Справа № 461/9046/24
Провадження № 1-кс/461/7026/24
УХВАЛА

04.12.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якій просить наступне:

-прийняти його заяву про кримінальне правопорушення ознаками ст. 289 КК внести відповідні відомості за його заявою відповідно до ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань;

-з моменту внесення таких відомостей надати йому, як потерпілому, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, повідомлення про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування відповідно до ч.1. ст. 214 КПК України на його EMAIL;

- невідкладно розпочати досудове розслідування відповідно до ч.1. ст. 214 КПК України у формі попереднього слідства;

- розглянути справу за його участі в режимі відеозв`язку відповідно до ч. 41 ст. 336 КПК України, про що належно його повідомити на телефон або email;

- стягнути з ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЛЬВІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ОСОБА_4 Код від 07.11.2015, номер запису: 07, ЛЬВІВСЬКА область, місто ЛЬВІВ, площа ГЕНЕРАЛА ГРИГОРЕНКА, будинок 3 e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Контакти: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 на користь позивача ОСОБА_3 НОМЕР_4 , виданий Тернопільським МВ УМВС України 27.07.1999 витрати на професійну правову допомогу, відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК та п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК в розмірі 4000 грн, надавши позивачу виконавчий лист;

-належно дослідити доказ прослухавши в судовому засіданні записи аудіодзвінків, де він залишив заяву на лінії 102.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 , окрім цитування положень ратифікованих Україною міжнародних договорів та нормативних актів, а також чинного національного законодавства, покликається, серед іншого, на наступне.

«Отже, разом з позовом Я заявляю вимогу про стягнення із Тернопільське районне управління поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області бул. Шевченка 10, м Тернопіль тел. НОМЕР_5 Код від 07.11.2015 номер запису: 0009946 на свою користь витрати на правничу допомогу. На підтвердження вимог слід посилатися на договір про надання правової допомоги (Додаток 2), копія квитанції згідно акту прийому-передачі (Додатки 1, 2).

Я подав заяву, як потерпілий про скоєння злочину з проханням внести в ЄРДР від 29.09.2024 шляхом звернення на лінію 102. Номер звернення на лінію 102 №188/233/633. Поліція відповіла на моє звернення, чим підтвердила факт написання заяви. (Додаток 3)

На даний момент немає доказів внесення заяви в ЄРДР.

На підставі договору про професійну правничу допомогу (Додаток 1), я оплатив послуги адвокату для звернення в суд (Додаток 2).

Відокремлений підрозділ не є юридичною особою, а тому не може від свого імені відкривати рахунки, набувати майно, нести юридичну відповідальність. В той же час юридична особа може наділяти свій відокремлений підрозділ майном для здійснення його діяльності, відкривати рахунки для обслуговування виключно відокремленого підрозділу.

Керівник відокремленого підрозділу може називатись як завгодно (директор, керуючий, голова, ректор, головний інженер тощо), однак діє від імені юридичної особи на підставі довіреності.

Юридична особа несе повну юридичну відповідальність по зобов`язаннях, що виникають з діяльності її відокремленого підрозділу.

Відокремлені підрозділи не підлягають державній реєстрації (оскільки державна реєстрація означала б, що відокремлений підрозділ є юридичною особою), але інформація про відокремлений підрозділ вноситься до ЄДР до запису про юридичну особу, яка їх утворює.

Державний реєстратор видає виписку з ЄДР про внесення запису про відокремлений підрозділ. Відокремленим підрозділам присвоюється ідентифікаційний код, для них може бути виготовлено печатку. У зв`язку із присвоєнням відокремленим підрозділам ідентифікаційного коду, до КОПФГ включено відповідний код, однак відокремлений підрозділ (філія, представництво) не є організаційно-правовою формою, оскільки не є юридичною особою.

Найменування відокремленого підрозділу повинно містити слова «відокремлений підрозділ» («філія», «представництво» тощо) та вказувати на належність до юридичної особи, яка створила зазначений відокремлений підрозділ.

Відокремлений підрозділ діє на підставі статуту, положення, наказу тощо.

Стаття 214 КПК України вказує на те, що слідчий зобов`язаний в будь-якому разі зареєструвати повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та внести відповідні дані до Єдиного Державного Реєстру Досудових Розслідувань. Слідчий не має жодних законних підстав у реєстрації повідомлення в ЄРДР, навіть, якщо на його думку, таке повідомлення не свідчить про вчинення кримінального правопорушення.

Відомості викладені мною в заяві повинні негайно, але не пізніше 24 годин після подання заяви бути внесенні до ЄРДР відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України. При цьому, у відповідності до ч.5 ст. 214 КПК України до ЄРДР вносяться саме ті обставини, які були наведені заявником у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення.»

У судовому засіданні 13.11.2024 ОСОБА_3 подану ним скаргу підтримав з мотивів наведених у ній, а також клопотанні надісланому до суду за допомогою системи «Електронний суд» 13.11.2024. У наведеному клопотанні скаржник, серед іншого, зазначив, що подзвонив на лінію НОМЕР_6 , попросив переключити його на лінію 102 міста Львова, а тому він вважає, що звернувся до юридичної особи Головне управління Національної поліції у Львівській області. Також, скаржник вказав, що звертається до суду як потерпілий. У подальшому, за клопотанням скаржника, в ході розгляду справи було оголошено перерву. 04.12.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_3 про проведення розгляду справи за його відсутності.

Представник Головного управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання не з`явився, суб`єкт оскарження про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З урахуванням наведених положень чинного законодавства, а також зважаючи на подану скаржником заяву про слухання справи за його відсутності, обставин які зумовлюють неможливість проведення розгляду скарги, внаслідок неявки уповноваженого представника суб`єкта оскарження, не встановлено.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи скаржника, приходжу до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

З дослідженої в ході розгляду справи заяви скарги слідчому судді встановлено, що у ній скаржник вказує Головне управління Національної поліції у Львівській області як відповідача, хоча наведені вище положення п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, вказують на те, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, а не «відповідача».

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 у прохальній частині скарги просить належно дослідити доказ прослухавши в судовому засіданні записи аудіодзвінків, де він залишив заяву на лінії 102, такого доказу при подачі скарги до суду до неї не долучено.

Крім того, ОСОБА_3 у скарзі наведено наступне: «Я заявляю вимогу про стягнення із Тернопільське районне управління поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області бул. Шевченка 10, м Тернопіль тел. НОМЕР_5 Код від 07.11.2015 номер запису: 0009946 на свою користь витрати на правничу допомогу.»

Водночас, Тернопільське районне управління поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області не є стороною даного провадження.

Зазначені обставини, самі по собі, не можуть бути підставою для повернення скарги чи відмови у відкритті провадження у справі, а тому з метою уникнення надмірного формалізму, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість призначення розгляду скарги по суті.

З метою забезпечення повноти та об`єктивності розгляду справи, за клопотанням скаржника, було оголошено перерву та надано можливість ОСОБА_3 надати відповідний доказ для дослідження в судовому засіданні.

В ході розгляду скарги встановлено наступне.

За твердженням скаржника, яке було озвучено ним в судовому засіданні, оскаржена ним бездіяльність стосується невнесення відомостей за його повідомленням (заявою) про вчинення злочину.

Крім того, згідно скарги та пояснень ОСОБА_3 в судовому засіданні, повідомлення (заява) про злочин було здійснено ним на єдиний телефонний номер систему екстреної допомоги населенню 112.

Так, скаржник вказав, що перебуваючи на території Тернопільської області він зателефонував за вказаним номером, повідомив про вчинення по відношенню до нього (його майна) кримінального правопорушення. Крім того, скаржник вказав на те, що під час спілкування з оператором він просив з`єднати його з уповноваженими представниками поліції у Львівській області.

З цього приводу, слід відзначити наступне.

Згідно ст.ст . 4, 5 ЗУ «Про систему екстреної допомоги населенню за єдиним телефонним номером 112» основними принципами функціонування системи 112 є оперативне цілодобове невідкладне реагування на екстрені комунікації та комплексний підхід до надання екстреної допомоги населенню.

