Провадження по справі №1-кс/522/6408/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

21 листопада 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0000289 від 09.07.2024, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області за процесуального керівництва групи прокурорів Одеської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000289 від 09.07.2024 за підозрою громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України постановлено введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Так, положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до Закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, посилення охорони державного кордону, тощо.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Умислом ОСОБА_4 прямо охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди діяльності окремим військовим частинам ЗС України, та безпосередньо їх транспортним засобам. При цьому, ОСОБА_4 усвідомлював об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та передбачав настання суспільно небезпечних наслідків.

Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.07.2024 громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , виявив транспортний засіб марки «Ssang Yong» державний номерний знак « НОМЕР_1 », камуфляжного зеленого кольору, який мав явні візуальні ознаки автомобіля, що перебуває у користуванні військових частин ЗС України або військових формувань, в результаті чого у нього виник злочинний умисел на здійснення підпалу вказаної автівки.

Надалі, 09.07.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 00 год. 12 хв., ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів ЗСУ, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України, в умовах воєнного стану і військової агресії РФ проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом вчинення підпалу транспортного засобу марки «Ssang Yong» державний номерний знак « НОМЕР_1 », камуфляжного зеленого кольору, який використовується у діяльності військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ЗС України, використовуючи заздалегідь пристосовану для підпалу ємність із запальною сумішшю невстановленого складу, облив нею лобове скло та капот транспортного засобу марки «Ssang Yong» державний номерний знак « НОМЕР_1 », камуфляжного зеленого кольору, припаркований на дорозі біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який знаходиться у користуванні військової частини ЗС України або військових формувань, та підпалив його, викликавши тим самим його займання. При цьому ОСОБА_4 знімав на відеозапис за допомогою відеокамери свого мобільного телефону процес підпалювання і займання вказаного автомобіля, для подальшої передачі відеозапису замовнику підпалу і одержання від нього грошової винагороди за підпал вказаного транспортного засобу.

Таким чином, унаслідок вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення пошкоджено лобове скло та кузовні елементи транспортного засобу марки «Ssang Yong» державний номерний знак « НОМЕР_1 », камуфляжного зеленого кольору, внаслідок чого вказаний автомобіль виведено з ладу, чим унеможливлено його подальше цільове використання.

30.07.2024 о 15 год. 50 хв. ОСОБА_4 затримано у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

ОСОБА_4 31.07.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114 1 КК України, яке кваліфікується як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

25.09.2024 підозрюваному ОСОБА_4 слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеси продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.11.2024.

Для закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні необхідно виконати наступні слідчі та процесуальні дії: отримати характеризуючі дані відносно підозрюваного від органів державної влади та державних установ; встановити та допитати свідків, які обізнані про протиправну діяльність підозрюваного; отримати висновок судової експертизи за експертною спеціальністю 8.4 (дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів) по пожежному сміттю яке було вилучене внаслідок вчинення протиправних дій підозрюваного ОСОБА_4 (експертиза призначена 18.10.2024 в Одеському НДЕКЦ МВС України);

- отримати висновок судової біологічної експертизи за експертною спеціальністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження» по запальничці яка вилучена поблизу пошкодженого внаслідок підпалу автомобіля (експертиза призначена 10.07.2024 в Миколаївському НДЕКЦ МВС України); отримати висновок судової пожежно-технічної експертизи, за експертною спеціальністю 10.8 «Дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання вимог пожежної безпеки» відносно автомобіля який постраждав внаслідок вчинення протиправних дій підозрюваного ОСОБА_4 (експертиза призначена 18.10.2024 в Одеському НДЕКЦ МВС України); провести інші слідчі/процесуальні дії у кримінальному провадженні, необхідність у яких може виникнути під час здійснення досудового розслідування.

