Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/12812/24

Провадження № 11-сс/4815/231/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000040 від 31.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 вересня 2024 року без визначення розміру застави.

Не погодившись з рішенням суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12 липня 2024 року та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а обраний запобіжний захід є надто суворим по відношенню до особи підозрюваного. Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги те, що в матеріалах, доданих до клопотання слідчого, не наведено доказів, які б доводили необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою. Також зазначає, що всупереч нормам КПК України, слідчим суддею не визначено розмір застави, що, на його думку, є неприпустимим в розумінні правової держави.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила залишити рішення слідчого судді без зміни, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у вимаганні за попередньою змовою групою осіб передачі грошових коштів потерпілим ОСОБА_9 в сумі 20 000 грн. з погрозою насильства, вчинене в умовах воєнного стану.

12.07.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Вимогами ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченимпокладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог зазначених статей.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з електронних комунікаційних мереж; аудіо,- відеоконтроль особи; спостереження за особами ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в ході яких зафіксовано зустрічі з ОСОБА_10 ОСОБА_11 , а також потерпілим ОСОБА_9 ; факт пред`явлення вимоги до потерпілого ОСОБА_9 про повернення неіснуючого боргу, а також погрози вчинення відносно нього насильства у разі не виконання їх вимоги; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій контроль за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту, в ході проведення яких було вручено частину грошових коштів у підозрюваних осіб; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого він повідомив про всі обставини вимагання грошових коштів, висловлення погроз фізичного насильства у разі невиконання вказівок ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України; протоколами проведення обшуку за місцем проживання підозрюваних осіб та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про доведеність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, останньому загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. І хоч тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, на думку апеляційного суду, на даному етапі досудового розслідування доведеним є ризики вчинити інше кримінальні правопорушення чи незаконно впливати на потерпілого з метою зміни показань останнім, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому з метою відмови від дачі показань чи їх зміни підозрюваний шляхом залякування може чинити тиск на потерпілого.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту не були спростовані висновки місцевого суду (не зазначені обставини та не надані докази на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваного до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру або вказували б на її необґрунтованість), а також не надано і доказів, які б свідчили про відсутність ризиків у цьому кримінальному провадженні.

Доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді та обрання невмотивовано жорстокого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, дані, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, а також належним чином мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не заслуговують на увагу і твердження апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про порушення слідчим суддею норм КПК України в частині не визначення розміру застави, оскільки відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тому, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосування насильства та його погрозою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив розмір застави.

Отже, враховуючи фактичні обставини злочину, який інкримінується підозрюваному, колегії суддів вважає, що в цьому кримінальному провадженні наявний реальний суспільний інтерес, який у даному конкретному випадку превалює над принципом поваги до свободи особистості, що в свою чергу свідчить про виправданість обраного запобіжного заходу.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, які були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття законного судового рішення, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції,а відтак і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000040 від 31.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2