Регулювання системи 112 здійснюється Кабінетом Міністрів України, Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У свою чергу, згідно п. 1, 2, 5, 9, 11, 12 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, прийняття заяв (повідомлень) незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснює цілодобово, безперервно та невідкладно орган (підрозділ) поліції, до якого надійшла така інформація.

Заяви (повідомлення) можуть бути усні або письмові:

усні заяви (повідомлення) від осіб уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції або інший поліцейський, до повноважень якого це належить, вносить до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (додаток 2);

під час особистого звернення заявника до органу (підрозділу) поліції із письмовою заявою (повідомленням) уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції її (його) приймає і реєструє.

Особу, яка заявляє або повідомляє про кримінальне правопорушення, уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції або інший поліцейський попереджає про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, передбачену статтею 383 Кримінального кодексу України.

Заява (повідомлення), що надходить телефоном за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», реєструється в ІКС ІПНП з автоматичним присвоєнням порядкових номерів ЄО.

Інформацію, яка надійшла до органу (підрозділу) поліції, про кримінальне правопорушення та іншу подію, вчинені на території обслуговування іншого органу (підрозділу) поліції, уповноважена службова особа невідкладно реєструє в ІКС ІПНП (журналі ЄО) та невідкладно інформує про це той орган (підрозділ) поліції, на території обслуговування якого сталася така подія. Орган (підрозділ) поліції, на території обслуговування якого сталася така подія, реєструє невідкладно указане повідомлення до ІКС ІПНП (журналі ЄО). Реєстраційний номер ІКС ІПНП (журналу ЄО) поінформованого органу (підрозділу) поліції уповноважена службова особа також уносить в ІКС ІПНП (журнал ЄО).

Передавати з одного територіального (відокремленого) підрозділу поліції до іншого територіального (відокремленого) підрозділу поліції матеріали з відомостями, що вказують на кримінальне правопорушення, незалежно від місця його вчинення, без їх реєстрації в ІКС ІПНП (журналі ЄО) та внесення цих відомостей до ЄРДР заборонено.

Поліцейський органу (підрозділу) поліції, якому доручено розгляд заяви або повідомлення про іншу подію та прийняття відповідного рішення в межах Закону України «Про звернення громадян» або Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі встановлення в матеріалах відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, невідкладно рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. Керівник органу (підрозділу) поліції або особа, яка виконує його обов`язки, доручає уповноваженій службовій особі невідкладно зареєструвати рапорт працівника поліції в ІКС ІПНП (журналі ЄО) та не пізніше 24 годин з моменту реєстрації надіслати зазначені матеріали до органу досудового розслідування органу (підрозділу) поліції для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Заяви (повідомлення), що надійшли до органу (підрозділу) поліції з використанням засобів поштового зв`язку, мережі Інтернет, електронного зв`язку (електронні звернення), через контактні центри державної установи «Урядовий контактний центр» та телефонну «гарячу лінію» Національної поліції України, служби діловодства реєструють та невідкладно передають керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. Керівник органу (підрозділу) поліції або особа, яка виконує його обов`язки, невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту реєстрації в службах діловодства заяв (повідомлень) приймає рішення щодо їх реєстрації в ІКС ІПНП (журналі ЄО) для подальшого розгляду відповідно до законодавства України.

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ цього ж Порядку встановлено, що заяви (повідомлення), що надійшли до чергових служб центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції телефоном чи під час особистого звернення громадян, уповноважені службові особи реєструють в ІКС ІПНП (журналі ЄО) та невідкладно передають до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня, на території обслуговування яких сталася подія, із зазначенням в ІКС ІПНП (журналі ЄО) номера реєстрації в ЄО відповідного органу (підрозділу) поліції. Про зареєстровані в ІКС ІПНП (журналі ЄО) центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції заяви (повідомлення) уповноважена службова особа невідкладно з моменту реєстрації інформує керівництво відповідного органу поліції. За дорученням керівництва центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції уповноважена службова особа такі заяви і повідомлення та рапорти невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту реєстрації надсилає до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня за місцем учинення кримінального правопорушення та іншої події.

Заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІКС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення. Керівник головного управління Національної поліції та його територіального (відокремленого) підрозділу поліції або особа, яка виконує його обов`язки, у разі встановлення в отриманій(ому) від уповноваженої службової особи заяві (повідомленні) відомостей, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно повертає її (його) до чергової служби для передавання до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Відповідно до п. 3, 16, 17 розділу І Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 № 357, з метою отримання електронних комунікаційних послуг і оперативного реагування на заяви і повідомлення про правопорушення або події як кінцеве (термінальне) обладнання в органах (підрозділах) поліції використовуються телефони (стаціонарні, мобільні), радіостанції, планшетні пристрої та інші засоби зв`язку.

До складу оперативно-диспетчерської служби входять працівники підрозділу «102», диспетчери, оперативні чергові, їх помічники, посадові особи підрозділу електронного моніторингу, які здійснюють екстрені комунікації та обробляють інформацію про них, здійснюють інформаційну підтримку і координацію дій підрозділів екстреної допомоги населенню та контроль за наданням такої допомоги.

Для забезпечення обробки екстрених комунікацій за телефонним номером екстреної служби 102 оперативно-диспетчерська служба може використовувати інформацію, що міститься в базах даних постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг, зокрема:

для абонента фіксованого голосового зв`язку - номер абонента, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), найменування та адресу місцезнаходження кінцевого (термінального) обладнання та інші мережеві ідентифікатори абонента (за наявності);

для абонента мобільного зв`язку - номер абонента та місцезнаходження кінцевого (термінального) обладнання абонента на момент здійснення екстреної комунікації.

У п.п. 4, 12 розділу ІІІ цієї Інструкції встановлено, що в АРМ "оператор "102" зазначаються відомості про дату і час надходження заяви чи повідомлення, заявника (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, місце проживання (реєстрації), місце перебування, абонентський номер, стислий зміст заяви чи повідомлення, орган (підрозділ) поліції, до якого передано повідомлення, та інша інформація.

У разі надходження за скороченим номером "102" заяви або повідомлення про правопорушення або подію, які віднесені до категорій "Альфа" та "Бета", крім обов`язків, визначених пунктом 11 цього розділу, посадова особа, уповноважена на здійснення прийому, опрацювання та реєстрацію заяв і повідомлень громадян про правопорушення або події виконує такі дії:

1) не пізніше ніж за 30 секунд з фактичного часу отримання інформації про правопорушення або події:

проставляє у відповідному діалоговому вікні електронної картки "102" АРМ "оператор "102" системи ІПНП відмітку (позначку) про необхідність здійснення негайного реагування за отриманим повідомленням;

уносить до електронної картки "102" лише початкову інформацію про вид правопорушення або події (визначається з урахуванням можливості настання найбільш тяжких наслідків) та місце його вчинення;

зберігає електрону картку "102", яка автоматично з відповідною позначкою надходить до диспетчера та оперативних чергових ГУНП і ТВП за місцем учинення правопорушення або події;

2) до 2 хв з часу надходження повідомлення:

долучає (за потреби та наявності технічної можливості) до розмови із заявником диспетчера та/або оперативного чергового ГУНП у режимі конференц-зв`язку;

з одночасним заповненням електронної картки "102" продовжує з`ясовувати в заявника (у тому числі разом з диспетчером та/або оперативним черговим ГУНП) його установчі дані або відомості про потерпілого, обставини правопорушення або події, кількість та прикмети осіб, причетних до його вчинення, наявність у них зброї, місце їх перебування або напрямок відходу, наявність осіб, які потребують допомоги, а також іншу актуальну інформацію, необхідну для вирішення службових завдань;

за результатами опрацювання повідомлення повторно зберігає електронну картку "102" з унесеною інформацією про правопорушення або подію;

3) у разі необхідності продовжує з`ясовувати та доповнювати електронну картку "102" інформацією про обставини правопорушення або події, які мають значення для належної організації реагування на нього.

