Справа № 297/4229/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні справу за поданням начальника Берегівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу у країни про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-1X від 18.07.2024 р., відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого,громадянина України, засудженого 16.05.2024 року вироком Берегівського районного суду Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до 4 років до позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено 5 років позбавлення волі, із звільненням його на підставі ст.ст. 75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 місяців та з покладенням відповідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України,

встановив:

До Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло подання начальника Берегівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 про приведення вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2024 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу у країни про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-1X від 18.07.2024 р., відносно засудженого ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що вирок Берегівського районного суду від 16.05.2024 року відносно громадянина ОСОБА_4 надійшов до Берегівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області 27.06.2024 року та був прийнятий до виконання. Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджено за ст. 185 ч. 4 КК України, а саме за крадіжку 27.10.2023 року на загальну суму 2330,00 грн..

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 р. № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положенням ч. 1 ст. 51 КУПАП (у редакції Закону №3886-1X) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУПАП (у. редакції Закону №3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених у. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 3 огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342,00 грн..

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1, ч.3 ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише у тій частині, що пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 4 ст. 185 КК України, становив 2684,00грн. (1342?2=2684,00 грн.).

Тож, відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, особа засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Водночас, п.13 ч.1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, у порядку ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, у тому числі: про звільнення від покарання і пом?якшення покарання у випадках, передбачених 4.2 і ч.3 ст. 74 КК України.

На підставі вищевикладеного, начальник Берегівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 просить привести вищевказаний вирок у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу у країни про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-1X від 18.07.2024 р., відносно засудженого ОСОБА_4 у частині звільнення від покарання, караність за яке усунена законом.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив провести розгляд подання без його участі, подання підтримала в повному обсязі.

Начальник Берегівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився подав заяву, в якій просить провести розгляд подання без його участі, подання підтримав в повному обсязі.

Засуджений ОСОБА_4 та його законний представник в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Вироком Берегівського районного суду від 16.05.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у пред?явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено 5 років позбавлення волі, із звільненням його на підставі ст.ст. 75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 місяців та з покладенням відповідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом?якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов?язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-1Х "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (надалі Закон №3886-1X). Відповідно до вказаного закону №3886-1X, ст. 51 КУпАП була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 К України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п. п. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 27.10.2023 року становило 2684,00 грн..

Судом встановлено, що вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2024 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за крадіжку 27.10.2023 року на загальну суму 2330,00 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2684,00 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими "за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності".

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2024 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-1X не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, подання начальника Берегівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу у країни про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-1X від 18.07.2024 р., відносно засудженого ОСОБА_4 є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу у країни про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-1X від 18.07.2024 р, суд,

ухвалив:

Подання начальника Берегівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу у країни про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-1X від 18.07.2024 р., відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв?язку з усуненням караності діяння.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2024 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_4 звільненим від відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_7