Справа № 199/8588/24
ВИРОК

іменем України

29.10.2024 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000569 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2024, відносно:

ОСОБА_3 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та недієздатних осіб не маючого, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.12.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин;

- 21.02.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання на строк 180 (сто вісімдесят) годин;

- 06.09.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст.ст. 71,72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.02.2024 остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк1 (один) рік 10 (десять) днів.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2024 року, приблизно 16 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилась на кухні в квартирі АДРЕСА_3 , де в цей час також знаходився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , між якими відбулася розмова. В ході розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на фоні раптово виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , у цей же день, а саме 02 жовтня 2024 року, приблизно о 16 годині 02 хвилини, знаходячись на кухні в квартирі АДРЕСА_3 , перебуваючи у безпосередній близькості до ОСОБА_4 , стоячи навпроти неї, кулаком своєї правої руки наніс один удар в область лівого ока потерпілої.

Вважаючи свої кримінально-протиправні дії доведеними до кінця, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального проступку.

Внаслідок своїх умисних дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3175е від 22.10.2024 тілесні ушкодження у вигляді синців на повіках правого та лівого ока з розповсюдженням частково на спинку носу. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Далі, 09 жовтня 2024 року, приблизно 10 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилась в коридорі квартири АДРЕСА_3 , куди в цей час з кімнати вийшов ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який побачив ОСОБА_4 . В цей момент у ОСОБА_3 на фоні раніше виниклих неприязних відносин раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , у цей же день, а саме 09 жовтня 2024 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, знаходячись в коридорі квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи у безпосередній близькості до ОСОБА_4 , стоячи навпроти неї, пальцями лівої руки схопив потерпілу за волосся на голові та потягнув у свою сторону і в цей час правою рукою схопив останню за ліву кисть та сильно її стиснув, від чого ОСОБА_4 відчула різкий біль, не втримала рівновагу та впала на коліна.

Вважаючи свої кримінально-протиправні дії доведеними до кінця, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального проступку.

Внаслідок своїх умисних дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3175е від 22.10.2024 тілесні ушкодження у вигляді синця з внутрішньо-шкірними крововиливами та відшаруванням поверхневого епідермісу у вигляді клаптиків - на тильній поверхні лівої кисті. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмова заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілої, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України, як такі що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 умисних кримінальних проступків, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованих проступках визнав, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, - суд вважає за необхідне призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України із застосуванням вимог ст. ст. 71,72 КК України, оскільки проступки в межах даного провадження ОСОБА_3 вчинив не відбувши покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.09.2024.

Тому, саме, призначене покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення ж покарання у виді штрафу, який є найбільш м`яким видом кримінального покарання, не буде відповідати меті покарання, оскільки ОСОБА_3 систематично вчиняв кримінальні правопорушення за статтею 125 КК України, належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти проступки за цією ж статтею, офіційно не працевлаштований, офіційного доходу (заробітку) не має, а тому є вірогідність того, що покарання у виді штрафу особисто ОСОБА_3 виконано не буде.

Крім вказаного, призначення покарання у виді штрафу, не буде ґрунтуватися на принципах справедливості та індивідуалізації, не досягне мети покарання і буде суперечити вимогам ст.65 КК України, та не сприяти виправленню і вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті (200) годин.

На підставі ч.1 ст. 71, ст.72 КК України, ОСОБА_3 до призначеного покарання, повністю приєднати покарання невідбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.09.2024 року та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць 5 (п`ять) днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5