465/5895/24
1-кп/465/1056/24
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

06.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000683 від 01.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Оскільки термін перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою закінчується 22.11.2024, а судовий розгляд кримінальної справи триває, прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області внесено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Крім цього, ОСОБА_5 01.07.2024 затриманий працівниками поліції у порядку ст. 208 КПК України, з подальшим обранням йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Його провина, на думку сторони обвинувачення, підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами, на даний час ризики, враховані при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, вони не зменшилися, їм не можна запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Зокрема, існує ризик переховування від суду, оскільки злочин, який інкримінується йому, є тяжким і у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у його вчиненні можливе призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для переховування обвинуваченого від суду. Обґрунтованість цього ризику полягає також у тому, що ОСОБА_5 постійного місця проживання у м. Львові, а також офіційних джерел доходів не має.

Також обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитувалися. Між тим ризик впливу на потерпілого ОСОБА_8 відпав, однак лише із тих вагомих підстав, що сам потерпілий після вчинення відносно нього указаного кримінального правопорушення, повернувся до виконання свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, брав участь у військових діях щодо захисту територіальної цілісності України, пов`язаної з військовою агресією з боку російської федерації, проте 10.08.2024 зник безвісти, знаходячись поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 .

Крім цього, оскільки обвинувачений не має офіційних доходів, а кримінальне інкриміноване йому кримінальне правопорушення відноситься до злочинів проти власності, то сторона обвинувачення вважає наявним ризик повторного вчинення злочинів проти власності.

Зважаючи на викладене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків як обвинуваченого, щодо нього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зважаючи на особу обвинуваченого, запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку не в силі.

Захисник просив зменшити розмір застави, оскільки той, що визначений ухвалою суду від 30.07.2024 є непомірною для обвинуваченого та його сім`ї. Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 також висловились на підтримку захисника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_7 .

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, виходячи з таких мотивів.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 04.07.2024 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000683 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено до 27.09.2024, та до 22.11.2024. (а.с. 42-45, 190-192).

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно із ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, є достатньо підстав вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватись від суду.

Також суд враховує, що для небезпеки переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення має значення не лише суворість можливого покарання, але й характер обвинуваченого, його кошти, зв`язки з державою, його міжнародні контакти. У зв`язку із цим суд бере до уваги відсутність офіційних засобів до існування, відсутність фахового роду занять, межування Закарпатської області на півдні з Румунією, а також враховує надану захисником характеристику, відповідно до якої, хоча на ОСОБА_5 скарг не поступало, проте участі в громадському житті селища він також не приймає, що не вказує на наявність міцних соціальних зв`язків.

У судовому засіданні встановлено, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 04.07.2024 (справа № 465/5392/24, провадження 1-кс/465/1164/24) при обранні запобіжного заходу, та ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.09.2024, при його продовженні, не зменшились. Судове провадження до спливу строку тримання під вартою не завершено, свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та потерпілий, відповідно до установленого порядку дослідження доказів, не допитувалися.

Між тим ризик впливу на потерпілого ОСОБА_8 відпав, однак лише із тих вагомих підстав, що сам потерпілий після вчинення відносно нього указаного кримінального правопорушення, повернувся до виконання свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, брав участь у військових діях щодо захисту територіальної цілісності України, пов`язаної з військовою агресією з боку російської федерації, проте 10.08.2024 зник безвісти, знаходячись поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 .

Оскільки ризики, котрі були підставами для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за час розгляду кримінального провадження не відпали і не зменшилися, то підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який також відсутні. Відтак, обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою до 60 днів.

При вирішенні питання про розмір застави враховано тяжкість злочину, в якому підозрювалася особа, майновий стан підозрюваного, його сімейний стан, інші дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

При обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 визначено заставу у 50 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З цього часу указаний розмір застави є незмінним.

При цьому, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного судувід 18.07.2024, ухвалу слідчого судді у справі № 465/5392/24 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Як встановлено вище, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому, враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо нього, за загальним правилом, має визначатися у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , обставини вчинення указаного кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу та встановлені ризики, суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави, і вважає, що застава у 50 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На думку суду саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Доводи захисника про необхідність зменшення розміру застави не мають належного обґрунтування, а тому не є новими обставинами, в розумінні ст. 201 КПК України та такими, що не досліджувались і не були враховані при застосуванні запобіжного заходу

Той факт, що обвинувачений протягом часу перебування під вартою визначеного судом розміру застави не сплатив, також не є підставою для зменшення розміру цієї застави, адже вказаний запобіжний захід є альтернативним, відтак внесення застави є правом, а не обов`язком обвинуваченого.

Тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176, 177, 178, 182, 183, 196, 197, 331 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Великий Березний, Великоберезнянського району, Закарпатської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, терміном на 60 днів, тобто до 04 січня 2025 року включно на умовах, визначених в ухвалі Франківського районного суду м.Львова від 30.07.2024 в частині визначення розміру застави та виконання обов`язків, відповідно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити адміністрації ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_5 та його захиснику.

Суддя: ОСОБА_1