УХВАЛА

16 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 296/9084/23

провадження № 51-4214ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 24 січня 2024 року та Житомирського апеляційного суду від 05 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

встановив:

У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 ставить питання про перегляд вказаних вироку та ухвали у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Проте, касаційна скарга адресована Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в той час як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року) судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

У касаційній скарзі мають бути зазначені обґрунтування вимог з урахуванням підстав для скасування або зміни судових рішень, передбачених ст. 438 КПК.

Однак, наведених вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі представник потерпілого просить оскаржувані судові рішення скасувати та призначити засудженому більш тяжке покарання, пов`язане з позбавленням волі, а також просить задовольнити цивільні позови потерпілих у повному обсязі.

Між тим, за правилами ст. 437 КПК, суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання. Обвинувальний вирок, ухвалений судом першої чи апеляційної інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції щодо вироку суду першої інстанції може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або в інший спосіб погіршити становище засудженого лише у разі, якщо з цих підстав касаційну скаргу подав прокурор, потерпілий чи його представник.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

За своїм змістом доводи касаційної скарги представника потерпілого стосуються питання про погіршення становища засудженого ОСОБА_6 , а вимоги в контексті приписів статей 436, 437 КПК не відповідають повноваженням суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Із огляду на положення статей 433, 437 КПК суд касаційної інстанції здійснює касаційний розгляд за касаційною скаргою про погіршення становища особи, виключно в межах доводів і вимог касаційної скарги, тому наявність вказаних недоліків перешкоджає можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому - прийняття одного з рішень, передбачених ст. 436 КПК.

Крім того, з доданого представником потерпілого договору про надання правової допомоги № 2567 від 05 червня 2024 року убачається, що адвокат ОСОБА_4 представляє інтереси потерпілого ОСОБА_5 , як і вказано у вступній частині касаційної скарги. Однак зі змісту касаційної скарги та її прохальної частини вбачається, що доводи та вимоги стосуються обох потерпілих - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що не узгоджується з вимогами ст. 425 КПК.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 24 січня 2024 року та Житомирського апеляційного суду від 05 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3