Справа № 227/2736/24
УХВАЛА

31 жовтня 2024 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в режимі дистанційного судового провадження клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

30.10.2024 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло кримінальне провадження № 0000178 від 10.04.2024 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст.263 КК України.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя № 2797/0/15-24 від 24.09.2024 з 07.10.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з утриманням його на гауптвахті, без визначення застави, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування даного клопотання сторона обвинувачення зазначила, що злочини в яких обвинувачується ОСОБА_3 відносяться до тяжких. Ухвалою Добропілського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2024 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на підставі ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2024 було продовжено до 02.11.2024 включно.

Прокурор вважає, що в даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1), 3) 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: останній може переховуватися від суду, оскільки обізнаний щодо можливого виду покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, санкціях яких передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Крім того, обвинувачений може впливати своїми порадами, вказівками на свідків, які ще недопитані судом, відмови від їх надання або надання неправдивих свідчень по справі. Також прокурор зазначає, що ОСОБА_3 є раніше судимою особою за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я, та відносно якого станом на день розгляду даного кримінального провадження здійснюється досудове розслідування за фактом дезертирства. А тому прокурор убачає, що з метою запобігання спробі ухилення від суду та з метою забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та належної процесуальної поведінки, є всі підстави продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням його на гаупвахті строком на 60 днів, без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти клопотання сторони обвинувачення та просили змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, або обрати ОСОБА_3 альтернативний вид заходу як застава, однак із помірним розміром суми.

Вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши клопотання сторони обвинувачення, колегія суддів вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Як слідує з ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох умисних злочинів, а саме: ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів проти громадської безпеки й громадського порядку та моральності.

Дії, передбачені ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

30.10.2024 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло кримінальне провадження № 0000178 від 10.04.2024 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст.263 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2024 ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утримання його на гауптвахті з визначенням розміру застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 гривень, який було продовжено 04.09.2024 згідно ухвали вищевказаного суду.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, ОСОБА_3 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання може переховуватися від суду, тобто існує і продовжує існувати ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, що у свою чергу може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , володіючи відомостями щодо осіб потерпілих та свідків сторони обвинувачення, які не допитані судом, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, має непогашені судимості, знов обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності,враховуючи і те, що відносно останнього здійснюється досудове розслідування за ч. 4 ст. 408 КК України, є підтвердженим ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також суд звертає увагу й на те, що упродовж перебування ОСОБА_3 під вартою будь-яких лікарських протипоказань проти утримання останнього під вартою суду не надано, як і не надано суду відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків ОСОБА_3 чи іншого комплексу обставин, які би переважали ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Суд враховує, вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, враховуючи його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу ОСОБА_3 в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать про те, що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.

Суд констатує, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, на переконання суду подальше продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити строк тримання під вартою, з утриманням його на гауптвахті на 60 днів.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 гривень, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України та відмовити в клопотанні обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 110, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням його на гауптвахті, на 60 днів, тобто до 29 грудня 2024 року включно, із раніше визначеним розміром застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть покладені обов`язки:

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому розташована або тимчасово розташована військова частина, де проходить військову службу обвинувачений, без дозволу командира військової частини або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну дислокації військової частини;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом, зокрема обмежитись у спілкуванні з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню;

5) не залишати місце несення служби, тимчасове розташування підрозділу військової частини без дозволу командира військової частини;

6) повернутися до виконання покладених військових обов`язків до постійного або тимчасового розташування військової частини, де наразі перебуває його частина.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави.

Обвинувачений звільняється з-під варти (гауптвахти) після внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 відмовити.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 31.10.2024 о 13:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1

31.10.2024