ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 Справа №607/5966/24 Провадження №1-кп/607/1292/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000159 від 12 січня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савелівка, Монастириського району, Тернопільської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за участю учасників кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2024 року, близько 07 години 40 хвилин, ОСОБА_3 керував технічно - справним автомобілем марки «Nissan Primera» р.н. НОМЕР_1 та рухався правою смутою руху вул. С. Будного м. Тернопіль в сторону вул. Лучаківського.

Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений неподалік АЗС «Shell», що по вул. С. Будного, 36А, водій ОСОБА_3 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3. (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Так, в цей час, на вищевказаний пішохідний перехід, у темпі спокійного кроку, вийшла та переходила проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Nissan Primera» р.н. НОМЕР_1 , пішохід ОСОБА_5 .

Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 ПДР України, дорожню розмітку 1.14.2 ПДР України та пішохода ОСОБА_5 , яка рухалася по ньому, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою лівою частиною автомобіля «Nissan Primera» р.н. НОМЕР_1 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми, закритої травми грудної клітки, правобічний посттравматичний пристінковий пневмоторакс, забій обох легень, двобічний базальний пневмофіброз, відкрита черепно-мозкова травма: перелом основи черепа, забій головного мозку легкою ступеня. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали є порушення водієм автомобіля марки «Nissan Primera» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимог п. 18.1 ПДР України.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та суду показав, що 12 січня 2024 року, керуючи транспортним засобом на Львівській трасі, наїхав на пішохода. Крім цього, обвинувачений визнав заявлений до нього цивільний позов.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 12 січня 2024 року, вона йшла біля психлікарні по вул. Будного, в темпі спокійної ходьби, при хороших погодних умовах, на роботу, однак її збив транспортний засіб. Крім цього, ОСОБА_5 вказала, що обвинувачений ОСОБА_3 двічі приходив до неї у лікарню, також дав 18 000 гривень на лікування, однак останній потрібно продовжити лікування, оскільки після травми в неї знизився зір та крутиться голова, а тому потерпіла підтримує заявлений цивільний позов в повному обсязі. Крім цього, потерпіла ОСОБА_5 при вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на думку суду.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Суд при вирішенні питання відповідальності обвинуваченого звертає увагу на роз`яснення, наведені у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

А тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що в силу ст. 89 КК України він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра чи нарколога, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, часткове відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Також, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував завдану шкоду, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також, на переконання суду, виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_3 сприятиме покладення на нього додаткового обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженими органом з питань пробації.

У даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням на суму 300 000 гривень.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю заявлений до нього цивільний позов.

Беручи до уваги, що неправомірними діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано моральної шкоди, цивільний позов потерпілої підлягає до задоволення.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судових експертиз.

Також, підлягає скасуванню арешт, накладений на автомобіль марки Nissan Primera номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2024 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженими органом з питань пробації.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 300 000 (триста тисяч) гривень завданої моральної шкоди.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки Nissan Primera номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2024 року.

Речові докази:

- автомобіль марки Nissan Primera, р.н. НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, процесуальні витрати за проведення судових інженерно - транспортних експертиз від 21 лютого 2024 року №СЕ-19/120-24/2107-ІТ в розмірі 3786 грн. 40 коп., від 06 лютого 2024 року №СЕ-19/120-24/1510-ІТ в розмірі 757 грн. 28 коп., від 30 січня 2024 року №СЕ-19/120-24/830-ІТ в розмірі 2271 грн. 84 коп., від 31 січня 2024 року №СЕ-19/120-24/840-ІТ в розмірі 3029 грн. 12 коп., за проведення судової експертизи відео-, звукозапису від 13 лютого 2024 року №СЕ-19/120-24/833-ФП в розмірі 6058 грн. 24 коп., на загальну суму 15902,88 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дві гривні вісімдесят вісім копійок).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1