Провадження №11-кп/801/1263/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року,

якою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ще на 60 днів з 23 жовтня 2024 року до 21 грудня 2024 року включно, з можливістю внесення застави в попередньо визначеному судом розмірі, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, тобто 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, неодруженому, офіційно непрацевлаштованому, раніше судимому,

обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, відомості про які внесено 06.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 ще на 60 днів строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в попередньо визначеному розмірі. Клопотання мотивував тим, що ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, продовжують існувати, тому застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе їм запобігти.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 та його підзахисний заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, окрім того інкриміновані йому злочини вчинив під час перебування в установі попереднього ув`язнення. До затримання обвинувачений не працював. Соціальні зв`язки, які мали б стримуючий позитивний вплив на його поведінку, відсутні.

Суд встановив, що ОСОБА_8 та інші учасники злочинної групи під час спілкування із потерпілими отримували їх анкетні дані, місця їхнього проживання та контактні номери мобільних телефонів, тому без застосування дієвого запобіжного заходу, останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків. Перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, а під загрозою застосування суворої міри покарання, може здійснити спроби переховуватись від суду. З метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 раніше вже переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. Проведеними розшуковими заходами його місцезнаходження було встановлено та 21.08.2023 затримано на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на характер вчинених злочинів, обставини їх вчинення, а також на характеризуючі дані ОСОБА_8 , в даному випадку буде недієвим та не зможе запобігти наявним ризикам, оскільки не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виконання ним покладених на нього обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави, визначений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2024 з 80 прожиткових мінімумів доходів громадян на 20 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 60560 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на формальний підхід розгляду справи, відсутність обґрунтованих ризиків. Вказує, що судом безпідставно визначено максимальний розмір застави, вважає, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 можна забезпечити і з меншим розміром застави.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній, просили її задовольнити в повному об`ємі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідача, виступ учасників провадження, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За правилами ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Колегія суддів зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів судового провадження вбачається, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а також правомірно визначив обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у виді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Установлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, інкриміновані злочини вчинені під час перебування в установі попереднього ув`язнення. ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, у нього відсутні соціальні зв`язки, які б мали б стримуючий позитивний вплив на його поведінку, відсутнє офіційне місце працевлаштування.

У кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_8 може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, а під загрозою застосування суворої міри покарання, може здійснити спроби переховуватись від суду. З метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 раніше вже переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. Перебуваючи на волі, обвинувачений також не позбавлений можливості незаконно впливати на потерпілих та свідків або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, тому відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Відтак, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Разом з тим, апеляційна скарга захисника по своїй суті зводиться до незгоди щодо розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно з ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину,- від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як зазначив Європейський суд з прав людини, у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або її боку…» (§25 рішення).

Колегія суддів, вважає що рішенням суду першої інстанції щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави саме у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не порушено вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та враховано особу обвинуваченого, його майновий стан, характер і обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, ступінь його суспільної небезпеки, а також ступінь встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_7 про завідому непомірність для обвинуваченого ОСОБА_8 визначеного судом розміру застави будь-якими доказами не підтверджені. Наразі підстав для його зменшення колегія суддів не вбачає. Застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою для обвинуваченого ОСОБА_8 не є безальтернативним.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Матеріали провадження також не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

Зрештою під час розгляду апеляційної скарги обвинуваченого колегією суддів не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були допущені судом першої інстанції під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, тому підстав для скасування або зміни судового рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4