ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа № 477/2798/24
Провадження № 1-кс/477/1160/24
УХВАЛА

про повернення клопотання

04 листопада 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000188 від 10 лютого 2023 року, який накладено ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2024 року адвокат ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000188 від 10 лютого 2023 року із клопотанням про скасування арешту майна, який накладено ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2023 року.

Перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню особі, яка його подала, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, - частина друга статті 1 КПК України.

За визначенням пункту 18 частини першої статті 3 КПК України - слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, - частина шоста статті 9 КПК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000188 від 10 лютого 2023 року досудове розслідування здійснюється Першим слідчим відділом територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частиною першою статті 204 КК України.

В межах цього кримінального провадження, слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва 31 травня 2023 року накладено арешт на майно, що було вилучене 04 травня 2023 року під час проведення санкціонованого обшуку території та розташованих на ній приміщень автозаправної станції по АДРЕСА_1 .

Викладене свідчить про те, що орган досудового розслідування виконуючи слідчі дії у кримінальному провадженні в межах досудового розслідування цього кримінального провадження, звернувся до слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає приписам статті 132 КПК України.

Натомість, особа, відносно майна якої вирішено питання про арешт майна, 01 листопада 2024 року звернулася з клопотанням про скасування арешту майна до слідчого судді іншого суду.

Водночас, відповідно до пункту 1 частини другої статті 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, дізнавачем, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 4-1) тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Таким чином, подане адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна з підстав його необґрунтованості є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, яке в силу положень статті 132 КПК України має бути подане до суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, тобто в даному конкретному випадку клопотання необхідно адресувати на розгляд до Заводського районного суду міста Миколаєва з метою дотримання правил підсудності.

Встановлення правил підсудності в цьому випадку відіграє важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають стаття 7 Загальної декларації прав людини та частина перша статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (стаття 24 Конституції України та стаття 10 КПК). Будучи одним із проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Пунктом 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

За положенням частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 КПК України передбачено, що саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У статті 7 КПК України зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тощо.

Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та має наслідком скасування судового рішення.

Враховуючи викладене вбачається, що звернення під час досудового розслідування в межах кримінального провадження до слідчого судді іншого суду без зміни підслідності та/або доручення здійснення досудового розслідування відповідному органу є порушенням і принципу правової визначеності.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна підлягає поверненню суб`єкту звернення.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 646/3986/19 провадження № 51-3335 кмо 20, зазначено, що на практиці нерідко виникають ситуації, які не знаходять чіткої законодавчої регламентації, що цілком може обумовити необхідність ухвалення рішення, яке прямо не передбачене процесуальним законом у межах відповідної процедури. На це, зокрема, вказують і положення частини шостої статті 9 КПК України: «у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

Однією із таких ситуацій і є постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання про застосування запобіжного заходу як заходу забезпечення кримінального провадження, у випадках, якщо клопотання не підлягає розгляду в цьому суді, або з інших підстав, не передбачених процесуальним законом для даної процедури.

Водночас у частині другій статті 132 КПК, якою закріплено загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначено підсудність (розмежовано повноваження місцевих судів) щодо розгляду клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження: «Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини;

2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду».

Проте нормами КПК, якими регламентовано питання про застосування запобіжного заходу та загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, прямо не закріплено алгоритму дій слідчого судді у випадку, якщо подане клопотання про арешт майна чи його скасування не підлягає розгляду в цьому суді.

Тому у цьому випадку це питання може бути вирішено через застосування частини шостої статті 9 КПК та положень засади диспозитивності, що закріплена у частині третій статті 26 КПК, згідно з якою слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що не тільки винесені на їх розгляд сторонами, але й віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Повернення клопотання у цьому випадку, відповідає механізму, передбаченому частиною шостою статті 9 КПК України, та не виходить за межі процесуальних повноважень слідчого судді, передбачених нормами КПК. Навпаки, своїм рішенням про повернення такого клопотання слідчий суддя не допускає можливості прийняття рішення поза межами своїх повноважень, передбачених кримінальними процесуальними нормами.

Повернення клопотання у зв`язку з недотриманням при поданні такого клопотання вимог частини другої статті 132 КПК (якщо воно не підлягає розгляду в цьому суді), не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ані до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, зокрема, з огляду й на те, що вказане рішення слідчого судді не створює жодних перепон щодо повторного звернення з відповідним клопотанням до повноважного місцевого суду.

На підставі вище зазначеного клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000188 від 10 лютого 2023 року, який накладено ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2023 року підлягає поверненню, як таке що не підлягає розгляду в Жовтневому районному суді Миколаївської області

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 31, 35, 132, 372 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000188 від 10 лютого 2023 року, який накладено ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2023 року повернути ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_4