Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2024 року м. Рівне

Справа № 563/95/24

Провадження № 11-кп/4815/328/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000167 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_5 на вирок Корецького районного суду Рівненської області від 26 лютого 2024 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Корець Рівненської області, де проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и л а :

Вироком Корецького районного суду Рівненської області від 26.02.2024 ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 125 КК до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.

На підставі ст. 71, п.4 ч.1 ст. 72 КК, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 18.10.2023, та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 25 днів.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 11 грудня 2023 року близько 18 год. 00 хв. за місцем свого проживання, що за адресою.: АДРЕСА_1 , в ході суперечки з матір`ю ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс їй один удар долонею лівої руки в голову в область щелепи. Внаслідок чого остання впала та вдарилася задньою частиною голови об землю. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці підборіддя справа з розповсюдженням на праву підщелепну ділянку, крововиливу на шкірі верхньої губи зліва, садна на слизовій оболонці верхньої губи зліва з переходом на її червону кайму, садна на слизовій оболонці нижньої губи посередині, садна в тім`яно-потиличній ділянці голови посередині, які згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться, як кожне окремо, до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить цей вирок скасувати та закрити дане кримінальне провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у зв`язку із відмовою ОСОБА_5 від підтримання обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Обґрунтовує свої вимоги апелянт тим, що він свою вину визнає частково, оскільки не мав умислу на нанесення матері тілесних ушкоджень - він просто штовхнув її, а не вдарив. Вказав, що потерпіла не має до нього жодних претензій, він попросив у неї вибачення. Водночас, місцевий суд не роз`яснив йому, кримінальне провадження можна закрити у зв`язку із відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_5 , з підстав, аналогічних викладеним в апеляційній скарзі обвинуваченого, також просить цей вирок скасувати та закрити дане кримінальне провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК, у зв`язку з її відмовою від підтримання обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

При цьому, потерпілою ОСОБА_5 було подано заяву про відмову від обвинувачення у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , яку вона підтримала під час апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційні скарги та просила закрити кримінальне провадження, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які також підтримали апеляційні скарги й просили закрити дане кримінальне провадження, прокурора ОСОБА_4 , яка просила залишити вирок без змін, оскільки дане кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить таких висновків.

За приписами ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів цього кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК, а саме у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 (його матері).

Згідно з приписами ч.4 ст. 26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до положень п.7 ч.1, ч.7 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених КПК, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством. Якщо обставини, передбачені п.7 ч.1 цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема ч.1 ст. 125 КК (ч.1 ст. 477 КПК). При цьому, як визначено ч.1 ст. 417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу та закриває кримінальне провадження.

Водночас колегія суддів зауважує, що зі змісту обвинувального акту не вбачається, що інкримінований ОСОБА_6 акт агресії був одним з епізодів у атмосфері домашнього насильства, що склалася між обвинуваченим і його матір`ю, а формулювання обвинувачення не свідчить про те, що насильство було зумовлено певним дискримінаційним ставленням до потерпілої.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 07.04.2020 у справі №647/1931/19 дійшов висновку, що посилання лише на те, що потерпілим від злочину є член сім`ї обвинуваченого, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Конвенцією Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та законом, що ухвалено з метою її імплементації.

Для того, щоб обґрунтувати застосовність виключення щодо домашнього насильства у п.7 ч.1 ст. 284 КПК до конкретного випадку, обвинувачення має довести обставини, які свідчать, що потерпіла від інкримінованого злочину особа є у той же час і жертвою домашнього насильства.

Також при вирішенні питання про застосування п.7 ч.1 ст. 284 КПК, суди мають розглянути докази, що стосуються ризику повторення злочину, існування загрози здоров`ю та безпеці потерпілого, поточного стану стосунків між потерпілим та обвинуваченим, наслідків продовження кримінального переслідування всупереч волі потерпілого, історії взаємовідносин, включаючи попередні випадки насильства тощо.

Окрім того, як наголосив Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2023 року у справі № 496/4142/14-к, якщо суспільно небезпечне діяння пов`язане саме з домашнім насильством, то сторона обвинувачення має про це обов`язково зазначити у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті, а на обґрунтування своєї позиції надати відповідні докази.

Під час апеляційного розгляду як обвинувачений, так і потерпіла, ствердили, що вони примирились, на даний час між ними нормальні сімейні стосунки. Крім того, ОСОБА_6 вказав, що він не мав умислу та не бажав спричинити своїй матері тілесні ушкодження, він не вчиняв стосовно неї домашнього насильства.

Також колегія суддів враховує, що матеріали даного кримінального провадження не містять відомостей щодо випадків вчинення ОСОБА_6 психологічного чи фізичного насильства відносно своєї матері, притягнення його до адміністративної відповідальності за такі дії.

Доказів на спростування вказаних обставин прокурором у судовому засіданні надано не було, а тому колегія суддів не приймає до уваги твердження сторони обвинувачення щодо неможливості закриття цього кримінального провадження у зв`язку з тим, що дане кримінального правопорушення пов`язане з домашнім насильством.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить висновку щодо необхідності закриття даного кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок вирок Корецького районного суду Рівненської області від 26 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_6 скасувати.

Кримінальне провадження №0000167 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК, у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3