справа № 208/5832/24
№ провадження 1-кп/208/439/24
ВИРОК

Іменем України

26 серпня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000583, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Грузія, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, на утриманні має малолітнього сина 2015 року народження, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 в званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується за ч.1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 оголошено воєнний стан на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 січня 2023 року № 5, ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

У подальшому ОСОБА_7 призначено на посаду водія-електрика 1 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_7 як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Приблизно о 18.40 годині 07.05.2024 року, ОСОБА_7 разом з раніше знайомим ОСОБА_8 , перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт.

В ході зазначеного конфлікту, ОСОБА_7 умисно заподіяв Перепелиці легкі тілесні ушкодження, після чого залишив місце події.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння Перепелиці тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 о 18.40 годині того ж дня, повернувся у двір будинку АДРЕСА_3 , де перебував Перепелиця, який в той час сидів на лавці.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння Перепелиці тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 розташувавшись навпроти останнього та утримуючи в своїй правій руці ніж, діючи цілеспрямовано, розуміючи, що шляхом завдання удару ножем в тіло людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки і свідомо допускаючи їх настання, наніс ним потерпілому один удар в область тулубу праворуч, після чого залишив місце вчинення злочину.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 , Перепелиці спричинено торакоабдомінальне поранення тулуба праворуч, проникаюче до правої плевральної та черевної порожнин, з ушкодженням діафрагми, яке супроводжувалось правобічним гемотораксом, внутрішньочеревною кровотечею, яке відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину при зазначених в обвинуваченні обставинах визнав повністю та пояснив суду наступне.

З потерпілим Перепелиця раніше знайомий, неприязних стосунків між ними не було. В зазначений в обвинуваченні час, разом з потерпілим знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 . Разом з ними була дружина Перепелиці ОСОБА_9 . Разом відпочивали, вживали спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_10 почав сваритися з ОСОБА_9 , бити її. Захищаючи ОСОБА_9 він вдарив потерпілого в обличчя та пішов. Знов повернувшись до потерпілого та його дружини, побачив у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, після чого дістав ніж, та ударив ним Перепелицю в тулуб. Далі сказав викликати поліцію та перебував неподалік.

Свою вину у вчиненні злочину при вищезазначених обставинах визнає повністю. Просить його суворо не карати.

Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим, вчинення ним злочину при зазначених в обвинуваченні обставинах підтверджується наступними доказами, які були предметом дослідження під час судового розгляду справи та визначені судом з врахуванням думки всіх учасників судового провадження:

- висновком судово-медичної експертизи № 730-Е від 15.05.2024 року відповідно до якого, у потерпілого ОСОБА_8 виявлені ушкодження у вигляді торакоабдомінального поранення тулуба праворуч з раною на шкірі в області 5-го міжребір?я по передньо-пахвовій лінії, від якої прямує рановий канал (згори вниз, спереду назад) проникає в праву плевральну порожнину, в черевну порожнину з ушкодженням по ходу діафрагми, яке супроводжувалось правобічним

гемотораксом, внутрішньочеревною кровотечею; рана на спинці носу (слідом загоєння котрої є виявлений в нього рубець)

Враховуючи характер ушкоджень, процеси їх загоєння, експерт вважає, що давність утворення торакоабдомінального поранення тулуба праворуч, рани на спинці носу виникли незадовго до надходження потерпілого у лікарню, та не суперечить терміну, вказаному у наданих на його ім?я медичних документах (07.05.2024 року)

Виявлене у нього торакоабдомінальне поранення тулуба праворуч, проникаюче до правої плевральної та черевної порожнин, з ушкодженням діафрагми, яке супроводжувалось правобічним гемотораксом, внутрішньочеревною кровотечею - відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю ( п.п. 2.1.2. та 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу N? 6, МОЗ України від 17.01.1995 року)

Враховуючи його характер (лінійна форма, рівні края та гострі кути рани на шкірі, рани на діафрагмі, перевага глибини ранового каналу над довжиною рани) експерт вважає, що воно могло бути спричинено дією твердого предмету з обмеженою, загостреною контактуючою поверхнею, що міг володіти колюче-ріжучими властивостями, та є колото-різаним пораненням.

Інші виявлені в нього ушкодження: рана на спинці носу, садна та гематоми голови та кінцівок, кожне з них окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки (п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу N? 6, МОЗ України від 17.01.1995 року). Виявлена в нього рана на спинці носу була спричинена дією твердого предмету, не виключено, з обмеженою, загостреною контактуючою поверхнею.

Садна та гематоми голови та кінцівок виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів, характерологічні властивості котрих більш детально визначити неможна, через відсутність експертних даних (т.2 а.с. 232-233);

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим Перепелиця, відповідно до якого він зазначив обставини та механізм спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень (т.3 а.с. 33-41);

- висновком судово-медичної експертизи № 888-Е від 24.06.2024 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_8 виявлені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді торакабдомінального поранення тулуба праворуч з раною на шкірі в області 5-го міжребір?я по передньо-пахвовій лінії, від якої прямує раньовий канал, рана на спинці носу, могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілого та нападника і за механізмом, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого (т.3 а.с. 44-45);

- протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_11 , відповідно до якого остання зазначила обставини та механізм спричинення потерпілому обвинуваченим тілесних ушкоджень (т.2 а.с. 152-159);

