ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2371/24 Справа № 219/1750/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000169 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 10 травня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бертники Монастирського району Тернопільської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 17 лютого 2022 року у вечірній час доби ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні кухні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , спільно з раніше знайомим йому ОСОБА_10 проводив вільний час вживаючи спиртні напої.

Того ж дня, близько 17 годин 30 хвилин до приміщення вищезазначеної квартири прийшов обвинувачений ОСОБА_8 та, побачивши на обличчі ОСОБА_9 тілесні ушкодження, поцікавився ким вони були спричинені, на що ОСОБА_9 пояснив, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_10 . Дізнавшись про даний факт ОСОБА_8 зайшов до приміщення кухні та побачивши там ОСОБА_10 почав висловлювати на адресу останнього претензії з приводу спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . На ґрунті цього між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 почав висловлювати на адресу ОСОБА_8 образи, що принижували честь та гідність останнього. У цей час у ОСОБА_8 , з мотивів помсти за раніше висловлені образи на його адресу та з мотивів помсти за спричинені тілесні ушкодження його знайомому ОСОБА_9 , виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні кухні у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи намір на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , почав наносити удари кулаком правої та лівої руки в область тулуба ОСОБА_10 , нанісши останньому п`ять ударів. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , двома руками взяв дерев`яний стілець, який стояв поруч, та наніс ним один удар в область волосистої частини голови ОСОБА_10 праворуч. Від отриманого удару ОСОБА_10 впав на підлогу. Не зважаючи на те, що ОСОБА_10 не чинив опору, ОСОБА_8 продовжив наносити удари кулаком правої та лівої руки в область обличчя та тулуба ОСОБА_10 поки останній не припинив подавати ознак життя, завдавши останньому ще п`ять ударів.

Від отриманих травм смерть ОСОБА_10 настала внаслідок сукупної тупої травми голови, грудної клітини та живота, що супроводжувалася закритою черепно-мозковою травмою у вигляді забитої рани в правій тім`яній області, субарахноїдольного крововиливу праворуч, а також закритою тупою травмою грудної клітини та живота у вигляді множинних двосторонній переломів ребер та тіла грудини, пошкодження верхньої частки правої легені, правої та квадратної часток печінки, двостороннього гемотораксу; гемоперітонеуму, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку, набряком речовини та оболонок головного мозку, а також набряком легенів на місці події.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Вважає помилковим висновок суду про причетність ОСОБА_8 до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Зазначає, що суд безпідставно не прийняв до уваги показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 про непричетність ОСОБА_8 до вчинення злочину. Виказує сумнів у достовірності показань свідка ОСОБА_9 та звертає увагу на відсутність психолого-психіатричної експертизи свідка ОСОБА_9 для встановлення здатності пригадати події, що мали місце 17 лютого 2022 року.

Заслухавши доповідача, думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.

На підставі ст. 404 КПК Україри суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Частино 1 ст. 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою скасування судового рішення є неповнота судового розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 411 цього Кодексу судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Розглядаючи кримінальне провадження, суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм кримінального процесуального закону не усунув істотні суперечності в показаннях обвинуваченого, свідків та інших доказах, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Оцінюючи зібрані та дослідженні в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 поза розумним сумнівом знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 в межах висунутого обвинувачення суд кваліфікує за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За вироком суду винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину доводиться показаннями свідка ОСОБА_9 , а також дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 18 лютого 2012 року з фототаблицями та додатками до нього; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18 лютого 2022 року з фототаблицями; висновком експерта № 77 від 18 лютого 2022 року; протоколом огляду від 19 лютого 2022 року з фототаблицями; висновком експерта № 43 від 24 грудня 2019 року.

