Справа № 405/6649/24
провадження № 1-кс/405/2786/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2024 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання слідчої СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, росіянина, громадянина російської федерації, пенсіонера, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002503 від 25.09.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.156 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ВРЗУД СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого вказала, що 23.09.2024 близько 16.30 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував біля недобудови, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , де побачив біля раніше йому незнайомих малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які гралися разом.

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на розбещення помічених ним малолітніх дітей шляхом задоволення власної статевої пристрасті у присутності останніх.

Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, ОСОБА_4 наблизився до малолітніх дітей.

Надалі, ОСОБА_4 з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо малолітніх осіб, яким не виповнилося 14 років, та маючи намір на вчинення дій сексуального характеру, які здатні викликати моральне розбещення останніх, порушити їх нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, діючи повторно, відкрито, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи біля малолітніх потерпілих, вчинив дії сексуального характеру, а саме приспустив штани та продемонстрував свій статевий член дітям, а потім почав його стимулювати для свого збудження та сексуального задоволення в присутності малолітніх дітей, поставивши під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток останніх. Також, ОСОБА_4 пропонував грошові кошти малолітнім дівчатам за демонстрацію йому своїх статевих органів.

В подальшому малолітні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з місця події втекли.

Крім того, 25.09.2024 року приблизно о 16:00 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував біля недобудови, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , де побачив біля раніше йому незнайомих малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які гралися разом.

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на розбещення помічених ним малолітніх дітей шляхом задоволення власної статевої пристрасті у присутності останніх.

Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, ОСОБА_4 наблизився до малолітніх дітей. Надалі, ОСОБА_4 з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо малолітніх осіб, яким не виповнилося 14 років, та маючи намір на вчинення дій сексуального характеру, які здатні викликати моральне розбещення останніх, порушити їх нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, діючи повторно, відкрито, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи біля малолітніх потерпілих, вчинив дії сексуального характеру, а саме приспустив штани та продемонстрував свій статевий член дітям, а потім почав його стимулювати для свого збудження та сексуального задоволення в присутності малолітніх дітей, поставивши під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток останніх. Також, ОСОБА_4 пропонував грошові кошти малолітнім дівчатам за демонстрацію йому своїх статевих органів.

В подальшому малолітні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 викликали працівників поліції.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002503 від 25.09.2024, кваліфікація ч. 2 ст. 156 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.09.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Таким чином. посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідча просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Прокурор у судовому засіданні надала пояснення, відповідно до яких просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що викладені у клопотанні та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими пред`явлену підозру не визнав, вказав, що не мав наміру на вчинення злочину, пояснив даний випадок своєю хворобою, яка носить тривалий характер та від якої він багато років страждає, у зв`язку з чим періодично лікується у лікаря психіатра. Просив не застосовувати до нього такий запобіжний захід, як тримання під вартою, оскільки йому треба допомагати матеріально своїй неповнолітній доньці. Повідомив, що він є пенсіонером, отримує пенсію, має постійне місце проживання, тобто вказав, що є особою соціально адаптованою.

Захисник у судовому засіданні просив не застосовувати до підзахисного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказав на його хворобу, яка впливає багато років на його самовладання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Кіровоградській області (орган досудового розслідування) перебуває кримінальне провадження № 0002503 від 25.09.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.156 КК України (а.к. 5 витяг з ЄРДР, 35 постанова прокурора про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу).

25.09.2024 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано, в порядку ст. 208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Щодо обґрунтованості підозри:

Підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 25.09.2024;

-протоколами допитів малолітніх потерпілих;

-протоколом впізнання за фотознімками за участю малолітніх потерпілих;

-протоколом допиту підозрюваного, де він вину визнав та щиро покаявся;

Тобто, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Крім того, враховуючи практику ЄСПЛ, слідчим суддею відзначається, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий та прокурор вказали на наявність ризиків, передбаченого п. п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України, з чим слідчий суддя повністю погоджується.

При цьому слідчим суддею відзначається й наступне: зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, при ризику вчинення ним подальших правопорушень, при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обгрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними та абстрактними.

Також, відповідно до рішення у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами.

Разом з тим, ввраховуючи практику ЄСПЛ, слідчим суддею відзначається, що у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Але, заслухавши думки підозрюваного та захисника стосовно можливості застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою та зважаючи на заперечення прокурора щодо можливості застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний схильний вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, беручи до уваги вік підозрюваного та його соціальну адаптацію, слідчий суддя критично ставиться до доводів прокурора щодо ризиків, на які вона посилалася при обґрунтуванні даного клопотання, оскільки таке твердження прокурора ґрунтується лише на її припущенні. Більш того, переважна більшість ризиків, на які слідчий та прокурор посилалися у клопотанні та під час судового розгляду клопотання прокурором не доведені. Тобто, на підтвердження більшості, передбачених в клопотанні ризиків прокурором не було надано жодного доказу.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує лише один ризик, а саме: ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність лише одного ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КК України.

Інші ризики на які посилається слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні не доведенні.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

У відповідності до п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу також враховує те, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч.5 ст.9 КПК).Так, згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 178 ККПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а тому при вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 є особою соціально адаптованою, має постійне місце проживання, є пенсіонером, раніше не судимий, та з його слів потребує систематичного відвідування лікаря психіатра.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

Водночас, беручи до уваги обставини кримінального провадження та враховуючи положення ст. 195 КПК України, слідчим суддею вважається за необхідне застосувати до підозрюваного на період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту електронний засіб контролю.

З урахуванням встановлених обставин, пояснень прокурора, підозрюваного та його захисника, а також практики ЄСПЛ, враховуючи наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що саме цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю є достатнім запобіжним заходом, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому визнає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати житло та поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на два місяці.

Отже, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст, 176 181, 194, 195, 202, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

-не залишати цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні за винятком участі в процесуальних діях та в суді;

- здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 електронні засоби контролю, з наданням підозрюваному можливості відвідувати аптеки, медичні та лікувальні заклади;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити до місця його проживання АДРЕСА_1 , та звільнити з-під варти негайно .

Дата закінчення строку дії даної ухвали 27.11.2024 року.

Ухвалу передати на виконання до Головного управління Національної поліції в Кіровоградської області та для контролю до Кіровоградської обласної прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11