УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого дізнавача СД ВП на станціях залізничного транспорту ГУНП в м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000076 від 14.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого дізнавача СД ВП на станціях залізничного транспорту ГУНП в м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000076 від 14.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У клопотанні поставлене питання про накладення арешту на предмет, ззовні схожий на ніж, чорного кольору, з рукояткою зеленого кольору, який було вилучено та поміщено до спеціального пакета НП №RIC2109084 з пояснювальними написами, підписами дізнавача, понятих та спеціаліста, в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ. площа Вокзальна, 3 від 13.09.2024.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено :

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні поставлене питання про накладення арешту на предмет, ззовні схожий на ніж, чорного кольору, з рукояткою зеленого кольору, який було виявлено та вилучено 13.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , під час огляду місця події у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поміщено до спеціального пакета НП №RIC2109084.

Постановою про визнання предметів в якості доказів, слідчим у кримінальному провадженні вищезазначене майно визнано речовим доказом.

Разом з тим, ні в клопотанні прокурора, ні в постанові про визнання речовим доказом, не обґрунтовано, які саме ознаки речових доказів містить вказане майно та для доведення яких саме обставин вони будуть використані в даному кримінальному провадженні як речові докази, що позбавляє можливості слідчого суддю перевірити відповідність зазначеного в клопотанні майна критеріям ст. 98 КПК України, а іншої мети клопотання прокурора не містить. Постанова про визнання майна речовим доказом є суто формальною, і в ній не зазначено, яке саме доказове значення для кримінального провадження воно має.

Окрім того, відповідно до вимог чч. 1, 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач; клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено; в разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З наданих слідчим матеріалів вбачається, що майно, на яке просить накласти арешт дізнавач, вилучено під час огляду місця події у ОСОБА_4 , матеріали клопотання не містять даних про те, що ОСОБА_4 , на момент звернення дізнавачем із клопотанням до слідчого судді про арешт майна, має статус підозрюваного в кримінальному провадженні, а отже, в даному випадку, дізнавач просить накласти арешт на майно третьої особи.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи; треті особи, щодо майна яких вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду з клопотанням про арешт майна.

Тобто, згідно вищенаведених вимог законодавства з клопотанням до суду про арешт майна третьої особи може звернутися виключно прокурор.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його особі, яка його подала на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого дізнавача СД ВП на станціях залізничного транспорту ГУНП в м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000076 від 14.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повернути особі, яка його подала та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1