БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/2132/24
Провадження №1-кс/497/760/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні клопотання

11.09.2024 м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2024 року надресу суду поштовим листом надійшло клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про дозвіл на затримання з метою приводу в зв`язку з досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000136 від 19.01.2024, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (надалі клопотання слідчого).

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 28.04.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених підстав для відстрочки або звільнення від призову на строкову військову службу, ОСОБА_6 призвано на військову службу за мобілізацією та направлено для проходження до військової частини.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_1 .

Відтак, з 28.04.2023, тобто з дня направлення ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини, ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Далі, наказом командира НОМЕР_2 від 19.06.20023 №165, ОСОБА_6 зарахований до списків військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст. ст. ст. ст. 11, 16, 125-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, штаб-сержант ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Крім того, ОСОБА_6 , виконуючи обов`язки командира відділення був зобов`язаний підтримувати бойову готовність особового складу, озброєння і техніку відділення, забезпечувати додержання особовим складом відділення військової дисципліни, забезпечувати виконання розпорядку дня особовим складом підрозділу, а також вживати заходів для запобігання вчиненню правопорушень військовослужбовцями відділення та підтримувати внутрішній порядок у відділенні.

Проте, штаб-сержант ОСОБА_6 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Згідно із ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з відрядження відпустки або лікування.

Однак, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацієюв 1 роті морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , у військовому звані «штаб-сержант», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 125-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 08.10.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15 год., самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), та ухиляється від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби до теперішнього часу.

Так, 05.09.2024 слідчим слідчого відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 276 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_7 підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: матеріалами службового розслідування, результати якого затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_2 , допитами свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 знаючи про те, що його підозрюють у вчиненні кримінального правопорушення, навмисно переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення покарання.

Відтак, орган досудового розслідування вважає за необхідне отримати відносно ОСОБА_6 дозвіл на затримання, з метою приводу останнього для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З цих підстав просила клопотання слідчого задовольнити.

Розгляд клопотання було призначено на 09:15 годину 11.09.2024, про що було повідомлено прокурора та слідчого (а.с.89, 90, 91, 92).

Всупереч вимогам ч.2 ст.189 КПК України, прокурор прибув до суду після 16:00 години 11.09.2024 та під час розгляду в судовому засіданні - клопотання слідчого підтримав, наполягав на його задоволенні, та надав пояснення з підстав зазначених в клопотанні.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши обставини та підстави наведені в клопотанні, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення прокурора з підстав та доводів зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч.1 ст.188 КПК України).

Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання (ч.2 ст.189 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого погоджено прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 .

В судове засідання 11.09.2024 прибув прокурор ОСОБА_3 .

Як до клопотання слідчого, так і в судовому засіданні слідчому судді не було надано процесуальний документ (постанову про визначення групи прокурорів) на підтвердження повноважень жодного з зазначених прокурорів, що в свою чергу позбавляє слідчого суддю можливості розглянути дане клопотання по суті та прийняти відповідне рішення.

Згідно копії постанови від 22.01.2024 року, яка наявна в матеріалах клопотання, не вбачається у складі групи прокурорів таких прокурорів як ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с.7-8).

Щодо оскарження ухвали слідчого судді.

Ухвала про відмову в наданні дозволу на затримання з метою приводу може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвала про дозвіл на затримання оскарженню не підлягає (ч.5 ст.190 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, клопотання слідчого з додатком та доводи прокурора в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131,184, 188, 189, 190, 191 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу відмовити.

Ухвала про відмову в наданні дозволу на затримання з метою приводу може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя ОСОБА_1