , місці, біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_6 , у ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки, отримав від ОСОБА_16 грошові кошти в розмірі 150 000 гривень, після чого, ОСОБА_9 , на виконання єдиного злочинного плану організованої групи, за допомогою листування в месенджері «Телеграм», надав вказівку ОСОБА_12 , який діє у складі організованої злочинної групи в ролі виконавця та пособника, залишити згорток фольги з психотропною речовиною - метамфетамін, масою 43,3192 г, у сміттєвій урні, поряд із під`їздом до будинку АДРЕСА_7 .

Надалі, ОСОБА_9 26.03.2024 о 17 год 37 хв, маючи умисел на незаконний збут психотропних речовин, отримавши координати місця розташування залишеного ОСОБА_12 згорток фольги з психотропною речовиною - метамфетамін, масою 43,3192 г, від виконавця ОСОБА_12 , перекинув координати розташування місця зберігання психотропних речовин через месенджер «Телеграм» особі із зміненими анкетними даними ОСОБА_16 , після чого ОСОБА_16 о 18 год 34 хв прибув до вищевказаного місця та вийняв із сміттєвої урни зазначений згорток фольги з психотропною речовиною - метамфетамін, масою 43,3192 г, що згідно Таблиці 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010), відноситься до особливо великих розмірів, яку ОСОБА_16 надалі видав працівникам поліції.

ОСОБА_13 , діючи у складі організованої злочинної групи в ролі виконавця, у порушення вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, за вказівкою організатора ОСОБА_9 та після отримання психотропної речовин метамфетамін перебуваючи за місцем проживання організатора ОСОБА_9 та виконавця ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 , після чого 29.03.2024 о 16 год 27 хв,

-5-

перебуваючи за адресою: АДРЕСА_8 , в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки з рук в руки незаконно збув за 3500 гривень особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_17 психотропну речовину - метамфетамін, масою 0,6204 г, яку ОСОБА_17 одразу видав працівникам поліції.

ОСОБА_11 , діючи у складі організованої злочинної групи в ролі виконавця, у порушення вимог законодавства, спільно з ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, повторно, із корисливим мотивом, за вказівкою організатора ОСОБА_9 отримали від останнього з метою подальшого збуту два згортки із фольги з кристалічною речовиною, а саме метамфетаміном, загальною масою 0,6194 г, яку в подальшому незаконно зберігали з метою збуту по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до моменту, коли 15.04.2024 близько 07 год 45 хв у ході проведення санкціонованого судом обшуку працівниками поліції вилучено вищевказану психотропну речовину.

15.04.2024 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та того ж дня ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

16.04.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

15.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2024 проведено обшук транспортного засобу марки «ВМВ 530 І», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 та який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , у ході якого виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ВМВ 530 І», д.н.з. НОМЕР_1 ; 5 згортків фольги з наявною в середині білою кристалічною речовиною; 1 зіп-пакет із зеленою речовиною рослинного походження; 2 згортки фольги, в яких наявна біла кристалічна речовина; пристрій для куріння, паспорт громадянина Угорщини на ім`я ОСОБА_6 ; довідки з консульства Угорщини на ім`я ОСОБА_6

15.04.2024 постановою вказані вище речі та транспортний засіб визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000298, відомості про яке 10.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що вказані дії виконанні з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, перетворення, відчуження, а також зважаючи, що вилучені предмети є предметом вчинення даного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим прокурор просив накласти на них арешт.

Ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно мотивована тим, що прокурором доведено необхідність арешту вилученого майна, а також на даному етапі досудового розслідування потреби арешту виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. Беручи до уваги вище наведене, з метою забезпечення

-6-

збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучені речі, а також на транспортний засіб у спосіб заборони відчуження та розпорядження з передачею на відповідне збереження ОСОБА_7 , оскільки такий спосіб арешту не призведе до суттєвого обмеження її прав як власника та не завдасть шкоди її інтересам.

В частині відмови в задоволенні клопотання прокурора ухвала слідчого судді мотивована тим, що прокурором не доведено, що паспорт та довідка відповідає ознакам речового доказу, має будь яке відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ в цьому кримінальному провадженні. Накладення арешту на особисті документи може призвести до порушення прав власників майна, що не відповідає потребам досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки «ВМВ 530 І», д.н.з. НОМЕР_1 із забороною розпорядження, користування та відчуження. Посилається на аналогічні доводи, що і в клопотанні. При цьому зазначає, що фактичним володільцем та користувачем автомобіля марки «ВМВ 530 І», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , разом з тим стверджує, що вказаний автомобіль повернутий фіктивному власнику, так як ОСОБА_7 не має права керування транспортними засобами, а її доходи не дають можливість придбати вказаний автомобіль.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна та його представника адвоката ОСОБА_18 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що до початку судового засідання від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що клопотання адвоката ОСОБА_18 про відкладення розгляду апеляційної скарги надійшло після судового засідання та прийняття судового рішення, і при цьому до вказаного клопотання не додано жодних доказів у підтвердження обставин, на які адвокат посилається як на поважні причини неявки, а саме перебування у щорічній відпустці.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок слідчого судді з приводу відсутності підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на тимчасове вилучене майно, а саме: паспорт громадянина Угорщини на ім`я ОСОБА_6 , довідку з консульства Угорщини на ім`я ОСОБА_6 ніким з учасників судового провадження не оскаржується, а тому законність ухвали в цій частині, в силу положень ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