З об`єктивних причин строки опрацювання та передачі повідомлень про правопорушення або події визначених категорій може бути збільшено (алкогольне сп`яніння, хвилювання, мовні вади заявника, ненадання відповіді на запитання тощо).

Наведені в підпунктах 1, 2 пункту 12 цього розділу відомості та порядок їх з`ясування не є вичерпними, їх послідовність може бути змінено, проте вони повинні бути достатніми для належної та своєчасної організації оперативного реагування на правопорушення або подію. У подальшому, за можливості, діє відповідно до пункту 11 цього розділу.

Отже, положення цієї Інструкції, серед іншого, визначають порядок дій диспетчера після отримання повідомлення про правопорушення або подію та не ототожнюють диспетчера з слідчим, прокурором чи дізнавачем. Більше того, у жодному нормативному акті наведеному скаржником чи КПК України відсутні норми, які прирівнюють диспетчера підрозділу «102» до категорії слідчого, прокурора чи дізнавача. Крім того, наведена інструкція розмежовує та окремо визначає таких суб`єктів, як диспетчер, оперативний черговий ГУНП, оперативний черговий чергової частини поліції, начальники органів (підрозділів) поліції або особи, які виконують їх обов`язки, відповідальні посадові особи структурних підрозділів ГУНП, ТВП, територіальних (відокремлених) підрозділів МТО тощо.

Аналіз наведених нормативних актів свідчить про те, що вони визначають певний алгоритм реагування відповідних суб`єктів на повідомлення громадян. До таких повідомлень, серед іншого, можуть бути віднесено заяви про вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, очевидним є те, що безпосередньо диспетчер чи оператор відповідної служби не наділений повноваження самостійно реєструвати заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Так, згідно Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298.

Відповідно до п. п. 1, 2 глави 3 розділу ІІ даного Положення, формування Реєстру розпочинається з моменту внесення до нього Реєстратором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених у заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ним самостійно з будь-якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим, дізнавачем (уповноваженою особою іншого підрозділу) або прокурором до протоколу, який підписується заявником. Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 6 глави 2 розділу І цього ж Положення, реєстратори Реєстру (далі - Реєстратор) - уповноважені службові особи органів прокуратури та органів досудового розслідування, які за допомогою програмних засобів ведення Реєстру з урахуванням повноважень, визначених КПК України та цим Положенням, створюють (редагують) інформацію (електронні форми) про кримінальні правопорушення, осіб, що їх вчинили, та рух кримінальних проваджень, формують витяг з Реєстру тощо.

Реєстраторами є:

прокурори, уповноважені на здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням;

керівники органів прокуратури, які діють у межах повноважень, визначених КПК України;

керівники органів досудового розслідування та органів дізнання, уповноважені на здійснення організації досудового розслідування та дізнання;

службові особи органу Національної поліції, органу безпеки, органу Державного бюро розслідувань, органу Бюро економічної безпеки України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень (далі - слідчий);

службові особи підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного бюро у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків (далі - дізнавач).

З аналізу поданої скарги та пояснень скаржника у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вважає, що уповноважені представники Головного управління Національної поліції у Львівській області допустили бездіяльність щодо неналежного розгляду його заяви про кримінальне правопорушення повідомленої на єдиний телефонний номер систему екстреної допомоги населенню 112.

Разом з тим, в ході розгляду скарги доводи ОСОБА_3 щодо неналежного реагування уповноважених представників Головного управління Національної поліції у Львівській області не знайшли свого підтвердження.

До такого висновку, приходжу виходячи з наступного.

З дослідженого судом аудіозапису звернення ОСОБА_3 встановлено, що він у спілкуванні з оператором служби 112 просить з`єднати його з поліцією у м. Львові, що і було у подальшому зроблено. Під час спілкування скаржник повідомив оператора про викрадення особами які представилися поліцейськими автомобіля, який належить його матері.

Крім того, самим скаржником суду надано копії повідомлень начальника відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області про те, що його телефонне повідомлення розглядалось саме цим підрозділом поліції.

Отже, наведене свідчить про те, що уповноважені представники органів Національної поліції розглянули вищенаведену заяву (повідомлення) ОСОБА_3 , зокрема таке повідомлення належним чином зареєстроване та йому присвоєно відповідний порядковий номер.

Таким чином, встановлено, що скаржник, за його словами перебуваючи у Тернопільській області, звернувся до органів Національної поліції у м. Львові і його заява розглядалась відповідним підрозділом розташованим на території даного населеного пункту.

Звертаючись зі скаргою на бездіяльність саме уповноважених представників Головного управління Національної поліції у Львівській області скаржник посилаючись на практику касаційного цивільного суду ВС наголошує на тому, що вказана юридична особа несе повну юридичну відповідальність по зобов`язаннях, що виникають з діяльності її відокремленого підрозділу. Відокремлені підрозділи не підлягають державній реєстрації (оскільки державна реєстрація означала б, що відокремлений підрозділ є юридичною особою), але інформація про відокремлений підрозділ вноситься до ЄДР до запису про юридичну особу, яка їх утворює. Зазначене прямо наведено у скарзі ОСОБА_3 .

У цьому контексті слід відзначити наступне.

Внесення відомостей до ЄРДР не є зобов`язанням юридичної особи у сенсі питання яке розглядалось у зазначеній постанові КЦС ВС від 06.03.2024 № 295/6062/22 (61-13122св23) наведеній скаржником.

Крім того, слід відзначити, що дана скарга ОСОБА_3 розглядається в порядку ст. 303 КПК України, як скарга на бездіяльність органу досудового розслідування.

Чинний КПК України не ототожнює поняття «юридична особа» та «орган досудового розслідування». Той факт, що до структури Головного управління Національної поліції у Львівській області входять різні структурні підрозділи, у тому числі відділення поліції організовані за територіальним принципом, жодним чином не свідчить про те, що належним суб`єктом оскарження у справах за скаргами на бездіяльність усіх цих підрозділів є саме Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Як наведено вище, в ході розгляду скарги не встановлено належних даних про те, що ОСОБА_3 звертався безпосередньо до Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Таким чином, в ході розгляду скарги встановлено, що вищезазначене повідомлення (заява) ОСОБА_3 розглядалась відділом поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області, який є окремим структурним підрозділом та одночасно самостійним органом досудового розслідування.

З огляду на наведені обставини, виходжу з наступного.

Зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора.

Статтею 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Отже, виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадження під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 02 березня 2020 року у справі №263/19/20 (провадження №51-420впс20).

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Так, у згаданому висновку суду касаційної інстанції зазначено, що зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Однак, ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадження під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Отже, з наведеного вбачається, що визначальним критерієм підсудності скарг в порядку ст. 303 КПК України, є саме орган досудового розслідування (його місце знаходження).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом (Частина 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Як зазначено вище, в ході розгляду справи встановлено, що заява (повідомлення) ОСОБА_3 з приводу якої подано скаргу розглядалась відділом поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області. Зокрема, наведене засвідчується наданими скаржником повідомленнями даного органу досудового розслідування.

Відповідно до інформації, яка розміщення на офіційному сайті Головного управління Національної поліції у Львівській області, а також на повідомленні адресованому ОСОБА_3 адресою місцезнаходження відділом поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області є м. Львів, вул. Чернівецька, 3, що відноситься до юрисдикції Залізничного району м. Львова, тобто перебуває поза межами територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Розділу 1 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Наведені вище обставини свідчать про те, що дана скарга не підсудна Галицькому районному суду міста Львова, що не було відомо слідчому судді на момент надходження скарги на розгляд до суду.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Положення чинного законодавства, а також вищенаведені норми ст. 307 КПК України свідчать про те, що під час розгляду скарги поданої у порядку ст. 303 КПК України до компетенції слідчого судді не відноситься вирішення питання стягнення на користь скаржника витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1