Провадження № 1-кс/344/7188/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку), прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку), розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківська скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася в інтересах адвоката ОСОБА_6 зі скаргою на на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у якій покликається на те, що слідчою групою СУ ГУНП України у Івано-Франківській області, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024, за підозрою адвоката ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

05.07.2024 адвоката ОСОБА_6 , на думку сторони обвинувачення, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. Тобто, адвокат ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері службової діяльності, а саме прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Представник скаржника зазначає, що наразі відбувається незаконне кримінальне переслідування ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000027 від 10.05.2024, оскільки вважає, що у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України адвокат ОСОБА_6 не набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024, оскільки повідомлення їй про підозру, у порядку визначеному чинними нормами кримінального процесуального законодавства України не було здійснено. Не маючи жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024, вона, як адвокат, змушена використовувати всі можливі законні методи для доведення непричетності її Довірительки до інкримінованого правопорушення та відновлення її порушених прав і свобод.

Положеннями ст. 480 КПК України передбачено застосування особливого порядку кримінального провадження щодо окремої категорії осіб. Зокрема, до переліку таких осіб, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 480 КПК України, належать адвокати. Тобто, відносно адвоката ОСОБА_6 Закон імперативно зобов`язує здійснювати особливий порядок кримінального провадження. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру здійснюється, зокрема адвокату, Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень. Генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 цього Кодексу. Відповідно до вищезазначеного, здійснення повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 , оголошення та роз`яснення прав підозрюваного мало б здійснюватися уповноваженими особами, тобто Генеральним прокурором, його заступником або керівником обласної прокуратури в межах його повноважень. У випадку неможливості вчинення відповідної процесуальної дії особами, зазначеними у ст. 481 КПК України, відповідні посадові особи мають право надати доручення прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні на вчинення відповідних процесуальних дій. Однак у відповідності до матеріалів кримінального провадження, повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 містить «примітку», відповідно до якої Керівником Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 «доручено» прокурору, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , виконати вимоги статті 278 КПК України та вручити повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 . Однак, вимоги до повідомлення про підозру зазначені в ст. 277 КПК України і там відсутня вимога на викладання доручення в тексті повідомлення про підозру. Доручення на вчинення певних дій іншими особами в рамках кримінального провадження є процесуальним рішенням прокурора, у даному випадку процесуальним рішенням Керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону. Відповідне доручення мало би бути викладене у письмовій формі, з зазначенням прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла, зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання. Враховуючи вищевикладене, можна категорично стверджувати, що адвокат ОСОБА_6 ніколи не набувала статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024, оскільки їй не здійснювалось повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення уповноваженою на те особою.

Зазначається, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000027 від 10.05.2024 відбувається із грубим та брутальним порушенням правил підслідності, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024 розслідуються, зокрема, наступні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «група осіб, до складу якої входять працівники одного з правоохоронних органів, налагодила протиправний механізм незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України». У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України, слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених, зокрема, працівником правоохоронного органу. Таким чином, органом досудового розслідування, який має здійснювати досудове розслідування кримінального провадження № 0000027 від 10.05.2024 є саме Державне бюро розслідувань. Однак, незважаючи на це, постановою від 02.07.2024 про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 було прийнято рішення про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024 іншому органу досудового розслідування - Головному управлінню Національної поліції у Івано-Франківській області. При цьому станом на день прийняття вказаної постанови, ні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, ні правова кваліфікація кримінального правопорушення не змінились та, враховуючи вимоги статті 216 КПК України, прийняттям такого рішення було порушено правила підслідності в кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024. Внаслідок порушення правил підслідності в кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024, всі докази, здобуті, починаючи з 02.07.2024, є недопустимими, оскільки збирались слідчими органів Національної поліції, замість слідчих органів Державного бюро розслідувань.

У зв`язку із цим представник скаржника вказує на порушення правил підслідності, недопустимості всіх зібраних доказів, факт не набуття адвокатом ОСОБА_6 статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024.

Також, представник скаржника покликається на відсутність обґрунтованої підозри щодо причетності адвоката ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. Покликається на необґрунтованість пред`явленої підозри адвокату ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024, оскільки інкриміновані їй діяння не містять ні суб`єктивних, ні об`єктивних ознак будь-якого кримінального правопорушення.

