ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/602/24 Номер провадження 11-сс/814/524/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР на підставі заяви від 30.12.2023.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ідентичну скаргу було розглянуто та прийнято відповідне рішення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд його скарги у суді першої інстанції.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на численні порушення прав скаржника з боку судді ОСОБА_1 , а тому він заявив судді відвід, однак в задоволенні якого було відмовлено.

Вважає, що слідчим суддею безпідставно відмовлено в задоволенні скарги, позаяк в ухвалі не обґрунтовано, яким чином слідчий суддя встановив, що заяви від 01.12.2023 та від 30.12.2023 є ідентичними. Також слідчий суддя не виконує покладені на нього обов`язки та неправильно застосовує положення ст. 214 КПК України.

При цьому, через такі протиправні дії судді протягом 2023-2024 років скаржник неодноразово заявляв недовіру судді та звертався із заявами про відвід судді.

Позиції інших учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Заперечив проти ухвалення судом апеляційної інстанції свого рішення по суті вимог скарги поданої до слідчого судді.

Прокурор до суду не з`явився, був повідомлений належним чином, про що матеріали провадження мають підтвердження. Неявка прокурора не перешкоджає апеляційному перегляду оскаржуваної ухвали.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону цілком дотримано.

Так у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд його скарги у суді першої інстанції, зокрема з тих підстав, що йому безпідставно відмовлено у задоволенні відводу судді ОСОБА_1 та здійснення розгляду скарги саме цим суддею.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 заявляв відвід судді ОСОБА_1 за тих обставин, що остання неодноразово як слідчий суддя безпідставно відмовляла заявнику у задоволенні скарг з травня 2023 року, затягує розгляд скарг, чим порушує процесуальні норми.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.01.2024 ОСОБА_6 відмовлено у задоволення заявленого відводу судді ОСОБА_1 .

Вказане рішення є цілком обґрунтованим, оскільки як слідує із заявленого відводу, фактичним мотивом його заявлення, була незгода ОСОБА_6 з прийнятими суддею рішеннями та суб`єктивна оцінка її процесуальної діяльності, що у відповідності до вимог ст.ст. 75, 76 КПК України не є підставою для відводу. Отже заявлений відвід не був належним чином вмотивований.

Щодо невнесення відомостей до ЄРДР, слід звернути увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізує її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Відповідно до матеріалів, що надійшли до суду, 14.01.2024 до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_6 зі скаргою на бездіяльність уповноваженої посадової особи Харківської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за поданою ним заявою від 30.12.2023.

У скарзі зазначалося, що 02.01.2024 ОСОБА_6 надіслав поштою заяву від 30.12.2023 з додатками до Харківської обласної прокуратури щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, гр. ОСОБА_7 над малолітньою дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьком ОСОБА_6 , яка була отримана 11.01.2024.

Проте, відомості за його заявою від 30.12.2023, до ЄРДР внесені не були.

Як слідує з повідомлення Харківської обласної прокуратури від 17.01.2024 (а.м.п. 17), заява ОСОБА_6 від 30.12.2023 була скерована до Дергачівської окружної прокуратури та в подальшому направлено до ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області для організації розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства у зв`язку з тим, що 29.11.2023 Червонозаводський суд м. Харкова у справі 646/8190/23 зобов`язав Харківську обласну прокуратуру внести відомості до ЄРДР за тим же фактом який зазначено заявником у заяві від 30.12.2023.

Відомості за фактом на які посилається заявник у заяві від 30.12.2023 вже розглядаються в межах кримінального провадження № 0000279 від 06.12.2023 за ст. 126-1 КК України, а тому заява ОСОБА_6 від 30.12.2023 направлена до Дергачівської окружної прокуратури для долучення до матеріалів кримінального провадження.

Крім того, в ході судового розгляду було також встановлено, що на виконання ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.01.2024 у справі № 646/9784/23 обласною прокуратурою внесено відомості до ЄРДР за № 0000038 від 28.02.2024 за ст. 126-1 КК України з підстав як на думку заявника ОСОБА_9 всупереч встановленому розпорядженню № 224 та рішенням суду № 619/3051/17, № 619/4720/18, 619/414/22 самовільно змінила місце мешкання його неповнолітнього сина ОСОБА_8 , умисно та систематично не виконувала вказані рішення суду що призводить до розриву родинних зв`язків дитина та батька.

На аналогічні обставини ОСОБА_6 посилався і у своїй заяві від 30.12.2023, зокрема позбавлення волі дитини, ізолювання дитини від батька, приховування місцезнаходження дитини, обмеження волевиявлення дитини, вчинення дій щоб принизити та знецінити батька, розірвати родинні зв`язки дитини та батька, свідоме ігнорування потреб та почуття дитини та батька.

На обґрунтування таких висновків, ОСОБА_6 вказував на те, що телефон його малолітнього сина ОСОБА_8 відключений, а також був відключений телефон ОСОБА_9 . При цьому остання, на повідомлення у месенджері Viber, а також на електронну пошту, не відповідала, що на думку заявника свідчить про вчинення ОСОБА_9 домашнього насильства щодо ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_8 , яке мало місце 05.12.2023.

З наведеного вбачається, що ініційовані ОСОБА_6 кримінальні провадження фактично стосуються одних і тих самих обставин, які на думку заявника мали місце, а саме переховування ОСОБА_9 малолітнього ОСОБА_8 від ОСОБА_6 та перешкоджання спілкування батька із сином, яке є триваючим у часі.

Цих же обставин стосується і подана ОСОБА_6 заява про вчинення кримінального правопорушення від 30.12.2023, а тому підстав вважати, що наведена в ній інформація не може бути оцінена в межах існуючих кримінальних проваджень, колегія суддів не вбачає.

Таким чином скаржник використовує інструменти судового захисту прав учасників кримінального провадження із тим, щоб ініціювати чергове кримінальне провадження за тими ж самими фактами, у той час як КПК України не передбачає багаторазове (повторне) внесення до ЄРДР відомостей про одне й те ж саме кримінальне правопорушення.

Більше того, колегія суддів відзначає, що повторне ініціювання кримінального провадження за тими самими фактами може призвести до безпідставного залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також необґрунтованого витрачання сил і засобів правоохоронних та судових органів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а отже апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2024 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4