Справа №212/7506/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001338 від 18.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, 2011 р. н. та 2018 р. н., не судимої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участі прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

16.06.2024 року приблизно об 16 годині 30 хвилин у Покровському районі м. Кривого Рогу по мокрому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вул. Сержанта Рзянкіна з боку вул. Шурупова у напрямку вул. Січеславська рухався автомобіль «НYUNDAI VELOSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , наближаючись до правого закруглення проїжджої частини дороги. В цей же час у зустрічному їй напрямку по проїжджій частині дороги вул. Сержанта Рзянкіна з боку вул. Січеславська у напрямку вул. Шурупова в Покровському районі м. Кривого Рогу рухався автомобіль «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався без вантажу з одним пасажиром у салоні, прямолінійно не змінюючи напрямок та швидкість свого руху.

Рухаючись по вул. Сержанта Рзянкіна, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «НYUNDAI VELOSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 на правому закругленню проїжджої частини дороги, проявила неуважність до дорожньої обстановки, продовжила рухатися з небезпечною швидкістю, не урахувала стан дорожнього покриття та не вибрала в даних дорожніх умовах безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням, в результаті чого допустила виїзд керованого нею автомобіля на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався автомобіль «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , чим порушила правила безпеки дорожнього руху, пп. 1.5, 2.3 б), 2.3 д) та 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- «п. 12.1 При виборі у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, … щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Внаслідок не дотриманням зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання події, по проїжджій частині вул. Сержанта Рзянкіна водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «НYUNDAI VELOSTER» реєстраційний номер НОМЕР_3 на правому заокругленні проїжджої частини дороги, не вибрала в даних дорожніх умовах безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням автомобіля, в результаті чого допустила виїзд керованою нею автомобіля на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення із автомобілем «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , був травмований, якому було заподіяно наступні тілесні ушкодження: тупа поєднана травма тіла у вигляді закритої травми грудної клітини з травматичним розривом лівої легені ускладненого травматичним пневмотораксом, закрита травма черевної порожнини з розривом селезінки, ускладненого гемоперитонеумом, травматичний шок І ступеню, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Між порушенням водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.1 ПДР України, та настанням наслідків у виді спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.

Таким чином ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 2 КК України, оскільки порушила правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, визнала повністю та покаялась у скоєному, пояснивши при цьому суду, що вона дійсно рухалась 16 червня 2024 року біля 16-30 год. по АДРЕСА_3 у бік КРЕС на належному їй автомобілі «НYUNDAI VELOSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 в дощову погоду зі швидкістю біля 50-60 км/год. Перед перехрестям із закругленням вона загальмувала, однак її автомобіль через слизьке покриття занесло в некерованому стані на зустрічну смугу для руху, де рухався автомобіль «ВАЗ 2108» під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого на зустрічній смузі сталось зіткнення її автомобіля із автомобілем ВАЗ 2108, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження. Вона залишилась на місці ДТП, а після складання необхідних матеріалів працівниками поліції направилась до лікарні, де перебував потерпілий, сплативши лікування останнього. В подальшому вона повністю відшкодувала завдану злочином шкоду ОСОБА_5 , у якого до неї претензій немає. Також вона активно сприяла слідству. На підставі переліченого вона щиро розкаюється у скоєному, просить її не судити суворо, не позбавляти свободи та не позбавляти водійських прав, оскільки їй треба відвозити дітей до секцій та доглядати за літніми батьками, які є переселенцями та не знають міста.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив свідчення ОСОБА_3 повністю, вказуючи, що йому було з боку потерпілої повністю відшкодовано завдану внаслідок ДТП 16 червня 2024 року шкоду, до якої він жодних претензій не має, тому просив суд не судити її суворо та не позбавляти свободи.

Оскільки обвинувачена повністю визнала свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, та після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч. 3 ст. 349 КПК, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, й така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та, отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК відноситься до тяжкого однак неумисного злочину, особу винної та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданої потерпілому шкоди.

Таким чином при призначенні обвинуваченій покарання в межах санкції ст. 286 ч. 2 КК, в суду наявні підстави для застосування до ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті кримінального закону.

При цьому обвинувачена не судима, раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, одружена, маючи на утриманні двох малолітніх дітей, та за місцем проживання характеризується позитивно.

Також відповідно до досудової доповіді від 28 серпня 2024 року, складеної відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , вбачається, що Покровський районний відділ філії «Центр пробації» у Дніпропетровській області вважав, що зібрані матеріали свідчать про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції її від суспільства із доцільністю покладення обов`язку, передбаченого ст. 76 КК України, щодо не виїзду за межі України без погодження з органом пробації.

Отже, суд при призначенні покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, виходячи з положень ст. 75 КК України, враховуючи необережність кримінального правопорушення, данні особи обвинуваченої та обставин справи, думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання винній, у свою чергу дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування призначеного їй покарання в умовах ізоляції від суспільства, зважаючи на можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та покладенням на неї низки обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

За ст. 77 КК України в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Отже, суд зазначає, що враховуючи тяжкість злочину, того факту, що санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає як додаткове покарання безальтернативне позбавлення права керувати транспортними засобами, а провина ОСОБА_3 була встановлена у скоєні нею злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, то зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, на чому наполягав прокурор, що на думку суду буде відповідати достатній та справедливій мірі покарання за скоєне ОСОБА_3 правопорушення.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з винної особи на користь держави.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно із ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки щодо періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1514,56 грн.

Речові докази: автомобіль «НYUNDAI VELOSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_3 , - залишити ОСОБА_3 ;

автомобіль «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий ОСОБА_5 , - залишити ОСОБА_5 ;

ДВД-диск з відеозаписом події ДТП від 16.06.2024 року, наданий ОСОБА_3 , долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним за ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1