Провадження № 11-сс/4808/351/24
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру заставищодо підозрюваного ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000017 за ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

Керуючись вимогами ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, до 23 листопада 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування з визначенням розміру застави, що становить 242 240 грн.

Слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку слідчого судді, застосування будь-якого іншого, більш м`якого аніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2024 року та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави.

Зазначає, що суд не врахувавши доводів підозрюваного і захисника, застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши розмір застави, який є непомірним для підозрюваного. Стверджує, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, сприяє розкриттю злочину, не чинить жодних перешкод при проведенні слідчих дій, має постійне місце проживання та не має наміру переховуватись від суду й впливати на свідків. Вважає, що суд задовольняючи клопотання не дотримав вимог п. п. 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає її безпідставною.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим та погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000017 повідомлено про підозру від 26 вересня 2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (а.п. 55-58), а саме в незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, передачі цих речовин у місце позбавлення волі, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку з відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має бути заснована на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України підозра може ґрунтуватися лише на доказах, які отримані у спосіб, встановлений законом (презумпція невинуватості та доведеності вини). За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року).

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: зокрема ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про події кримінальних правопорушень, поведінки підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Слідчий суддя в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного ОСОБА_8 .

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполь, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, неодружений, з середньо-спеціальною освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимий:

- 03.11.2008 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 09.08.2019 Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ст. 70 КК України до покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Твердження захисника щодо недотримання слідчим суддею вимог п. п. 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини є необґрунтованими.

Частиною 3 ст. 5 ЄКПЛ гарантовано кожному, кого заарештовано або затримано право негайно бути доставленим до суду для забезпечення розгляду справи щодо його подальшого затримання судом упродовж розумного строку або звільнення під час такого провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 ЄКПЛ кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Серйозність обвинувачення може слугувати підставою для постановлення рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб ризик був явним, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться («Клоот проти Бельгії» § 40)

В контексті застосування ч. 3, 4 ст. 5 Конвенції ЄСПЛ у справах «Сельчук проти Туреччини» § 34; «Мацнеттер проти Австрії» § 9 зазначив, що наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання, вірно врахував особу підозрюваного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а також тяжкість кримінальних правопорушень у яких він підозрюється. Застосувавши положення ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, ч. 1 ст. 29 Конституції України, вимоги ч. 3, ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вірно оцінив ризик вчинення підозрюваним нових правопорушень та/або дій, спрямованим на уникнення відповідальності. Отже, слідчий суддя дослідивши у сукупності всі обставини, наведені сторонами кримінального провадження дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Щодо доводів сторони захисту в частині визначення слідчим суддею розміру застави, що є непомірною, то вони також не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

За своїм змістом застава спрямована на досягнення конкретної мети забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді в частині визначеного підозрюваному ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, колегія суддів вважає висновки слідчого судді в цій частині також обґрунтованими.

При визначенні підозрюваному розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , дані про його особу, наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначений розмір застави є необхідним і достатнім та обґрунтований ступенем довіри до підозрюваного з урахуванням даних про його особу.

На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею розмір застави, у повній мірі узгоджується з вимогами ст.177 КПК України та ч. 5 ст. 182 КПК України.

Залишаючи ухвалу слідчого судді в частині розміру застави без змін, колегія суддів враховувала те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що враховуючи обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний повністю визнав свою вину, сприяє розкриттю злочину, не чинить жодних перешкод при проведенні слідчих дій, має постійне місце проживання та не має наміру переховуватись від суду й впливати на свідків, самі по собі не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Суд апеляційної інстанції на даний час не вбачає підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 необхідно залишити без змін, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, на основі всебічно з`ясованих обставин, з наведенням відповідних мотивів.

Керуючись вимогами ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 26 вересня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру заставизалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5