Справа № 736/1456/24
Номер провадження 1-кп/736/133/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Корюківка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 31.05.2024 за №0000124 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Семаківці, Городенківського району, Івано - Франківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого вищу освіту, одружений, депутатом не являється, не працюючого, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» Національна поліція є правоохоронним органом.

31.05.2024 інспектор сектору реагування патрульної поліції Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_6 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_7 виконували свої службові обов`язки по охороні громадського порядку, визначені Законом України «Про Національну поліцію», посадовими інструкціями, та під час патрулювання 31.05.2024 близько 06 год. 55 хв., на автодорозі поблизу домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , виявили дорожньо-транспортну пригоду за участі військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07 год. 06 хв. ОСОБА_3 , знаходячись на місці дорожньо-транспортної пригоди, поблизу домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що є громадським місцем, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, безпричинно почав голосно кричати та ображати ненормативною лексикою громадянку ОСОБА_5 , після чого з метою надання своїм діям ознак реальної погрози, схопив до рук ввірений йому у службове користування пістолет ТТ НОМЕР_4, який лежав у салоні його автомобіля та почав розмахувати ним в сторону ОСОБА_5 . Присутні поліцейські, з метою припинення протиправних дій ОСОБА_3 та попередження вчинення ним інших правопорушень, виконуючи свої обов`язки по охороні громадського порядку, відповідно до ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» застосували відносно останнього фізичну силу та вихопили з його рук зброю.

В подальшому, в цей день та час, ОСОБА_3 продовжив грубо порушувати громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що останні є працівниками поліції, являються представниками влади та виконують службові обов`язки з охорони громадського порядку, оскільки вказані особи прибули на місце події у складі наряду на службовому автомобілі, були одягнені у формений одяг Національної поліції України з закріпленими на ньому нагрудними жетонами, чинив опір перешкоджаючи їх законній діяльності з охорони громадського порядку та припинення правопорушень, а саме штовхав ОСОБА_7 і ОСОБА_6 намагаючись нанести удари руками, погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лексикою в їх бік та зірвав шеврон з однострою ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язаному з опором представникові влади, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

27 червня 2024 року між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471,473, 474 КПК України було укладено угоду про примирення, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 296 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому не заперечив проти затвердження зазначеної угоди, а також вказав на можливість призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, просив суд затвердити укладену між ним та потерпілою угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований у результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпіла ОСОБА_5 , просила суд затвердити укладену між нею та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілої, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив діяння, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, а саме у хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язаному з опором представникові влади, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України суд визнає, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання, передбачена ст. 67 КК України суд визнає, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що він є військовослужбовцем, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, за місцем служби та навчання характеризується позитивно, тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з застосуванням статтями 75,76 КК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення суд враховує, що її умови не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпіла, визначена в межах санкцій ч. 3 ст. 296 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілої та обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473, ст. ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Укладання угоди є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

Також судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись статтями 314, 374, 473, 474, 476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 27 червня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 31.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов?язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 04.06.2024 на пістолет ТТ НОМЕР_2 року виготовлення - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні: пістолет ТТ НОМЕР_4 1939 року виготовлення, після набранням вироком законної сили - повернути відповідальним службовим особам військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_3 .

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Чернігівського апеляційного суду через Корюківський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1