- висновком судово-медичної експертизи № 776-Е від 07.06.2024 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді торакабдомінального поранення тулуба праворуч з раною на шкірі в області 5-го міжребір?я по передньо-пахвовій лінії, від якої прямує раньовий канал, рана на спинці носу, могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілого та нападника і за механізмом, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименту від за участю свідка ОСОБА_11 (т.3 а.с. 22-23);

- протоколом слідчого експерименту від 13.05.2024 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_4 на місце вчинення кримінального правопорушення, пояснив, що 07.05.2024 року, приблизно о 16.30 годині, він, його знайома ОСОБА_9 та її чоловік Перепелиця, сиділи на лавочці біля другого під`їзду будинку 4 по вулиці ОСОБА_12 , де вживали спиртні напої. Він пішов до магазину, а коли повернувся, побачив, що ОСОБА_9 в крові. На питання, що трапилося, ОСОБА_9 відповіла, що ОСОБА_13 її побив. Перепелиця сидів на лавці. Діставши з правої кишені своїх штанів, він наніс потерпілому ним удар в грудну клітину. Після цього склав ніж та поклав його в кишеню. Далі, обійшов гаражі, сховав ніж та повернувся. Поліція вже приїхала. В його присутності потерпілий ОСОБА_9 не бив. Ніж сховав під каміння.

Фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 222-229);

- висновком судово-медичної експертизи №775-Е від 29.05.2024 року, відповідно до якого виявлені у Перепелиці тілесні ушкодження, не виключено, могло виникнути при взаєморозташуванні потерпілого та нападника, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименту від 13.05.2024 року, за участю підозрюваного ОСОБА_4 (т.3 а.с. 17-19);

- речовими доказами по справі біологічні зразки ОСОБА_4 (т.2 а.с. 186, 190);

- речовими доказами по справі біологічні зразки ОСОБА_8 (т.2 а.с. 197);

- висновками судово-імунологічної експертизи № 788/1314-БД від 10.05.2024 року, відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, кров ОСОБА_4 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ) (т.2 а.с. 204-205);

- висновком судово-біологічної експертизи № 788/1312-БД від 10.05.2024 року, відповідно до якого, в слідах крові на складному ножі не можна виключити можливість походження їх від потерпілого Перепелиці, та від ОСОБА_7 , враховуючи групову належність їх крові (т.2 а.с. 207-211);

- висновком судово-біологічної експертизи № 788/1313-БД від 10.05.2024 року, відповідно до якого, на наданих на дослідження штанах ОСОБА_7 встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини, і не виключена можливість походження їх за рахунок крові від Перепелиці та від ОСОБА_7 , оскільки групові властивості їх крові співпадають (т.2 а.с. 213-216);

- речовими доказами по справі - змив з підлоги, який виявлений та вилучений 07.05.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с 83-85);

- речовими доказами по справі складний ніж зі слідами РБК, який виявлений та вилучений 08.05.2024 року в ході огляду місця події між будинками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 (т.2 а.с. 133);

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Наведений перелік обставин у статті 66 КК України, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті.

Статус солдата-військовослужбовця, тобто особи яка захищає незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, особи яка брала безпосередню участь в бойових діях пов`язаних з військовою агресією проти України, внаслідок яких є пораненим (т.2 а.с. 42-49), безперечно є обставиною яка викликає повагу в суспільстві.

Обвинувачений є раніше не судимою особою, скарг на його поведінку за місцем мешкання не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, зазначені обставини, окремо визнаються судом як пом`якшуючи покарання ОСОБА_7 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми кримінального законодавства наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Санкції ч.1 ст. 121 КК України передбачають безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_7 , суд відзначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу. Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення, та які повинні оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей кримінального провадження. Встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Конкретні обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину оцінені судом повно та всебічно, при цьому окрім суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінального правопорушення, судом враховується наведені вище характеризуючи дані, його негативне ставлення до скоєного.

Беззастережне каяття обвинуваченого та осуд своєї злочинної поведінки, свідчать про його позицію зайняти своє місце в соціумі після відбуття покарання та недопущення у подальшому проявів анти суспільної поведінки.

Остаточна міра покарання встановлюється судом з урахуванням вищезазначених обставин справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

Повноваження суду надані державою та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві.

Зазначені дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд вважає, що враховуючи істотний взаємозв`язок між наявністю та сукупності декількох пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин з істотним зниженням ступеню тяжкості вчиненого злочину, зниження суспільної небезпечності самим обвинуваченим, відсутності обставин які обтяжують його покарання, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України є не доцільним та несправедливим, і призначення більш м`якого пока¬рання ніж зазначене в цій санкціях, здатне забезпечити його виправлення.

Стаття 62 КК України передбачає, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям які проходять військову службу за контрактом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

На думку суду, призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 121 КК України з застосуванням ст. 69 цього Кодексу, у виді 2 років позбавлення волі та визначенням відповідно до ст. 62 КК України виду покарання як тримання в дисциплінарному батальйоні, є законним, справедливим та достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 121 КК України, та з застосуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 62 КК України, призначене військовослужбовцю ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі, замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_4 покарання, рахувати з 07.05.2024 року.

Речові докази по справі: речі ОСОБА_4 штани сірого кольору, кофту сірого кольору, речі ОСОБА_8 футболка зеленого кольору, кофта спортивна синьо-зеленого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері схову Кам`янського РУП, знявши арешт з майна повернути власникам, змиви речовини бурого кольору, ніж, біологічні зразки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які знаходяться на зберіганні в камері схову Кам`янського РУП, знявши арешт з майна знищити.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити раніше обраний тримання під вартою.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1