УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/8880/24

Провадження №1-кс/712/3709/24

06.08.2024 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 22.05.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001320 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси 24.07.2024 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 22.05.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001320 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001320 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України. Вказане кримінальне провадження внесено до ЄРДР на виконання ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.10.2023 у справі № 695/4047/23, якою зобов`язано уповноважених осіб Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області внести відомості до ЄРДР, які містяться у заяві ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.10.2023 за фактом вчинення відносно заявника злочину привласнення працівниками Чорнобаївського РВП ГУНП в Черкаській області належного ОСОБА_3 майна, яке було незаконно вилучене у нього у ході обшуку на території його домоволодіння, та у подальшому не повернуто заявнику, незважаючи на постановлення ухвали слідчого судді від 19.05.2022 у справі №709/2447/18 про скасування арешту та повернення майна. Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 22.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001320 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України. Вказана постанова мотивована тим, що заявником не надано жодних документів на підтвердження факту завдання йому майнової шкоди. Заявник із вказаною постановою не погоджується та вважає, що вона підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідчий, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду скарги не прибув, що відповідно до положень ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, а також надані слідчим матеріали кримінального провадження у режимі таємниці слідства, слідчий суддя зазначає про таке.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001320 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

Вказане кримінальне провадження внесено до ЄРДР на виконання ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.10.2023 у справі № 695/4047/23, якою зобов`язано уповноважених осіб Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області внести відомості до ЄРДР, які містяться у заяві ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.10.2023 за фактом вчинення відносно заявника злочину привласнення працівниками Чорнобаївського РВП ГУНП в Черкаській області належного ОСОБА_3 майна, яке було незаконно вилучене у нього у ході обшуку на території його домоволодіння, та у подальшому не повернуто заявнику, незважаючи на постановлення ухвали слідчого судді від 19.05.2022 у справі №709/2447/18 про скасування арешту та повернення майна.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 22.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001320 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, оскільки ОСОБА_3 жодних документів, які б підтверджували факт завдання йому майнової шкоди не надано, у тому числі на запит слідчого, яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, позовна заява не подана.

Вважаючи протиправною постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 22.05.2024, ОСОБА_3 звернувся з даною скаргою до суду.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з ч. 1 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерлілим.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, щоб вони кореспондували нормам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Відповідно до ст.110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

За змістом оскаржуваної постанови слідчого, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за фактом вчинення злочину, який є кримінальним правопорушенням у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг. Об`єктивною стороною вказаних кримінальних правопорушень є вчинення дій, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам, у даному випадку ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 у справі №709/2447/18 скасовано арешт накладений на підставі ухвал слідчого судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02.07.2018 та від 26.09.2018, речові докази та грошові кошти, на які було накладено арешт у кримінальному провадженні №0000437 постановлено повернути ОСОБА_3 .

Доказів повного виконання вказаної ухвали слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 у справі №709/2447/18, слідчому судді у межах розгляду даної скарги не названо та не надано.

Таким чином, на підставі викладеного вище, дослідивши постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 22.05.2024, слідчий суддя приходить до висновку про її скасування, так як вона є не вмотивованою та передчасною, оскільки викладені слідчим в постанові мотиви відмови у визнанні потерпілою обмежуються лише констатацією того, що на даний час не зібрано достатніх доказів для визнання особи потерпілою, у зв`язку з чим скарга підлягає у цій частині задоволенню, а постанова про відмову у визнанні потерпілим скасуванню.

Щодо зобов`язання слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, слідчий суддя зазначає про таке.

Згідно з ч. 5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що відповідно до положень чинного КПК України до повноважень слідчого судді не віднесено право зобов`язувати слідчого вчинити певні дії та визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки такі дії за своєю суттю свідчать про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 01.12.2022 у справі № 522/7836/21) у задоволенні скарги в цій частині належить відмовити, оскільки це є дискреційними (виключними) повноваженнями слідчого.

Щодо строку звернення з даною скаргою, слдічий суддя зауважує, що у матеріалах кримінального провадження № 0001320 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України відсутні докази належного направлення та вручення ОСОБА_3 оскаржуваної постанови.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що скаржником дотримано визначений положеннями КПК строк для звернення з даною скаргою до суду.

Керуючись ст. 2, 9, 55, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

УХ ВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 22.05.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001320 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Копію ухвали вручити скаржнику для відома та надіслати Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5