У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000565 від 30.07.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000565 від 30.07.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000565, внесеного 30.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Як зазначається у клопотанні, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інші невстановлені особи на території Київської, Харківської та Чернігівської областей, вчиняють дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, вчинені в умовах воєнного стану.

Згідно відповіді на доручення ГВ КІБ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області встановлено громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який використовує н.м.т. НОМЕР_1 .

За отриманими даними ОСОБА_5 через мобільний додаток «Телеграм», який зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який використовується з мобільним терміналом IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , здійснює листування з абонентським номером російського мобільного оператора НОМЕР_4 , який знаходиться у користуванні громадянина рф ОСОБА_6 , (рос. ОСОБА_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, в свою чергу, є діючим співробітником ДВКР ФСБ.

З`ясовано, що ОСОБА_5 , за відповідну грошову винагороду, здійснює збір та передачу ОСОБА_6 наступної інформації: фотокартки та відеозьомку військових об`єктів, інформацію по об`єкту (наявність техніки, людей та функціонування об`єкту).

Зазначив, що 26.08.2024 під час проведення огляду місця події, на відкритій місцевості біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 добровільно надано для огляду особистий мобільний телефон Pixel 4XL, чорного кольору, з пошкодженим корпусом (задня кришка має тріщини), в захисному чохлі чорного кольору з принтом «Дракон», з sim-картою мобільного оператора «Vodafone» за номером НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 . Під час огляду встановлено, що на вказаному пристрої міститься інформація, що має значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим його було вилучено.

26.08.2024 ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення затримано в порядку ст. 208 КПК України, у зв`язку з чим його протиправна діяльність була припинена.

27.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Вказаний мобільний телефон був оглянутий та визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події, на відкритій місцевості будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , а саме:

- мобільний телефон Pixel 4XL, чорного кольору, з пошкодженим корпусом (задня кришка має тріщини), в захисному чохлі чорного кольору з принтом «Дракон», з sim-картою мобільного оператора «Vodafone» за номером НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що ОСОБА_5 добровільно надано для огляду мобільний телефон та вказав, що згідно ст. 98 КПК України даний мобільний телефон є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.

Володілець майна та його представник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання.

Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку, виходячи з такого.

Згідно з чч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за № 0000565 від 30.07.2024, в якому повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події 26.08.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_5 добровільно видав власний мобільний телефон Pixel 4XL, чорного кольору, з пошкодженим корпусом (задня кришка має тріщини), в захисному чохлі чорного кольору з принтом «Дракон», з sim-картою мобільного оператора «Vodafone» за номером НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

Постановою слідчого 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 від 27.08.2024, вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим доведено, що мобільний телефон Pixel 4XL, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, накладення арешту на вказане майно забезпечить неможливість його зниження, відчуження, ризик якого доведено слідчим.

На підставі вищевикладених норм КПК України та встановлених фактичних обставин, враховуючи, що до клопотання додані документи та матеріали, якими ініціатор клопотання обґрунтовує доводи клопотання, і враховуючи те, що мобільний телефон, на який слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та постановою слідчого від 27.08.2024 визнаний речовим доказом, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні та у судовому засіданні доведено необхідність накладення арешту на мобільний тетефон з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та його задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 26.08.2024 під час проведення огляду місця події, на відкритій місцевості біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

-мобільний телефон Pixel 4XL, чорного кольору, з пошкодженим корпусом (задня кришка має тріщини), в захисному чохлі чорного кольору з принтом «Дракон», з sim-картою мобільного оператора «Vodafone» за номером НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності підозрюваного під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається йому не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1