Справа № 645/5059/24
Провадження № 1-кс/645/1265/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001206 від 26.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Немишлянської прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна №120, загальною площею 76,5 кв.м., а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що 26.08.2024 року до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_5 , в якій прохає вжити заходів до невідомих, які 13.07.2024 року шахрайським шляхом, шляхом незаконного продажу, заволоділи її квартирою за адресою: АДРЕСА_3 (ІТС ІПНП №11638 від 26.08.2024 року).

В ході досудового розслідування встановлено, що станом на 31.12.2012 року квартира за адресою: АДРЕСА_3 на підставі спільної сумісної власності належала:

- ОСОБА_6 , 1/1 (свідоцтво про право власності на житло, видане 16.12.1994 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, р. № 8-94-47658);

- ОСОБА_7 , 1/1 (свідоцтво про право власності на житло, видане 16.12.1994 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, р. № 8-94-47658);

- ОСОБА_8 (прізвище після одруження ОСОБА_5 , 1/1 (свідоцтво про право власності на житло, видане 16.12.1994 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, р. № 8-94-47658);

- ОСОБА_9 , 1/1 (свідоцтво про право власності на житло, видане 16.12.1994 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, р. № 8-94-47658).

Будучи допитаною в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає: АДРЕСА_4 , пояснила, що 19.04.2003 року померла її сестра ОСОБА_7 , а 21.05.2024 року померла її мати ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_5 цього ж місяця звернулась до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 з метою консультації з приводу спадкування. Нотаріус відповіла, що не вистачало деяких документів для оформлення право спадщини, через що потерпіла почала збирати необхідні документи, але не встигла, так як розпочались бойові дій на території України. У січні 2022 року ОСОБА_5 виїхала за межі території України до сина, після чого на території України в лютому 2022 року розпочались бойові дії та вона залишилась у сина з міркувань безпеки. В липні 2024 року її подруга ОСОБА_11 , у якої були ключи від її квартири приїхала до потерпілої за вищезазначеною адресою з метою покласти речі, та виявила, що в квартирі змінений замок, та мешкає інший власник. Зв`язавшись через декілька днів з власником по телефону, який їй дав сусід, останній, який назвався ОСОБА_12 , показав договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, але сфотографувати його не дав. ОСОБА_13 подзвонила ОСОБА_5 та запитала чи не давала вона комусь дозвіл на проживання в своїй квартирі, остання відповіла, що ні. Після чого 13.08.2024 року ОСОБА_5 особисто приїхала до м. Харкова та переконалась у вказаній ситуації. Крім цього, усі оригінали документів на вищезазначену квартиру та копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 знаходились усередині квартири, ніхто зі сторонніх осіб, окрім близької подруги, доступу до квартири не мав. Згідно з вищевказаним договором дарування від 16.04.2002 року, нібито укладеним в м. Підгородне Дніпропетровської області, який засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 подарували квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який мешкає: АДРЕСА_5 . При цьому, державна реєстрація права власності здійснюється державним реєстратором відділу соціального захисту населення та надання адміністративних послуг Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області за заявою ОСОБА_16 , поданою лише 16.05.2024, тобто за сплином 22 років з моменту укладання договору дарування, ще й усупереч вимог ст. ст. 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Більше того, анкетні дані «дарувальників» за вищевказаним не відповідають дійсності, оскільки згідно паспортних даних ОСОБА_15 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не ІНФОРМАЦІЯ_5 як зазначено в договорі, а її син, якому на момент нібито укладення договору дарування було лише 8 років, в договорі значиться як народжений ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто народжений раніше матері. Мати ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 (в договорі зазначено ІНФОРМАЦІЯ_3 ) У подальшому, 26.06.2024, тобто через місяць після проведення державної реєстрації права, ОСОБА_16 продає вказану квартиру ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 . Відповідний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_18 , реєстровий номер 3033. Після цього, через півтора місяці, а саме 14.08.2024, ОСОБА_17 продає вказану квартиру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідний договір купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 , реєстровий номер 1066. Також, допитана ОСОБА_5 повідомила, що жодного договору дарування зазначеної квартири у 2002 році не укладалось ні нею, ні її родичами.

Таким чином, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що вищевказана квартира вибула з власності ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_9 незаконним шляхом, внаслідок складення неправдивого договору дарування та надання його для проведення державної реєстрації, а відповідна реєстрація права власності державним реєстратором проведена всупереч вимог ст. ст. 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Постановою слідчого від 27.08.2024 квартира за адресою: АДРЕСА_3 , яка складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 76,5 м2, житловою площею 46, 3 м2 визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженню, оскільки вона є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Даний об`єкт нерухомого майна буде використаний для проведення судової оціночно-будівельної експертизи, в ході якої буде встановлено суму матеріальних збитків, спричинених потерпілій ОСОБА_5 та її сину ОСОБА_9 , внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Крім цього, збереження зазначеної квартири необхідно для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Посилаючись на викладене, а також на те, що з метою проведення подальшого досудового розслідування, збереження речових доказів, позбавлення можливості передачі (відчуження), псування, знищення, перетворення квартири, загальною площею 76,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка є об`єктом кримінально протиправних дій, визнана речовим доказом в кримінальному провадженні, та у подальшому буде використана для встановлення обставин кримінального правопорушення під час проведення відповідних експертних досліджень, виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначений об`єкт нерухомого майна.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали за клопотанням, приходить до наступного.

В провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0001206, розпочате 26.08.2024 року за заявою ОСОБА_5 , в якій остання прохає вжити заходів до невідомих, які 13.07.2024 року шахрайським шляхом, шляхом незаконного продажу, заволоділи її квартирою за адресою: АДРЕСА_3 (ІТС ІПНП №11638 від 26.08.2024 року).

26.08.2024 року постановою слідчого ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області від 26.08.2024 року квартира АДРЕСА_1 , визнано речовим доказам у кримінальному провадженні №0001206 від 26.08.2024 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, зокрема, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Таким чином, прокурором доведено, що вказаний у клопотанні об`єкт нерухового майна, а саме квартира АДРЕСА_1 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження, оскільки існують розумні підозри вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, суд, -, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001206 від 26.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна №120, загальною площею 76,5 кв.м., а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1