ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2518/24 Справа № 192/884/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , поданою на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2024 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2020 року, покарання, в порядку ст.81 КК України, відмовлено, -

встановила:

В провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області перебувало клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2020 року, покарання, в порядку ст.81 КК України.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2024 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2020 року, покарання, в порядку ст.81 КК України, відмовлено.

Суд мотивував свої висновки тим, що працевлаштування та відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а поведінка засудженого свідчить про позитивні зміни, однак, яких не достатньо для висновку про виправлення засудженого.

Судом взято до уваги позитивні зміни в поведінці засудженого ОСОБА_7 , які свідчать про намагання останнього стати на шлях виправлення, але зазначав, що засуджений своєю поведінкою не достатньо довів своє виправлення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подане ним клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обгрунтовуючи доводи поданої ним апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначає, що судом першої інстанції не було враховано застосування до ОСОБА_7 заохочень під час його перебування у КВК - 101, де з січня 2021 року останній відбував покарання.

Також зазначає, що незважаючи на наявність у нього інвалідності третьої групи він працював, брав участь у програмах диференційованого випливу, відвідував біблійну школу та бібліотеку установи.

Крім того, судом не взято до увагу відомості про позитивні зміни апелянта станом на день розгляду його клопотання.

Додатково наголошує, що він повністю визнав провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому.

У випадку задоволення клопотання ОСОБА_7 та перебуваючи на волі останній зазначає, що буде працевлаштовуватися та будувати родину, а також, за можливості, протистояти та чинити опір військовослужбовцям ЗСРФ.

Під час апеляційного розгляду справи:

- засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи поданої апеляційної скарги у повному обсязі викладених у ній вимог, просив про її задоволення та застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , просив рішення суду першої інстанції, як законне та належним чином мотивоване, залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК України) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог процесуального закону судом першої інстанції дотримано.

За матеріалами справи засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2020 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України із призначенням покарання (враховуючи вимоги ст.70,71 КК України) у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Початок строку - 09.11.2020 року, кінець строку - 09.12.2025 року.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально- виконавчого кодексу України (далі- КВК України) передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.81 КК, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 10 листопада 2020 року. У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 01 травня 2022 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання. Працевлаштований на дільниці складу готової продукції установи.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 характеризується задовільно. Має три заохочення. У взаємовідносинах не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливому ставленню до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, а до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

29 березня 2024 року комісією установи було відмовлено ОСОБА_7 у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

З довідки про заохочення та стягнення з`ясовано, що на даний період часу ОСОБА_7 не має стягнень та має три заохочення, які застосовані до нього 12 липня 2021 року, 13 жовтня 2022 року та 20 липня 2023 року.

З урахування наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів своє виправлення, що не надає можливість для застосування ст. 81 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2024 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2020 року, покарання, в порядку ст.81 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4