У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2024 Справа №607/18936/24 Провадження №1-кс/607/5100/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 16.08.2024 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002633 від 08.11.2023,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2024 року ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на постанову слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 16.08.2024 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002633 від 08.11.2023.

У вказаній скарзі просить скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання від 16.08.2024 в кримінальному провадженні №0002633 від 08.11.2023, зобов`язати слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, який на даний час здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні повторно розглянути «Заяву про залучення до кримінального провадження як потерпілої» від 13.08.2024, подану ОСОБА_4 .

Скарга мотивована тим, що вказана постанова про відмову у визнанні потерпілим від 16.08.2024 у вказаному кримінальному провадженні слідчого ОСОБА_5 не містить посилання на дійсні обставини кримінального провадження, зокрема, у ній не відображений факт подання ОСОБА_4 та долучення до матеріалів вказаного кримінального провадження «позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення» від 28.11.2023, постанова не є вмотивованою, як того вимагає ч.5 ст.55, п.2 ч.5 ст.110 КПК України, істотно обмежує процесуальні права ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні, внаслідок чого суттєво ускладнюється відстоювання нею своєї позиції, унеможливлює відшкодування нею моральної шкоди, завданої завідомо неправдивим повідомленням ОСОБА_6 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а відтак, на думку скаржника, підлягає до скасування слідчим суддею.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 подану скаргу підтримала, посилаючись на викладені у ній обставини та просила її задовольнити.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечила, вказала, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Заслухавши пояснення скаржника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає наступне.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002633 від 08.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.383 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 07.11.2023 на адресу СВ Тернопільського РУП надійшла ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/20353/23 від 23.10.2023 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 , за фактом завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_6 , про вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів.

13.08.2024 до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява ОСОБА_4 від 13.08.2024 про залучення у якості потерпілого.

Постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 16.08.2024 відмовлено у залученні ОСОБА_4 в якості потерпілої в кримінальному провадженні №0002633 від 08.11.2023 року.

Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 цієї статті зазначає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вирішуючи питання щодо правомірності відмови слідчого у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа №439/397/17, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не ж тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення саме проти нього кримінального правопорушення.

Таким чином, потерпілий у кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення такого посягання, незалежно від того, чи закріплений такий статус процесуально.

При цьому, об`єктом посягання, в розумінні ч.2 ст.383 КК України, за ознаками якої здійснюється кримінальне провадження, є інтереси правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі.

Законодавцем віднесено злочини, передбачені ст.383 КК України до Розділу «Кримінальні правопорушення проти правосуддя», а отже слідчим обґрунтовано відмовлено у залученні в якості потерпілої ОСОБА_4 , оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.383 КК України відноситься до злочинів з формальним складом для наявності об`єктивної сторони якого не є обов`язковим настання суспільно-небезпечних наслідків, зокрема спричинення шкоди.

Посилання ОСОБА_4 на спричинення їй моральної шкоди завданої внаслідок завідомо неправдивого повідомленням ОСОБА_6 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення не є об`єктом посягання кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 16.08.2024 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002633 від 08.11.2023, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 16.08.2024 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002633 від 08.11.2023 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1