КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/369/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 539 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.04.2024, якою клопотання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, громадянина України, із середньо - спеціальною освітою, неодруженого, без утриманців, безробітного, зареєстрованого та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-28.08.2000 вироком Ватутінського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років з конфіскацією майна; звільнений 16.05.2002 умовно-достроково на 10 місяців 27 днів;

-06.09.2002 вироком Попельнянського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

-22.01.2004 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-10.12.2007 вироком Попельнянського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-21.02.2008 вироком Бердичівського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-23.06.2011 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;

-07.12.2011 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; звільнений 19.04.2013 умовно-достроково на 4 місяці 29 днів;

-11.10.2013 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

-22.11.2013 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-31.10.2016 вироком Бутирського районного суд м. Москви за ч. 1 ст. 161, ст. 73 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк тривалістю один рік;

-21.02.2017 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки;

-17.05.2017 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки;

-08.12.2017 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.04.2018 вирок змінено в частині призначення покарання, ОСОБА_8 постановлено вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2017 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України - виконувати самостійно;

-03.12.2019 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 26.08.2020 звільнений від відбування строку покарання по відбуттю строку покарання;

-27.04.2022 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки;

-01.09.2022 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо нього задоволено, замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, на обмеження волі на строк 1 рік 5 місяців 23 дні.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда постановлено задовольнити клопотання, подане засудженим ОСОБА_8 , про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.

В обґрунтування постановленого судового рішення судом першої інстанції зазначено про те, що засуджений відбув більше половину строку призначеного покарання, про встановлення під час судового розгляду достатності підстав, що свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення, довів вказане своєю поведінкою та ставленням до праці, а тому застосування положень ст. 82 КК України у даному випадку можливе.

Із судовим рішенням суду першої інстанції не погоджується прокурор, який оскаржує його в апеляційному порядку та в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

ОСОБА_8 має дванадцять судимостей, які не зняті і непогашені у встановленому законом порядку.

Засуджений раніше звільнявся від подальшого відбування покарання умовно-достроково, але протягом невідбутих строків покарання знову вчиняв нові кримінальні правопорушення.

На підставі п. 3) ч. 4 ст. 82 КК України заміна ОСОБА_8 покарання більш м`яким могла бути здійснена лише після відбуття ним 2/3 строку призначеного покарання, а не половини, як у даному випадку.

Мотиви постановленого судом рішення, за яких ОСОБА_8 замінено покарання більш м`яким вже після відбуття ним половини призначеного строку покарання не наведені.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, який просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 82 КК України : особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням; заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», п. 2, - Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: б) при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення; п. 17, - суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину,

праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як убачається з матеріалів клопотання, зважаючи на поведінку та додержання вимог режиму ОСОБА_8 , не встановлено достатності підстав, що беззаперечно і безсумнівно свідчили б про те, що засуджений став на шлях виправлення, довів вказане своєю поведінкою.

Матеріалами клопотання встановлено: ОСОБА_8 до засудження офіційно не працевлаштований (безробітний), має постійне місце проживання, де проживав із батьками, багаторазово судимий, переважною більшістю за вчинення умисних, корисливих злочинів, проти власності, зокрема й тяжких.

Востаннє засуджений вироком за вчинення умисного кримінального правопорушення проти власності, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.

Кінець строку покарання: 01 жовтня 2025 року.

Відповідно щодо соціально-психологічних характеристик особи засудженого ОСОБА_8 : вперше притягнутий до кримінальної відповідальності у 14 років; у сукупності в установах відбування покарань у виді позбавлення та обмеження волі провів 20 років; навчається у «Кропивницькому навчальному центрі (№6)» за спеціальністю «слюсар-ремонтник»; в установі відбування покарань працює; до затримання мав неофіційний підробіток, часто сезонний, частковий дохід мав від вчинення крадіжок; до засудження зловживав алкогольними напоями, вчиняючи протиправні вчинки під дією алкоголю, під дією алкоголю не повною мірою усвідомлює наслідки своїх дій, заперечує зв`язок вживання алкоголю з підвищенням агресивності; зрідка до затримання вживав психоактивні речовини, наркотичні засоби (канабіс); має три заохочення.

ОСОБА_8 має середній ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб. Наявний фактор ризику: відсутність відповідних висновків з минулих помилок.

Комісією установи (ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)») 21.03.2024 відмовлено у застосуванні положень ст. 82 КК України, у зв`язку із відсутністю стійких соціальних зв`язків у засудженого, а також через те, що будучи неодноразово звільненим на підставі ст. 75, ст. 81 КК України, ОСОБА_8 знову вчиняв злочини, проявляючи стійку схильність до вчинення кримінально караних вчинків.

Слід також зауважити, що, попередньо, щодо засудженого застосовувались положення ст. 75 КК України, і ОСОБА_8 звільнявся від відбування покарання з випробуванням, йому надавався шанс стати на шлях виправлення без відбування покарання.

Також стосовно ОСОБА_8 застосовувались й положення ст. 81 КК України, він звільнявся від подальшого відбування призначеного вироками покарання умовно-достроково.

ОСОБА_8 засуджений 28.08.2000 вироком Ватутінського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років з конфіскацією майна; звільнений 16.05.2002 умовно-достроково на 10 місяців 27 днів, але

06.09.2002 засуджений вироком Попельнянського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України (за сукупністю вироків), до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Також, ОСОБА_8 засуджений 07.12.2011 року вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 15, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, умовно-достроково звільнений 19.04.2013 року із невідбутим терміном покарання 4 місяці 29 днів, однак вже 20.06.2013 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за яке засуджений вироком 11.10.2023.

Отже, майже кожного разу, при звільненні від відбування покарання з випробуванням або при звільненні від подальшого відбування покарання умовно-достроково, ОСОБА_8 вчиняв нове кримінальне правопорушення.

Відтак, виказану довіру суспільства ОСОБА_8 не виправдав.

Вказане свідчить про те, що застосування стосовно ОСОБА_8 заохочувальних процесуальних заходів не є доцільним та ефективним в аспекті виправлення засудженого та його перевиховання, і, як свідчать дані матеріалів клопотання, засуджений не бажає стати на шлях виправлення, соціюватись, і становить суспільну небезпеку.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: п. 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З огляду на вказане вище та зважаючи на вимоги п.3) ч. 4 ст. 82 КК України, застосування положень ст. 82 КК України у даному випадку неможливе.

Відтак, зважаючи на зазначені вище обставини, та наведені вище положення закону України про кримінальну відповідальність та Постанови Пленуму ВСУ, колегія суддів наразі не убачає підстав до застосування щодо засудженого положень ст. 82 КК України.

Тож, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про заміну ОСОБА_8 покарання більш м`яким, застосувавши щодо останнього положення ст. 82 КК України.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги прокурора визнаються слушними, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасовується.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.04.2024, якою клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_8 задоволено, скасувати.

Клопотання, внесене подане засудженим ОСОБА_8 , про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі, залишити без задоволення.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4