У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4542/24

№ 1-кп/183/1489/24

23 липня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000247 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульоти, Читинської області, російська федерація, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

обвинуваченого за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Захисник та обвинувачений кожен окремо заперечили проти задоволення клопотання прокурора з тих підстав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України зменшились, обвинувачений співпрацював зі слідством, має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає з матір`ю та братом, має 3 дітей, погоджується з пред`явленим обвинуваченням та щиро кається. Враховуючи зазначене, просили визначити розмір застави або застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпіла просила задовольнити клопотання прокурора і відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про визначення розміру застави та застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перед судом прокурором доведено, що на теперішній час продовжують існувати та не зменшились передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, не має стійких соціальних зв?язків, а також не має законного джерела прибутку. На даний час ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаного злочину його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на отрок від 7 до 15 років, тому існує можливість переховування останнього від суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 мешкає в одному населеному пункті разом із потерпілою ОСОБА_6 , протягом тривалого часу переслідує останню та вчинює відносно неї домашнє насильство. Зокрема прокурор перерахував дані щодо матеріалів звернень до Новомосковського РВП ОСОБА_6 , а саме ЄО №9821 від 14.06.2023, ЄО №12050 від 13.07.2023, ЄО №23405 від 25.12.2023, ЄО №4854 від 17.02.2024., а за одним із фактів вчинення домашнього насильства прокурором Новомосковської окружної прокуратури відомості внесені до ЄРДР за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. Враховуючи вищевикладені обставини, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину матиме реальну можливість впливати на потерпілу, зокрема, шляхом погроз та насильства, з метою змусити її змінити свої показання, враховуючи насильницький характер інкримінованого злочину. Стороною захисту не висловлювались заперечення щодо достовірності вказаної інформації з метою спростування вказаного ризику.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість довести свій умисел спрямований на протиправне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_6 до кінця, так як останній протягом року неодноразово та систематично переслідує потерпілу, погрожує їй та вчиняє відносно неї домашнє насильство. Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, маючи можливість вільного пересування, може продовжити свою злочинну діяльність.

Суд погоджується з аргументами прокурора висловленими на обґрунтування вищезазначених ризиків, враховує позицію потерпілої, яка наполягала на триманні обвинуваченого під вартою.

Враховуючи сукупність викладених обставин, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаним ризикам, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого доцільно продовжити дію застосованого раніше до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Позицію захисту щодо визначення розміру застави суд відхиляє, оскільки, враховуючи вимоги ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. З урахуванням кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч. 4 ст. 186 КК України, позиції потерпілої особи, думки прокурора, суд не визначає розмір застави.

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 314, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_3 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 19 вересня 2024 року включно.

Ухвала про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1