При цьому, суд першої інстанції до свідчень обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 про непричетність ОСОБА_8 до вчинення злочину поставився критично та не прийняв їх до уваги.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що у лютому 2022 року приблизно о 17:30 год. зайшов до знайомого ОСОБА_9 з метою віднести продукти харчування. У квартирі перебував ОСОБА_10 Бачив на обличчі ОСОБА_9 синці під очима і кров на голові ОСОБА_10 ззаду трохи збоку і, зважаючи на те, що між ними неодноразово виникали сварки через жінку, дійшов висновку, що останні побились між собою, тому висловив їм докори за це і запропонував обробити рану ОСОБА_10 , на що той відмовився. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на його пропозицію допомогти зазначили, що все добре, вони самі розберуться, після чого він залишив пакет з продуктами та пішов приблизно 17:50 год., оскільки планував зайти до продуктового магазину, який зачинявся невдовзі. Після магазину повернувся додому, де проживав з жінкою на ім`я ОСОБА_12 в її житлі, і більше нікуди не виходив цього дня.

Свідок ОСОБА_11 підтвердила показання обвинуваченого та суду пояснила, що проживала разом з ОСОБА_8 . 17 лютого 2022 року ОСОБА_8 приблизно о 17:40 годин вийшов з дому віднести пакет з їжею ОСОБА_9 і потім зайти у магазин та о 17:50-17:55 годин повернувся. Після повернення ОСОБА_8 розповів про те, що ледь достукався у двері ОСОБА_9 , бачив на ньому та потерпілому тілесні ушкодження, відмовився на їх пропозицію вживати алкогольні напої. Після чого ОСОБА_8 нікуди з квартири не виходів.

Суд дійшов висновку, що показання свідка ОСОБА_9 , які він надав в судовому засіданні, відповідають дійсності, оскільки дають повний і докладний опис подій, а приведена у поясненнях ОСОБА_9 хронологія подій і обставин злочину в цілому узгоджуються з письмовими доказами, які досліджені судом і визнані належними та допустимими.

Разом з тим, згідно пояснень свідка ОСОБА_9 , наданих у судовому засіданні, ОСОБА_13 до нього прийшов 17 лютого 2022 року приблизно після 10 вечора з пляшкою горілки і вони стали разом вживати алкогольні напої. Після цього до нього прийшов і ОСОБА_8 .

Зазначені показання свідка стосовно часу події не узгоджуються з висновком суду про те, що події у квартирі свідка відбувалися 17.02.2022 року о 17:30 годині.

Крім того, з висновку експерта № 77 від 18.02.2024 року вбачається, що смерть ОСОБА_10 , враховуючи міру розвитку ранніх трупних явищ у вигляді трупних плям, які при дослідженні трупа в морзі при натисканні динамометром блідли та відновлювали своє забарвлення через 135 сек. (13:40 годину, по ОСОБА_14 ), виразність трупного задубіння, сезонність і температуру довкілля, настала за 12-16 годин до моменту дослідження трупа у морзі. Дослідження розпочато о 13:30 годині 18.02.2022 року.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам та не усунув суперечності між показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_9 щодо обставин вчинення злочину.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 п`ять ударів кулаком правої та лівої руки в область тулуба, один удар дерев`яним стільцем в область волосистої частини голови праворуч, та п`ять ударів кулаком правої та лівої руки в область обличчя та тулуба, тобто всього 11 ударів.

Проте, згідно висновку експерта № 43 від 18 квітня 2022 року тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_10 від не менш як 15-ти механічних дій, про що свідчить характер, локалізація та кількість виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Встановлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження спричинені у відносно короткий термін до настання смерті останнього, одні за одними, всі мають ознаки при життєвості та свідчать, що термін отримання тілесних ушкоджень відповідає даті події, тобто 17.02.2022 року.

Таким чином, висновки суду щодо кількості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень не узгоджуються в повній мірі з висновком судової експертизи.

За таких обставин вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, виключити суперечності та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції із зазначених вище обставин, колегія суддів відповідно до вимог ст.178 КПК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі доведення його винуватості у вчинені злочину, конкретні обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків не можливе при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому слід продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 10 травня 2024 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 16 листопада 2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді