ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Третього СВ (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_9 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням, яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000279 від 11.04.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2024 року клопотання задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, тобто до 06.12.2024 року включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 ухвалено обчислювати моменту фактичного затримання, а саме з 10:50 години 09.10.2024 року.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу необґрунтованою, прийнятою всупереч та з істотним порушенням кримінального процесуального закону за невідповідності висновків суду обставинам справи. Вважає, що стороною обвинувачення не було надано вагомих доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам. Зазначає, що слідчим суддею не враховано характеризуючі ОСОБА_7 дані. Просить ухвалу скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Даних вимог закону при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу місцевим судом дотримано не було.

Так розглядаючи клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не врахував вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно яких обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Тільки те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не дає підстав для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Крім того з матеріалів провадження вбачається, що стороною обвинувачення не доведена реальна можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, а вказані у клопотанні ризики є лише суб`єктивними припущеннями.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, має на утримані двох малолітніх дітей, має проблеми із здоров`ям, а саме у нього невиправно пошкоджене ліве око та наявні інші тілесні ушкодження, отримані внаслідок участі в бойових діях, що ймовірно свідчить про наявність ознак інвалідності.

Крім того відомостей про ухилення від виклику чи неявку підозрюваного до слідчого, прокурора та суду, апеляційному суду надано не було.

Колегія суддів критично ставиться до наявної в матеріалах постанови про оголошення розшуку підозрюваного від 18.09.2024 року з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_7 на адресу проживання 18.09.2024 року через засоби поштового зв`язку було надіслано повідомлення про підозру. В цей же день останнього постановою слідчого було оголошено в розшук.

Враховуючи той факт, що відомостей про отримання підозри ОСОБА_7 в слідчого не було, як і даних про його ухилення від явки до органів досудового розслідування, то оголошення ОСОБА_7 в розшук було передчасним.

Також слід зазначити, що ОСОБА_7 було затримано за адресою його проживання, на яку слідчим попередньо направлялося повідомлення про підозру, що свідчить про відсутність у останнього наміру переховуватись від досудового слідства та суду.

Крім того не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді такі ризики як вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, раніше жодний запобіжний захід до нього не застосовувався.

Також з пояснень ОСОБА_7 вбачається, що він вину визнає, наміру ухилятися від проходження служби не має, бажає повернутися у військову частину для подальшого виконання військових обов`язків.

Враховуючи зазначене стороною обвинувачення в даному випадку не було доведено наявності жодного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 408, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Постанови нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого Третього СВ (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно.

Головуючий:

Судді: