Справа № 569/606/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченої ОСОБА_10 ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №000932 від 09.06.2022 відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_15 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_16 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_13 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вказаний обвинувальний акт.

В ході судового розгляду прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_10 , оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, на даний час не відпали та продовжують існувати. З метою забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, запобігання вказаним ризикам, прокурор просить клопотання задоволити.

Обвинувачена ОСОБА_10 та її захисник адвокат ОСОБА_11 не заперечили проти задоволення клопотань прокурора.

Інші учасники судового розгляду вказане клопотання прокурора покладають на розсуд суду.

Потерпілі, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. До початку судового засідання подали до суду заяви про проведення розгляду кримінального провадження за їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора, учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який в подальшому неодноразово було продовжено судом, востаннє до 15.09.2024.

За положенням ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, прокурор при розгляді клопотань про продовження обвинуваченій ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, та наявність достатніх даних, що існують ризики переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні зясувати, чи є домашній арешт до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обовязків, а також, чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням іншого запобіжного заходу.

При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного увязнення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, суд зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, та особу підозрюваного, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Таким чином, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання вини у вказаних кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачуються, наявність постійного місця проживання та реєстрації, її стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Враховуючи вищевикладене суд вважає що, на даний час не перестали існувати ризики, що були враховані суддею при обранні, продовженні запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_10 .

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченої вказаних запобіжних заходів не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним клопотання прокурора задоволити, продовжити обвинуваченій ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Керуючись ст.ст. 177- 179, 181, 183, 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 18 год 00 хв до 07 год 00 хв строком на два місяці з 13 вересня 2024 року по 11 листопада 2024 року.

Покласти на ОСОБА_10 , строком на два місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками; здати на зберігання до відповідних державних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, визначити до 11 листопада 2024 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1