Отримані в результаті проведення слідчих дій відомості являтимуться доказами причетності підозрюваного ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на світка та експерта у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку дії запобіжного заходу, так як ризики відсутні, підозрюваний раніше не судимий, підозрюваний ОСОБА_4 не збирається та не зможе переховуватись від органу досудового розслідування, усі докази органом досудового розслідування зібрані, а тому просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю або застосуваннями застави, мотивуючи тим, що підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Інкримінована підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та долученими до матеріалів клопотання належними та допустимими доказами, зокрема: протоколами оглядів місця події від 09.07.2024, в ході яких виявлено спалений транспортний засіб марки «Ssang Yong» державний номерний знак « НОМЕР_1 », камуфляжного зеленого кольору, який використовується у діяльності військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ЗС України, до якого відповідно показів ОСОБА_4 причетний саме він; актом про пожежу від 09.07.2024, згідно з яким причина пожежі транспортного засобу марки «Ssang Yong» державний номерний знак « НОМЕР_1 », камуфляжного зеленого кольору є занесення стороннього джерела запалення; висновком № 4 ГУ ДСНС України в Одеській області згідно з яким причина пожежі транспортного засобу марки «Ssang Yong» державний номерний знак « НОМЕР_1 », камуфляжного зеленого кольору є занесення стороннього джерела запалення; протоколом обшуку житлового приміщення за місцем проживання ОСОБА_4 від 30.07.2024, в ході якого вилучено мобільний телефон в ході огляду якого виявлено листування з приводу підпалу транспортного засобу марки «Ssang Yong» державний номерний знак « НОМЕР_1 », камуфляжного зеленого кольору; протоколом затримання підозрюваної особи ОСОБА_4 від 30.07.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 30.07.2024, відповідно до якого останній визнає свою вину у вчинені підпалу транспортного засобу марки «Ssang Yong» державний номерний знак « НОМЕР_1 », камуфляжного зеленого кольору, з метою отримання грошової винагороди; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 30.07.2024, в ході якого останній повідомив про обставини підготовки ОСОБА_4 до підпалу транспортного засобу марки «Ssang Yong» державний номерний знак « НОМЕР_1 », камуфляжного зеленого кольору, та подальшого отримання ОСОБА_4 грошової винагороди за вказаний підпал; протоколом слідчого експерименту від 30.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 вказав на місцевості порядок своїх дій під час вчинення підпалу автомобіля військовослужбовця військової частини Збройних Сил України.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідальність за яикй передбачає позбавлення волі п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна, підозрюваний раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, ніде не навчається, дітей не має, що свідчить про посередні соціальні зв`язки підозрюваного.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризик перешкоджання слідству іншим шляхом слідчий суддя до уваги не бере через його неконкретизованість.

Ризик вчинення іншого або продовження вчинення кримінального правопорушення слідчий суддя до уваги не бере, оскільки слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не надано будь-яких документів на підтвердження факту притягнення підозрюваного раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, в тому числі цілодобового, який хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Враховуючи вчинену Збройними Силами Російської Федерації військову агресією проти нашої Держави, на території України було запроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_8 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 ''Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, та Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, затвердженим Законом № 4024-ІХ від 29.10.2024), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX від 14.04.2022 року, були внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно положень статті 183 КПК України, під час воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

При цьому, слідчий суддя враховує та наголошує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є злочином проти основ національної безпеки України, вчинений в умовах воєнного стану через повномасштабне військове вторгнення російської федерації проти незалежної держави України, що свідчить про зухвалу, безвідповідальну поведінку підозрюваного, який вочевидь має розуміти, що такі дії як підпал автомобіля який перебуває на балансі підрозділів ЗСУ, призводять до ослаблення держави.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що в рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення та роль підозрюваного ОСОБА_4 у його вчиненні, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Необхідно враховувати резонансність вказаної справи, зухвалість вчиненого злочину, внаслідок яких підривається суверенітет України, обороноздатність держави.

А тому, суд доходить висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Разом з тим, для прийняття законного рішення у кримінальному провадженні та забезпеченні проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального правопорушення необхідно провести значний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати характеризуючі дані відносно підозрюваного від органів державної влади та державних установ; встановити та допитати свідків, які обізнані про протиправну діяльність підозрюваного; здійснити огляд вилучених речей та предметів в установленому законом порядку; отримати висновок комплексної судової експертизи за експертною спеціальністю 8.4 (дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів) та за експертною спеціальністю 8.11 (дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин) по змивам з поверхні пошкодженого автомобіля внаслідок вчинення протиправних дій підозрюваного ОСОБА_4 (експертиза призначена 10.07.2024 в Одеському НДЕКЦ МВС України); отримати висновок судової біологічної експертизи за експертною спеціальністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження» по запальничці яка вилучена поблизу пошкодженого внаслідок підпалу автомобіля (експертиза призначена 10.07.2024 в Миколаївському НДЕКЦ МВС України); провести інші слідчі/процесуальні дії у кримінальному провадженні, необхідність у яких може виникнути під час здійснення досудового розслідування.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а тому саме на такий термін слідчий суддя може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 необхідно продовжити на строк до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 132, 176- 178, 183, 186, 193-199, 205, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 19.01.2025 включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 21.11.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 22.11.2024 року об 10:15 годині в залі суду № 131.

Слідчий суддя: ОСОБА_9

21.11.2024