У Кримінальному процесуальному кодексі України прямо не зазначено, що при здійсненні перегляду ухвали слідчого судді в апеляційному порядку колегія суддів апеляційного суду обмежена доводами апеляційної скарги, але чинною є ч. 1 ст. 404 КПК України, в якій вказано, що «суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги». У ст. 404 КПК України прямо не зазначено, що наведена норма застосовується і до процедури перегляду рішення слідчого судді. Водночас, згідно ч. 6 ст. 9 КПК України «у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 11 ст. 7 цього Кодексу».

-7-

У частині 3 статті 26 КПК України (диспозитивність) вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Крім того, ч. 1 ст. 22 КПК України вказує, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже, як вважає колегія суддів, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану ухвалу слідчого судді виключно в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 29.04.2024 відповідає в повній мірі.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000298 від 10.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи в складі злочинної групи в ролі виконавця, умисно, у порушення вимог законодавства, за вказівкою співорганізатора ОСОБА_10 , після отримання психотропної речовини метамфетамін від організатора ОСОБА_9 13.02.2024 о 16 год 27 хв, перебуваючи на території автомобільної мийки за адресою: АДРЕСА_4 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки з рук в руки незаконно збув за 5000 грн особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_14 , один згорток фольги, всередині якого знаходилась психотропна речовина - метамфетамін, масою 1,2955 г, що відноситься до психотропної речовини метамфетамін, яку в подальшому ОСОБА_14 , добровільно видав працівникам поліції.

15.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2024, проведено обшук транспортного засобу марки «ВМW 530 І» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 та який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , у ході якого виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ВМW 530 І» д.н.з. НОМЕР_1 ; 5 згортків фольги з наявною в середині білою кристалічною речовиною; 1 зіп-пакет із зеленою речовиною рослинного походження; 2 згортки фольги, в яких наявна біла кристалічна речовина; пристрій для куріння, паспорт громадянина Угорщини на ім`я ОСОБА_6 ; довідки з консульства Угорщини на ім`я ОСОБА_6

15.04.2024 постановою вказані вище речі та транспортний засіб визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000298, відомості про яке 10.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

15.04.2024 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та того ж дня ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

16.04.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

-8-

25.04.2024 надійшло клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000298 від 10.10.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2024 частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно вилучене 15.04.2024 в ході проведення санкціонованого обшуку транспортного засобу марки «ВМW 530 І», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , а саме: 5 згортків фольги з наявною всередині білою кристалічною речовиною; 1 зіп-пакет із зеленою речовиною рослинного походження; 2 згортки фольги в яких наявна біла кристалічна речовина, із забороною відчуження, користування та розпорядження, а також транспортний засіб марки «ВМW 530 І», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 шляхом заборони відчуження та розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 - 173 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

-9-

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясувала всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірила наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого від 15.04.2024, вилучені під час проведення обшуку, зокрема, 5 згортків фольги з наявною всередині білою кристалічною речовиною; 1 зіп-пакет із зеленою речовиною рослинного походження; 2 згортки фольги в яких наявна біла кристалічна речовина, а також транспортний засіб марки «ВМW 530 І» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000298 від 10.10.2023 як такі, що були об`єктом кримінально-протиправних дій та знаряддям вчинення кримінального правопорушення й відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатися з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано відповідно до вимог ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклала арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, встановила належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для часткового задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його відчуження.

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має

-10-

обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідила усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахувала правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Апеляційний суд відхиляє доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді в частині визначення способу обмеження права власника майна і наявності підстав застосування обмеження права користування транспортним засобом марки «ВМW 530 І» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 ,оскільки на даному етапі кримінального провадження таке обмеження буде неспіврозмірним із завданнями досудового розслідування і може привести до негативних наслідків для його власника.

Більш того легітимна мета арешту майна, зокрема, транспортного засобу марки «ВМW 530 І», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , щодо збереження речового доказу може бути досягнута на відповідному етапі досудового розслідування у формі заборони власнику майна на його відчуження та розпорядження ним, надавши право користування та володіння і жодних законних підстав для застосування цих обмежень прокурором в апеляційній скарзі не наведено. При цьому твердження прокурора про повернення транспортного засобу фіктивному власнику жодними належними доказами не підтверджено.

-11-

Будь-яких обгрунтованих доказів настання негативних наслідків у зв`язку із не застосування обмеження права користування вказаним майном прокурором не надано та колегією суддів не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора інші доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, колегія суддів відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів поданого ним клопотання чи могли б істотно вплинути на вищевказані висновки апеляційного суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2024 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000298, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке 10.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді