14.10.2024
Справа № 331/1307/19
Провадження № 1-в/331/147/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши подання начальника Олександрівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про приведення у відповідність до вимог діючого законодавства вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя відносно ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Олександрівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про приведення у відповідність до вимог діючого законодавства вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26.04.2024 року відносно ОСОБА_4 .

В поданні зазначає, що на обліку Олександрівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області з 31.05.2019 року перебуває громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 (безхатько), засуджений 26.04.2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2 КК України до покарання у виді 1 (один) року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України - 1 (один) рік іспитового строку з покладенням на нього судом обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2019 року по справі № 331/975/19, щодо засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 27.05.2019 року.

У відповідності до цього вироку ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення при наступних обставинах.

Перший епізод: 18 лютого 2019 року о 18 годині 20 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись у торгівельному залі гіпермаркету ТОВ «Варус-45», шляхом вільного доступу, намагався таємно з торгових полиць викрасти, сховавши товар до себе під куртку пляшку текіли «Сауза Текіла Голд» об`ємом 0,5 літра, чим самим спричинив зазначеному гіпермаркету матеріальну шкоду на суму 363 грн. 99 коп.

Другий епізод: 27 лютого 2019 року приблизно о 18-20 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у торгівельному залі супермаркету «Велика Кишеня», переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з торгових полиць намагався таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Фудком», а саме: віскі «Джек Деніелс», в кількості однієї пляшки вартістю 507 грн. 22 коп., сховавши його під куртку та намагався пронести не сплативши за товар, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Третій епізод: 28 березня 2019 року приблизно о 18-43 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у торгівельному залі гіпермаркету «Ашан», переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з торгових полиць намагався таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», а саме: віскі «Вест Корк Бурбон Каск», 0.7 літра в кількості однієї пляшки вартістю 468 грн. 51 коп. сховавши його під куртку та намагався пронести не сплативши за товар, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» , яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна). Згідно цього Закону, за ч. 1 ст. 51 КУпАП України передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вищезазначене, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 960,5 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, на момент вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1921 грн. (960,5x2=1921 грн.)

Зі змісту вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2019 року вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 скоїв 18 лютого 2019 року (за першим епізодом потерпілому могло бути спричинено матеріальну шкоду на суму 363 грн. 99 коп.), 27 лютого 2019 року (за другим епізодом потерпілому могло бути спричинено матеріальну шкоду на суму 507 грн. 22 коп.) та 28 березня 2019 року (за третім епізодом потерпілому могло бути спричинено матеріальну шкоду на суму 468 грн. 51 коп.).

Положеннями ч. 1ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

У відповідності до частини другої статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Оскільки згідно вироку суми викраденого майна ОСОБА_4 становлять 363 грн. 99 коп., 507 грн. 22 коп. та 468 грн. 51 коп., тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то вказані дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п. 13 ч, 1 ст. 537, ч. 2 п. 2 ст. 539 Кримінально - процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України орган пробації просить вирішити питання про приведення вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26.04.2019 року у відповідність до закону.

Представник Олександрівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином причини неявки суду не відомі.

Прокурор у судовому засіданні підтримала подання.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексуУкраїни (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 цієї статті неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України№3886-ІХ«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майната врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п п. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2019 ОСОБА_4 засуджено у скоєнні злочинів, передбачених ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 960,5 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, на момент вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1921 грн. (960,5x2=1921 грн.)

Зі змісту вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2019 року вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 скоїв 18 лютого 2019 року (за першим епізодом потерпілому могло бути спричинено матеріальну шкоду на суму 363 грн. 99 коп.), 27 лютого 2019 року (за другим епізодом потерпілому могло бути спричинено матеріальну шкоду на суму 507 грн. 22 коп.) та 28 березня 2019 року (за третім епізодом потерпілому могло бути спричинено матеріальну шкоду на суму 468 грн. 51 коп.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за крадіжку майна, шахрайство, привласнення чи розтрату, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2024 завдано матеріальну шкоду на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України№3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, подання є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

У Х В А Л И В:

Подання начальника Олександрівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про приведення у відповідність до вимог діючого законодавства вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2019 відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2019 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням карності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1