ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/976/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1062/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на 60 днів, тобто до 10 листопада 2024 року включно.

Цією ж ухвалою, покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби чи роботи;

- утримували від спілкування зі свідками, експертами у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор послалася на неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Наголосила, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.201, ч.1 ст.263 КК України. На думку прокурора, слідчим суддею безпідставно та без належного обґрунтування зазначено про недоведеність ризиків, передбачених п.п.2, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконного впливу на свідків, експертів;

- вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, підозрюваного та захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на інших учасників провадження, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.201, ч.1 ст.263 КК України, за які останньому може бути призначено остаточне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Однак, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів не приймає доводи прокурора про те, що слідчий суддя не прийняв до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики не підтверджуються і не є конкретизованими.

Посилання прокурора на наявність ризику впливу на експерта та свідків, а також ризику знищення або спотворення доказів по справі, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України є безпідставними, оскільки прокурором не надано будь яких обґрунтованих доказів на підтвердження існування зазначеного ризику та не зазначено яким чином підозрюваний може це зробити. Наявність ризику вчинення підозрюваним іншого правопорушення також не вбачається із матеріалів справи, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання для запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, а також враховуючи зазначені позитивні данні, що характеризують особу підозрюваного, а саме того, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем, постійно виконує бойові завдання у період воєнного часу, має військові нагороди, позитивно характеризується за місцем служби, є винахідником щодо удосконалення гладкоствольної зброї, спортсменом та неодноразовим чемпіоном України, має міцні соціальні зв`язки та неповнолітню дитину на утриманні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім та не зможе запобігти ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той який зазначений у клопотання слідчого.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: