Справа № 211/4546/24
Провадження № 1-кп/211/550/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 р. м. Кривий Ріг

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 33 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000243 від 01.07.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, Криворізького району Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб не має, фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-09.02.2012 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 307 ч. 2, ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений умовно-достроково, не відбута частина покарання 1 рік 2 місяці 19 днів;

-16.02.2021 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 126-1, ст. 70 ч. 4 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі;

-08.06.2021 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 126-1, ст. 122 ч. 1, ст. 70 ч. 1 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі;

-30.03.2022 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 126-1, ст. 70 ч. 4 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі, звільнився 09.09.2022 по відбуттю строку покарання;

-16.04.2024 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 125 ч. 1 до 100 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений згідно з вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.04.2024 за ст. 125 ч. 1 до 100 годин громадських робіт, який набрав законної сили 17.05.2024.

03.06.2024 засуджений ОСОБА_4 був поставлений на облік у Довгинцівському районному відділі філії державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області, ознайомлений з порядками, умовами відбування покарання у виді громадських робіт та йому було розяснено про можливість притягнення до кримінальної відповідальності у разі ухилення від відбування покарання. У цей же день ОСОБА_4 було видано направлення до Комунального підприємства «Криворізький онкологічний диспансер» ДОР для відбуття покарання у виді громадських робіт з 04.06.2024. У цей момент у нього виник протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт, реалізуючи який, будучи ознайомленим з порядками, умовами відбування покарання у виді громадських робіт, усвідомлюючи наслідки ухилення від відбування покарання, ОСОБА_4 не з`явився у встановлене місце і час для відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт, не повідомивши уповноважений орган про причини неявки. 11.06.2024 ОСОБА_4 було винесено попередження Довгинцівським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області про притягнення до кримінальної відповідальності у разі порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт. Дане попередження ним було проігноровано, у подальшому станом на 17.07.2024 ОСОБА_4 жодного разу не з`явився для відбуття покарання у виді громадських робіт, чим порушив ст.ст. 37, 40 КВК України.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, які полягають в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати. Підтвердив, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, наведених у обвинувальному акті та показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення від нього не надходило.

Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення визнає повністю.

Обвинувачений дане клопотання підтримав.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння кримінальних правопорушень, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, а також вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскарженні цих обставин в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 , надав показання, згідно з якими не заперечував, що отримавши направлення до Комунального підприємства «Криворізький онкологічний диспансер» ДОР для відбуття покарання у виді громадських робіт, він вирішив туди не ходити, бо мав неофіційну роботу, та таким чином ухилився від відбування покарання. Про вчинене шкодує, на теперішній час усе покарання у виді громадських робіт ним відбуте.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо допитавши у судовому засідання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку по те, що ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, а саме: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При вирішенні питання відносно призначення покарання, суд керується статтями 50, 65 КК України в частині законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та досягнення мети його призначення.

При призначенні покарання суд виходить з вимог закону щодо достатності покарання для виправлення особи, запобігання скоєнню ним нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 389 КК України віднесено до проступків.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд установив, що він раніше судимий (а.п. 67, 69), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 74), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 72), звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з 08.06.2017 з приводу: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності» (а.п. 71), на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб не має, не працює, іншою суспільно корисною працею не займається.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому на підставі ст. 66 КК України, не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання на підставі ст. 67 КК України, не встановлені.

Підстав для застосування ст. 69 КК України не встановлено.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_4 і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі.

Витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні

Речові доказі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Матеріали кримінального провадження №0000243 від 01.07.2024 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №211/4546/24, провадження № 1-кп/211/550/24.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою статті 394 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частина вироку проголошена 27 серпня 2024 року відповідно до ч.15 ст.615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1