Справа № 646/6130/24
№ провадження 1-кп/646/872/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000334 від 02.02.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Куп`янськ, Харківської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, тимчасово не працюючої, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

встановив:

17.01.2024, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 дізналась про смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В свою чергу ОСОБА_3 , не маючи на той час постійного джерела доходів, скориставшись нагодою, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, користуючись дружнім зв`язком із сім`єю Пуніних та абсолютною довірою, погодилася виконати прохання дружини ОСОБА_7 ОСОБА_8 , а саме: допомогти в похованні ОСОБА_7 .

Отримавши згоду ОСОБА_3 в здійсненні зазначених дій, ОСОБА_8 , повіривши в істинність намірів ОСОБА_3 допомогти, довіряючи останній, передала їй банківську карту банку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належала померлому ОСОБА_7 та на яку перевела грошові кошти донька ОСОБА_6 в сумі 15200 гривень, та повідомила ОСОБА_3 pin-код зазначеної банківської картки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, діючи умисно, 17.01.2024 приблизно о 10:00, ОСОБА_3 підійшла до банкомату, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та використавши банківську карту банку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та pin-код від неї, здійснила зняття готівкових коштів потерпілої ОСОБА_6 в сумі 8000 грн.

Після чого, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що повертати грошові кошти в сумі 8000 грн. не має наміру та користуючись довірою потерпілої ОСОБА_6 , обернула вказані грошові кошти на власні потреби, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, повторно, ОСОБА_3 , будучи обізнаною, що на банківській картці «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належала померлому ОСОБА_7 , залишились грошові кошти ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_6 ,, 19.01.2024 приблизно о 10-00 год., підійшла до банкомату, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та використавши банківську карту банку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та pin-код від неї, здійснила зняття готівкових коштів потерпілої ОСОБА_6 в сумі 5200 грн.

Після чого ОСОБА_3 усвідомлюючи, що повертати грошові кошти в сумі 5200 грн не має наміру та користуючись довірою потерпілої ОСОБА_6 , обернула вказані грошові кошти на власні потреби, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначала про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, зібраними матеріалами справи та необхідність призначення останній покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України, та остаточно на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на 2 роки, із можливістю застосування ст. 75 КК України, а також прокурор просила вирішити питання щодо речових доказів та судових експертиз.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, визнала у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчиненого злочину, надала пояснення щодо місця, часу, способу вчинення кримінальних правопорушень так, як вони встановлені судом. Щиро розкаювалася у вчиненому. Цивільний позов потерпілої визнала у повному обсязі. Попросила пробачення у потерпілої. Просила суворо її не карати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 вказала, що цивільний позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Крім того, не заперечувала проти застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини, а також те, що вона не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності її позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів досудового розслідування, а саме даних, що характеризують особу обвинуваченої.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.

Дії ОСОБА_3 за епізодом від 17.01.2024 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Дії ОСОБА_3 за епізодом від 19.01.2024 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що вона на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, незаміжня, раніше не судима.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного злочину.

Якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК України).

Згідно із приписами ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину відповідно, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку прокурора, позицію потерпілої, яка підтримала цивільний позов та вважала за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та зазначала про необхідність застосування положень ст. 75 КК України, суд приходить до переконання щодо необхідності призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України та у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, та про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, у зв`язку із чим вона може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої ст.ст. 69, 69-1КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_3 слід визначити у відповідності до ч. 1. ст. 70 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами.

Щодо вирішення питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 .

За змістом частин 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15 000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 30 000, 00 грн. внаслідок вчинення кримінальних правопорушень. Під час судового засідання, зазначений розмір учасниками справи не оспорювався. Обвинуваченою визнаний у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає доведеним розмір майнової та моральною шкоди, завданої потерпілій.

Із досліджених судом матеріалів, вбачається що ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 звільняється від призначеного покарання з випробуванням, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок та суму завданої моральної шкоди у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню: банківську картку банку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , після набрання цим вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1