Справа № 697/1662/24
Провадження № 1-кп/697/215/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області - ОСОБА_8 ,

представника ювенальної превенції сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця селища Гриців, Шепетівського району, Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , студента 2 курсу відокремленого структурного підрозділу «Маслівський аграрний фаховий коледж ім. П.Х. Гаркавого Білоцерківського національного аграрного університету», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану, введений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на всій території України, який неодноразово продовжений, у тому числі Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024 з 14.05.2024 строком на 90 діб, 07.07.2024 близько 17 год. 26 хв., перебуваючи в залі для відвідувачів у барі «Париж» ФОП ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи умисел на заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що бармен ОСОБА_7 вийшла з приміщення та пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через приміщення кухні зайшов за барну стійку, де побачив на барній стійці гаманець потерпілої та оглянувши його вміст, таємно викрав з нього кошти в сумі 700 грн., чим завдав останній майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

29.07.2024 між прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_4 , законним представником ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_6 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Смілянської окружної прокуратури Черкаської області за адресою: вул Ю. Кондратюка, 25, м. Сміла, Черкаської області, укладено угоду про визнання винуватості згідно якої ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення та сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Сторони розуміють наслідки ст.ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом (ст. 389-1 КК України).

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання з урахуванням ст. 69 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 активно сприяв досудовому розслідуванню, добровільно відшкодував завдані збитки, особу неповнолітнього, який характеризується за місцем проживання та місцем навчання позитивно, має самостійний дохід у виді стипендії. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода підписувалася у його присутності, згода обвинуваченого на укладення угоди про визнання винуватості була добровільною, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Законний представник обвинуваченого - ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердила, що угода підписувалася у її присутності, згода обвинуваченого на укладення угоди про визнання винуватості була добровільною, а тому просила затвердити угоду про визнання винуватості.

У підготовчому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, претензій до обвинуваченого не має, підтвердила, що написала заяву про надання згоди на укладення угоди.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області та представник ювенальної превенції сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області в підготовчому засіданні не заперечували проти затвердження угоди.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши її зміст та надані суду матеріали, врахувавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, та в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила, що власноручно написала заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_6 та його законним представником ОСОБА_5 , з наслідками укладення такої угоди їх ознайомлено.

Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Умови угоди повністю відповідають вимогам ст. 472 КПК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд не перевіряє фактичні обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

При призначенні покарання, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України, вид покарання, та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом не встановлено визначених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену міру покарання.

Згідно позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 23.04.2020 (справа № 566/1387/18), якщо санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України визначено тільки максимальну межу покарання, то мінімальною є та нижча його межа, що встановлена в нормах Загальної частини Кримінального кодексу України для відповідного виду покарання, а стосовно неповнолітніх мінімальний розмір покарання призначається із врахуванням особливостей, передбачених статтями 99-102 цього Кодексу.

Якщо ж санкцією статті визначено мінімальну та максимальну межі покарання, то суд може призначити особі (як повнолітній так і неповнолітній) покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї статті, тільки застосувавши положення ст. 69 КК України, за наявності для цього правових підстав.

Згідно позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021, положення ч. 1 ст. 69 КК України надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України: істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Закон України про кримінальну відповідальність передбачає можливість застосування положень ст. 69 КК України, що також визначено законодавцем у ст. 65 КК України, яка регулює загальні засади призначення покарання, при наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також з урахуванням даних про особу винного.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є здобувачем освіти у Відокремленому структурному підрозділі «Маслівський аграрний фаховий коледж ім. П.Х. Гаркавого Білоцерківського національного аграрного університету», позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вибачився перед потерпілою, осудив свій вчинок, що свідчить про його щире каяття, відшкодував заподіяну шкоду.

Отже, наявні пом`якшуючі обставини, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про позитивну характеристику обвинуваченого, що передбачає застосування в даному кримінальному провадженні положень ст. 69 КК України.

Суспільний інтерес виражається в забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Суд також керується п. 78 Порядку реалізації пілотного проєкту імплементації міжнародних стандартів правосуддя, дружнього до дитини, у практичну діяльність, затвердженого спільним наказом Офісу Генерального прокурора, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціальної політики України від 01.06.2023 за № 150/445/2077/5/187.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своєї рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України.

Таким чином, оскільки укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам цього закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим виконуються, узгоджена міра покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 29.07.2024 та призначити узгоджене покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.07.2024 між прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_6 , його законним представником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`яке ніж передбачене санкцією статті узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази у кримінальному провадженні: диск для лазерних систем зчитування DVD-R, 4.7 GB з відеозаписом з камер відеонагляду в барі «Париж» - залишити при матеріалах при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1