В загальному, вся суть підозри зводиться до того, що « ОСОБА_6 , будучи адвокатом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, у порушення вимог ст. 68 Конституції України, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ч. ч. 1, 3 ст. 7 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року від 09.06.2017, у період з 25.06.2024 по 05.07.2024 вимагала та 05.07 2024, близько 11.35 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , одержала від ОСОБА_9 для себе та третіх осіб грошові кошти в сумі 3500 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ на цей день становило 141910,30 грн), з яких 1500 доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо уточнення облікових даних військовозобов`язаного ОСОБА_10 (за відсутності останнього та без проходження ним медичного огляду для визначення придатності до військової служби) та 2000 доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо уточнення облікових даних та надання відстрочки (у зв`язку із навчанням) від призову на військову службу за мобілізацією щодо військовозобов язаного ОСОБА_11 (за відсутності останнього та без проходження ним медичного огляду для визначення придатності до військової служби)».

Сторона захисту покликається на те, що жодних обставин, які б дійсно підтверджували доводи вищезазначених тверджень, як і будь-яких доказів на підтвердження цього повідомлення про підозру не існує. Повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 від 05.07.2024 є необґрунтованим стороною обвинувачення та спростовується наступним.

Так, ОСОБА_6 підозрюють в тому, що вона, будучи адвокатом, нібито вимагала від ОСОБА_9 грошові кошти. Однак, жодного доказу того, що адвокат ОСОБА_6 саме вимагала кошти від ОСОБА_9 немає. ОСОБА_6 є діючим адвокатом, який наразі здійснює адвокатську діяльність, а тому до неї за допомогою і звернувся ОСОБА_9 . Як наслідок, ОСОБА_6 мала би отримати гонорар, який відповідно до вимог законодавства, є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Увідповідності до повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 від 05.07.2024 жодним чином необґрунтовано, яким саме чином адвокат ОСОБА_6 нібито вимагала від ОСОБА_9 грошові кошти.

З об`єктивної сторони вимагання характеризується двома взаємопов`язаними діями: 1) пред`явленням майнової вимоги; 2) погрозою застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди. Жодних доказів про погрозу з боку адвоката ОСОБА_6 щодо застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди не має і не може бути, оскільки нею такого не вчинялося. У зв`язку із цим, повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 від 05.07.2024 за ч. 3 ст. 369-2 КК України спростовується відсутністю обов`язкової кваліфікуючої ознаки - вимагання.

У повідомленні про підозру ОСОБА_6 від 05.07.2024 сторона обвинувачення вказує на те, що «Встановлено, що з дня ухвалення Закону України від 11.04.2024 № 3633-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», у ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник намір щодо уточнення своїх даних у відповідних РТЦК та СП Львівської області за місцем проживання останніх та можливого одержання відстрочки від призову за мобілізацією ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у зв`язку із хворобою та навчанням відповідно. Відтак з цією метою, ОСОБА_9 25.06.2024, близько 15.15 год, зустрівся із ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , де під час зустрічі обговорив питання поновлення групи інвалідності, яку він мав в дитинстві через хворобу, та можливості подальшого уточнення облікових даних в ІНФОРМАЦІЯ_3 з одержанням відстрочки від призову за мобілізацією у зв`язку із хворобою, а також запитав щодо можливості вирішення аналогічних питань з уточнення облікових даних щодо його знайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ». Враховуючи вищевикладене, беззаперечним є той факт, що ОСОБА_9 , звертаючись до адвоката ОСОБА_6 мав зацікавленість в тому, аби домогтися своїх інтересів та інтересів своїх знайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що вкотре виключає в діях адвоката ОСОБА_6 обов`язкової кваліфікуючої ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, - вимагання. Як наслідок, повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 від 05.07.2024 за ч. 3 ст. 369-2 КК України є необґрунтованим.

Зазначається, що оскільки ініціатором всіх зустрічей із ОСОБА_6 був саме ОСОБА_9 , який мав зацікавленість в тому, аби домогтися своїх інтересів та інтересів своїх знайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , можна беззаперечно стверджувати, що без його активних систематичних цілеспрямованих дій нібито скоєння злочину не відбулося би.

Представник скаржника звертає увагу на те, що такі дії з боку ОСОБА_9 можуть розцінюватися як провокативні, спрямовані на нав`язування ситуації, яка призвела до кримінального переслідування ОСОБА_6 . Це ставить під сумнів законність дій правоохоронних органів та об`єктивність самого обвинувачення, оскільки без втручання ОСОБА_9 і його наполегливості таких подій могло б не статися. Також, звертає увагу і на те, що у відповідності до інформації по епізоду № 2, наявної у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000027 від 10.05.2024, в графі «ПІБ потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та код ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань)» зазначено лише 3 букви, а саме: П А Я. Водночас, у відповідності до п. 1 розділу II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника. Таким чином, внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише ініціалів заявника, приховування його повного прізвища, ім`я, по батькові ймовірно свідчить про те, що вносилися дані про таємного агента правоохоронних органів. Крім того, про те, що заявник у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024 може мати статус таємного агента правоохоронних органів свідчить і той факт, що він має статус заявника також і в кримінальному провадженні № 0001450 від 15.10.2014 (вказана інформація була надана як відповідь на адвокатський запит від 13 серпня 2024 року № 13/08/24/63).

У скарзі вказується на відсутність у діях адвоката ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 КК України, з огляду на те, що остання не отримувала жодної неправомірної вигоди, не встановлено особу, уповноважену на виконання функцій держави, не встановлено конкретної дії або бездіяльності, яка мала бути вчинена як результат впливу. Так, зі змісту повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 вбачається лише абстрактні та нічим не підтверджені доводи органу досудового розслідування щодо того, що остання нібито мала намір впливати на осіб, уповноважених на виконання функцій держави - службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, органом досудового розслідування не встановлено на яку саме конкретно особу, уповноважену на виконання функцій держави, мав би здійснюватися вплив адвокатом ОСОБА_6 , що вкотре дає підстави вважати, що підозра від 05.07.2024 с необґрунтованою.

Крім вище викладеного, зазначено про те, що 21.08.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено адвокатський запит № 21/08/24/8 з проханням повідомити чи відвідувала громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у період з 01.06.2024 по день надання відповіді на адвокатський запит. У відповідності до листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.09.2024 № 10975, направленого як відповідь на адвокатський запит від 21.08.2024 № 21/08/24/8, вбачається, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 відомості про відвідування ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 відсутні.

Також, 21.08.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено адвокатський запит № 21/08/24/16 з проханням повідомити, чи підлягає призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_12 ; повідомити, чи перебуває ОСОБА_12 на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомити, чи був мобілізований до лав Збройних сил України ОСОБА_12 . Якщо так, повідомити дату мобілізації та підрозділ, у якому він проходить військову службу. Якщо ні, повідомити, чи є у ОСОБА_12 підстави для відстрочки від призову на військову службу відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Якщо такі підстави існують, то повідомити про їх характер та надати відповідні підтверджуючі документи; повідомити, чи ОСОБА_12 заброньований від мобілізації під час воєнного стану. Якщо так, повідомити державний орган, підприємство, установу, організацію за якою заброньований ОСОБА_12 . У відповідності до листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.09.2024 № 10976, направленого як відповідь на адвокатський запит від 21.08.2024 № 21/08/24/16, вбачається, що «згідно даних АІТС «Оберіг» ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_9 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 . На військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_11 не призивався. Заява про надання відстрочки на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надійшла на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 09.09.2024 року та передана на розгляд комісії з питань надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Відомості про бронювання військовозобов`язаного відсутні».

Зазначено, 21.08.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено адвокатський запит № 21/08/24/17 з проханням повідомити, чи оновив ОСОБА_12 військово-облікові дані у ІНФОРМАЦІЯ_8 . У відповідності до листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.09.2024 № 11041, направленого як відповідь на адвокатський запит від 21.08.2024 № 21/08/24/16, вбачається, що згідно даних АІТС «Оберіг» ОСОБА_12 оновив військово-облікові дані 15.07.2024 року та 02.09.2024 року.

Зважаючи на вище викладене, сторона захисту вказує на відсутність в діях адвоката ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 від 05.07.2024 вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки в матеріалах кримінального провадженні № 0000027 від 10.05.2024 відсутні будь які докази, що підтверджують вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується стороною обвинувачення ОСОБА_6 .

Просить скасувати повідомлення про підозру від 05.07.2024 адвокату ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 369-2 КК України в межах кримінального провадження № 0000027 від 10.05.2024 та зобов`язати старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скасування повідомлення про підозру від 05.07.2024 адвокату ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України в межах кримінального провадження № 0000027 від 10.05.2024.

Захисник підозрюваної, яка звернулася з даною скаргою, була присутня при розгляді скарги у режимі відеоконференцзв`язку, проте по суті скарги захисник не висловлювалася. Справа неодноразово відкладалася в у зв`язку з неявкою скаржниці та її захисника. Сторона захисту та скаржниця належним чином повідомлялися про дату, час та місце судових засідань, що підтверджується довідками про доставку СМС-повідомлень, довідками про доставку повісток на електронну адресу захисника, телефонограмою, які наявні в матеріалах скарги.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо вимог скарги. У задоволенні скарги просить відмовити, зазначаючи, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснювалось уповноваженою на те особою. Законодавець не визначає форми та змісту доручення прокурору про вручення підозри, а отже воно може бути надане як в усній так і в письмовій формі або і інший спосіб. Примітка в самому тексті повідомлення про підозру ОСОБА_6 про доручення прокурору ОСОБА_4 виконати вимоги ст. 278 КПК України та вручити повідомлення про підозру ОСОБА_6 жодним чином не суперечить вимогам ч. 2 ст. 481 КПК України та іншим положенням кримінального процесуального законодавства. Посилання захисника на положення ст. 110 КПК України щодо необхідності надання доручення прокурору про вручення підозри у формі окремої постанови суперечить вимогам ч. 3 ст. 110 КПК України, де передбачено, що постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Жодним положенням КПК України не передбачено обов`язку винесення постанови про доручення прокурору повідомити підозру адвокату. За таких обставин, це є право, а не обов`язок керівника обласної прокуратури. Таким чином, повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено у відповідності до вимог КПК України та починаючи з 05.07.2024 остання набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024.

Вважає безпідставним покликання захисника підозрюваної ОСОБА_6 на здійснення досудового розслідування з порушенням правил підслідності, оскільки таке здійснюється неналежним органом досудового розслідування. 02.07.2024 першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження доручено іншому органу досудового розслідування - слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області на підставі п. 5 ст. 36 КПК України у зв`язку з неефективністю здійснення досудового розслідування попереднім органом досудового розслідування - Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.

Що стосується доводів захисника щодо відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, оскільки інкриміновані їй діяння не містять ні суб`єктивних, ні об`єктивних ознак кримінального правопорушення, то вважає такі доводи безпідставними. Скарга захисника ОСОБА_3 не містить жодного доводу необґрунтованості підозри, оскільки викладені у ній доводи, не переконують у необґрунтованості підозри ОСОБА_6 , а тому вважає, що такі не можуть бути правовою підставою для скасування повідомлення про підозру. Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні кримінального провадження до суду.

Окрім цього, прокурор зазначив, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, була предметом розгляду при постановленні ухвали про обрання останній запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави та підтверджувалась дослідженими доказами та сукупністю фактичних даних, які містяться в наведених доказах та була достатньою для висновку про причетність підозрюваної до вищевказаного кримінального правопорушення. З огляду на вказане, повідомлення про підозру ОСОБА_6 було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти до переконання в тому, що остання причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Наведені в скарзі обставини, зокрема, щодо відсутності достатніх доказів для повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та відсутність в її діях складу кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки такі не свідчать про незаконність чи необґрунтованість повідомлення про підозру. Питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення має вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають. Щодо невинуватості підозрюваної у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, то вина доводиться і, відповідно, встановлюється, у ході судового розгляду.

Під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яким останній пред`явлено підозру, що вказує на безпідставність на необґрунтованість тверджень сторони захисту про відсутність вагомих доказів вини підозрюваної ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Вирішуючи питання про те, чи мали бути встановлені персональні дані особи або осіб, на яких ОСОБА_6 була надана обіцянка здійснити вплив за надання неправомірної вигоди, слід враховувати, що в диспозиції ст. 369-2 КК України така вимога відсутня. Тобто, персональні дані особи, на яку має бути здійснено вплив, не становлять обов`язкової ознаки об`єктивної сторони цього злочину та не входять до кола обставин, що підлягають доказуванню у цій справі. Доказуванню в цій частині підлягають обставини того, що обвинувачений мав умисел одержати неправомірну вигоду за здійснення впливу, а також що вплив мав здійснюватися на особу (осіб), уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а влив на службових осіб РТЦК та СП, які уповноважені оновлювати обліково-реєстраційні дані військовозобов`язаних осіб доводиться матеріалами кримінального провадження. Отже, діяння обвинувачених у відповідній частині належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Прокурор просить відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.05.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

05.07.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України).

Скаржник покликається на те, що здійснення повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 , оголошення та роз`яснення прав підозрюваного мало б здійснюватися Головним прокурором, його заступником або керівником обласної прокуратури в медах його повноважень, тоді як повідомлення про підозру здійснювалось не уповноваженою на те особою.

Пунктом 1 частини 1 статті 481 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється - Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 481 КПК України Генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к, вручення повідомлення про підозру особам, щодо яких встановлено особливий порядок кримінального провадження, іншою уповноваженою особою за умови, що рішення було прийняте та підписане визначеним на це ст. 481 КПК України суб`єктом, не порушує гарантії цих осіб.

Уповноваження іншої особи на вручення повідомлення про підозру адвокату, рішення про здійснення якого прийнято належним суб`єктом, на завершальному етапі здійснення такого повідомлення, не призведе до порушення гарантій, визначених ст. 481 К ПК України та ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Законодавчо не визначено форми та змісту такого доручення, а отже воно може бути надане як в усній так і в письмовій формі або і інший спосіб.

Примітка у тексті повідомлення про підозру ОСОБА_6 про доручення прокурору ОСОБА_4 виконати вимоги ст. 278 КПК України та вручити повідомлення про підозру ОСОБА_6 жодним чином не суперечить вимогам ч. 2 ст. 481 КПК України та іншим положенням кримінального процесуального законодавства.

Положеннями ч. 3 ст. 110 КПК України, де передбачено, що постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Положеннями КПК України не передбачено обов`язку винесення постанови про доручення прокурору повідомити підозру адвокату. За таких обставин, це є право, а не обов`язок керівника прокуратури.

Таким чином, повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено у відповідності до вимог КПК України.

Що стосується доводів скарги про здійснення досудового розслідування з порушенням правил підслідності, слід зазначити наступне.

Питання територіальної підслідності кримінальних проваджень врегульоване нормою статті 218 КПК України, згідно положень якої досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Водночас частиною 5 статті 36 цього Кодексу передбачено, що генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

Вказаною нормою було заборонено доручати здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування лише щодо кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

02.07.2024 першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження доручено іншому органу досудового розслідування - слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області на підставі п. 5 ст. 36 КПК України, у зв`язку з неефективністю здійснення досудового розслідування попереднім органом досудового розслідування - Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.

Відтак, враховуючи, що постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону проведення досудового розслідування у було доручено слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області, доводи скарги про здійснення розслідування з порушенням вимог кримінального процесуального закону щодо предметної та територіальної підслідності кримінального провадження є безпідставними.

У той же час, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри, з урахуванням положень статті 17 КПК України, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри на стадії досудового розслідування суд також враховує і усталену судову практику з цього питання Європейського суду з прав людини.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

З огляду на викладене, проаналізувавши конкретні обставини справи та вищевказані положення закону, слідчий суддя вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 05.07.2024 року за своїм змістом та формою у повній мірі відповідають вимогам статті 277 КПК України, а саме містять усі передбачені вказаною статтею відомості (зміст підозри, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру).

Твердження скаржника про те, що підозра є необґрунтованою, слідчий суддя не може прийняти до уваги, оскільки слідчий суддя на цьому етапі кримінального процесу не вдається до вирішення питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті пред`явленого обвинувачення, тобто не оцінює докази з точки зору їх належності, достовірності, достатності і допустимості для визнання особи винною чи, навпаки, невинуватою у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, правильність кваліфікації її дій, застосування того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, перевагу одних доказів над іншими тощо, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для вручення їй повідомлення про підозру.

У зв`язку із вищевикладеним слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для скасування повідомлення про підозру від 0507.2024 року з підстав, що зазначені у скарзі, відсутні, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 308 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 29.11.2024 року.