Справа № 464/3148/24
пр.№ 1-кп/464/381/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000206 від 06.03.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , 14.02.2024 близько 18:20 год., перебуваючи у приміщенні супермаркету «АТБ», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Зубрівська, 38, в умовах воєнного стану, переконавшись що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгового залу бренді «Saint Remy» VSOP ємністю 0,7 л, вартістю 594,33 грн., що належить ТзОВ «АТБ-МАРКЕТ», після чого покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив ТзОВ «АТБ-МАРКЕТ» матеріальну шкоду на суму 594,33 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 22:30 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Напої та тютюн», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, повідомив продавцю магазину «Напої та тютюн» ОСОБА_6 неправдиву інформацію про те, що його знайомий ОСОБА_7 розрахується замість нього за пляшку віскі Johnnie Walker "Red Label" 0,5 літра, вартістю 353,35 грн., що належить ФОП ОСОБА_8 , яку він виніс з приміщення даного магазину, не маючи на меті розраховуватись за неї, після чого покинув місце вчинення злочину та розпорядився незаконно отриманим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 , спричинив ФОП ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 353,35 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник заявили клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечила.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження слід закрити з наступних підстав.

Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня встановлено 3028,00 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028,00 грн.

Національним законодавством встановлено, що злочини у формі крадіжки (ст. 185 КК України), шахрайства (ст. 190 цього Кодексу) та привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (ст. 191 КК України) слід відрізняти від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати як адміністративних правопорушень, передбачених ст. 51 КУпАП, лише таким елементом об`єктивної сторони, як вартість викраденого майна, що встановлюється законом.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачено у вчиненні діянь, де вартість викраденого майна складає 594,33 грн., що на даний час не охоплюється складом кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та заволодінні чужим майном шляхом обману у сумі 353,35 грн., що на даний час не охоплюється складом кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, що відповідно виключає кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим є підстави вважати, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» скасовано положення ст. 51 КУпАП у попередньому викладі, зміст котрого до 09.08.2024 визначав диспозицію інкримінованої норми та визначав кримінальну протиправність діяння.

Згідно з ч.2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.3 ст.8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Частиною 2 ст.5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року є більш сприятливим для осіб, котрі притягуються до кримінальної відповідальності за діяння, які вони вчинили до набрання чинності цим Законом включно.

Згідно із п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 4 ст.284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, здійснюється прокурором, якщо підозрюваний проти цього не заперечує. За відсутності згоди підозрюваного кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених главою 36-1цього Кодексу.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу, якою в ч.3 визначено таке: «3. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує».

Враховуючи наведене та те, що під час проведення судового розгляду щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ним діяння, обвинувачений та захисник не заперечили проти закриття кримінального провадження, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому під час досудового розслідування у вигляді особистого зобов`язання не продовжувався.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити згідно ст.100 КПК України.

З врахуванням наведеного вище та керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.5 КК України, ст.58 Конституції України, п.4-1 ч.1, ч.2 ст.284, 372, 479-2 КПК України, суд -

у х в а л и в :

кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 06.03.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України закрити, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1514,56 гривень.

Речові докази:

-DVD-R диск білого кольору з відеофайлами під назвою «video_2024-03-04_14-45-28» та «video_2024-03-04_14-55-37»; DVD-R диск білого кольору з відеофайлами під назвою «1», «2», «3», «3-1», «4», «5», «6», «7», які зберігаються при матеріалах кримінального провадження у Франківській окружній прокуратурі міста Львова залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1