Справа № 473/2762/18
Номер провадження 1-кп/473/93/2024
У Х В А Л А

"25" жовтня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0001274 за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст.125, ч. 2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про визнання очевидно недопустими доказом висновок експерта №351. Своє клопотання мотивує тим, що дана експертиза проведена на підставі постанови т.в.о. начальника СВ Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_9 , яка не була призначена, як слідчий котра має право розслідувати кримінальне провадження №0001274 та виносити постанову про призначення експертизи, крім того постанова про призначення експертизи винесена по невідому ЄРДР, отже експертиза проведена на підставі постанови, винесеної з порушенням норм КПК. Крім того захисник стверджує, що експертиза проведена до внесення відомостей у ЄРДР 30.06.2017 року о 13:30.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник ОСОБА_7 , клопотання про визнання доказу очевидно недопустимим підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення даного клопотання заперечувала, зазначивши, що експертиза проведена на підставі постанови винесеної т.в.о. начальника СВ Вознесенського ВП ГУНП, а отже вона винесена керівником органу досудового розслідування, яка мала право здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого. Крім того прокурор зазначила, що експертиза була розпочата не 30.06.2017 року, як стверджує захисник, тобто у день внесення відомостей до ЄРДР, а згідно висновку експерта вона була розпочата 03.07.2017 року.

Потерпілі думку прокурора підтримали та просили відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до такого.

За змістом ст..84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова Верховного Суду від 29.09.2020 у справі N 601/1143/16).

У зв`язку із цим, при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими необхідно лише тоді, коли такі порушення: 1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи 2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Саме різні критерії визнання доказів недопустимими, які наведені вище, обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості: 1) під час будь-якого судового розгляду у разі встановлення очевидної недопустимості доказу (частина 4 статті ст..87, частина 2 статті ст..89 КПК) - у випадках, коли: такі докази, отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду; 2) у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті (частина 1 ст.89 КПК) - якщо при отриманні доказів допущено процесуальні порушення, які: тягнуть інші порушення прав людини та потребують оцінки на підставі всієї сукупності доказів; зумовлюють сумніви у достовірності здобутих відомостей та суд має вирішити питання щодо можливості усунення вказаного сумніву на підставі сукупності інших зібраних допустимих доказів. У разі, якщо б була можливість визнати доказ недопустимим лише на підставі формального порушення порядку його отримання без співставлення його з іншими доказами, не було б необхідності передбачати в КПК України вирішення цього питання саме у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.

На думку суду, жодна з обставин, які наведені у клопотанні про визнання доказів недопустимим, у даному випадку не підпадає під перелік підстав для визнання доказів недопустимими внаслідок їх очевидної недопустимості. Тим більше, жоден доказ не має наперед встановленої сили, а отже визнання очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження, без дослідження їх в повному обсязі і у взаємозв`язку з іншими доказами, є передчасним.

Суд бере до уваги, що доказ, який просить визнати недопустимими захисник ОСОБА_6 , може бути визнаний недопустимим судом під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду справи по суті, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими, що надані учасниками кримінального провадження, а отже клопотання захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного керуючись ст.ст.358, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про визнання висновку експерта №351 від 04.07.2017, очевидно недопустимим доказом, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя