Провадження №11-сс/801/882/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2024 року про накладення арешту на майно, яке вилучено 12.10.2024 року у рамках кримінального провадження № 0000418 від 13.10.2024 року

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2024 року клопотання дізнавача сектору дізнання ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 задоволено.

Накладено арешт на майно, яке вилучене в ході огляду 12.10.2024, в рамках кримінального провадження № 0000418 внесеного до ЄРДР 13.10.2024, а саме:

Транспортний засіб марки «ЗИЛ», моделі «431412», р/н НОМЕР_1 , 1992 року випуску, ідентифікаційний номер шасі « НОМЕР_2 », який був поміщений на спеціальний майданчик ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 17 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке упаковано до спеціального пакету НПУ ГСУ № INZ2035651 з підписами понятих та дізнавача.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2024 року та винести нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що клопотання про накладення арешту підписане та подане дізнавачем ОСОБА_9 , при цьому в судовому засіданні приймала участь інший дізнавач ОСОБА_10 .

Матеріали клопотання не містять постанови про групу дізнавачів y кримінальному провадженні №0000418 від 13.10.2024 року.

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, що міститься в матеріалах клопотання, єдиним дізваначем, що проводить досудове розслідування, є ОСОБА_9 . Таким чином повноваження дізнавача ОСОБА_10 у справі відсутні, остання в судовому засіданні свої повноваження не додавала, тому не є належним учасником процесу, тому не могла підтримувати дане клопотання в судовому засіданні, просити про його задоволення. Як випливає зі змісту ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається за участю посадової особи, яка подала це клопотання.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, наідслав клопотання, в якому просив розгляд апеляційної скарги у режимі відеоконференцзв`язку, а в разі виникнення технічних проблем просив проводити судовий розгляд за його В клопотанні просив скасувати арешт або передати на відповідальне зберігання транспортний засіб ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, пояснив, що наразі проводиться у даному провадженні експертиза, дослідивши матеріали судового провадження, оглянувши матеріали кримінального проваджнення № 0000418 від 13.10.2024 року за ст. 290 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання, 02.10.2024 на спец, лінію «102» надійшло повідомлення від експерта-криміналіста Вінницького НДЕКЦ, про те, що під час огляду автомобіля марки «ЗИЛ» моделі «431412», д.н.з. НОМЕР_4 , 1992 року випуску, який надала для огляду ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено, що ідентифікаційний номер шасі замінено шляхом проведення демонтажу таблички виробника з первинним номером шасі з подальшим установленням на її місці таблички з номером «N3330008», яка не відповідає зразкам табличок, що закріплювалися на заводі-виробнику досліджуваного автомобіля. (ЖЕО 17454)

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя прийняв до уваги, що СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000418 внесеного до ЄРДР 13.10.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, те, що транспортний засіб марки «ЗИЛ», моделі «431412», р/н НОМЕР_1 , 1992 року випуску, ідентифікаційний номер шасі « НОМЕР_2 » постановою дізнавача від 13.10.2024 року визнано речовим доказом, те, що у вказаному кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії та експертизи направленні на встановлення істини по справі.

З метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності даного майна, слідчий суддя дійшов висновку, щодо наявності підстав для накладення арешту.

Відповідно до положень ст. 170, 173 КПК України слідчий суддя урахував встановлені обставини, перевірив відповідність майна критеріям визначним ст. 98 КПК України, те,що воно може бути використане під час проведення судових експертиз та інших слідчих дій, оскільки автомобіль марки «ЗИЛ», моделі «431412», р/н НОМЕР_1 , 1992 року випуску, ідентифікаційний номер шасі « НОМЕР_2 » є предметом вчинення кримінального правопорушення та являється джерелом доказів.

Перевіривши рішення слідчого судді, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_7 автомобіля марки «ЗИЛ», моделі «431412», р/н НОМЕР_1 , 1992 року випуску, ідентифікаційний номер шасі « НОМЕР_2 »,оскільки у даному провадженні проводиться експертиза.

На думку колегії суддів слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, суду не надано та колегією суддів не встановлено.

На думку суду апеляційної інстанції рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого щодо арешту майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При постановленні ухвали слідчим суддею у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні органу досудового розслідування правові підстави для арешту майна, у зв`язку з чим слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

На переконання апеляційного суду, судом при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власника майна та прав третіх осіб, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини матеріали провадження свідчать, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним.

Посилання захисника на відсутність у матеріалах клопотання постанови про визначення групи дізнавачів у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання дізнавача з цих підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України визначено, що до клопотання про арешт майна також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, положеннями КПК України не передбаченого конкретного переліку документів та матеріалів, які слідчий, прокурор зобов`язаний долучити на обгрунтування доводів свого клопотання, як не передбачено і обов`язку долучати до поданого клопотання усі зібрані в ході досудового розслідування матеріали та процесуальні документи.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2024 року обґрунтована та належним чином мотивована і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 422 КПК України, суд апеляційної інстанції-

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника .

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2024 про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4