ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1687/24 Справа № 205/4366/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження № 0000031 від 19 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

представника потерпілої ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника третьої особи, щодо

майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року задоволено частково клопотання дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 та накладено арешт на автомобіль марки «Ford» моделі «Edge», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений 09 квітня 2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 173 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), вищезазначений автомобіль повернуто власнику ОСОБА_11 для користування та відповідального зберігання.

В обґрунтування прийнятого судового рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене майно, відповідає критеріям речових доказів, визначених в ст. 98 КПК та може бути засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів і для встановлення істини у справі, слідчий суддя вважає доведеним необхідність арешту майна і ризиків передбачених положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, доходить висновку про обґрунтованість клопотання та накладення арешту на майно.

В той же час, слідчий суддя звернув увагу на ту обставину, що об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК є саме документи, які, на переконання органу досудового розслідування, підробили особи, з метою можливості відчуження транспортного засобу марки «Ford», а не сам автомобіль, який може бути об`єктом іншого кримінального правопорушення.

Станом на день розгляду клопотання, автомобіль марки «Ford» належить ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04.01.2024, виданий ТСЦ 1242.

Короткий зміст клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вимог та доводів апеляційної скарги, узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді в частині повернення автомобіля ОСОБА_11 та постановити нову ухвалу, якою передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Зазначає, що потерпіла ОСОБА_7 не була повідомлена про дату та час розгляд відповідного клопотання та не отримувала копію ухвали суду від 12.04.2024. Про оскаржену ухвалу потерпілій ОСОБА_7 стало відомо лише 29.08.2024 під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

З огляду на вищевикладені обставини, та враховуючи положення ст. 117 КПК просить суд визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити строк на звернення із апеляційною скаргою.

Ознайомившись зі змістом ухвали слідчого судді вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК, в частині передачі транспортного засобу на зберігання володільцю майна ОСОБА_11 , внаслідок чого підлягає скасуванню в цій частині.

Зазначає, що за змістом відомостей витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 000031 від 19.01.2024, кримінальне провадження було розпочато за фактом підробки документів з боку невстановленої особи, котра підробила документи на право керування транспортним засобом.

Як зазначала потерпіла в своїх поясненнях, що належний їй на праві власності транспортний засіб вона передала у тимчасове користування своєму знайомому ОСОБА_12 , який без її згоди спочатку перереєстрував транспортний засіб на себе, після чого на свого колегу по роботі ОСОБА_13 , а з того зареєстрував на свою сестру ОСОБА_11 при цьому попри зміни власників, увесь цей час продовжуючи використовувати транспортний засіб, що підтверджується тим, що 09.04.2024 транспортний засіб був зупинений співробітниками УПП ДПП та керування здійснював саме ОСОБА_12 , що в свою чергу свідчить про фіктивність правочинів та номінальність володіння автомобілем ОСОБА_11 .

Тобто слідчий суддя, залишивши поза увагою, те що ОСОБА_11 є номінальним володільцем, а фактично користується та розпоряджається транспортним засобом ОСОБА_12 , не застосовував арешт майна у виді заборони користування транспортним засобом.

Крім того, потерпілій ОСОБА_7 достеменно відомо, що попри передачу судом транспортного засобу на зберігання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і надалі продовжує користуватись транспортних засобом, що свідчить про недієвість застосованого слідчим суддею заходу забезпечення, при цьому станом на 31.08.2024 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відсутня інформація щодо обтяження транспортного засобу.

Представник вважає, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, передача речового доказу - автомобіля власнику ОСОБА_11 та відсутність заборони на його використання, може призвести до суттєвих наслідків, таких як пошкодження, знищення, перетворення речового доказу, а також збільшення розміру шкоди завданої потерпілій, що порушує вимоги ст. 173 КПК та не відповідає принципу пропорційності.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні потерпіла (власник майна на час вчинення кримінального правопорушення) та її представник просили поновити строк апеляційного оскарження, підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення клопотання та апеляційної скарги і просив залишити її без змін.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання через неявку з поважних причин суду не подавав, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений без його участі, відповідно до ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК.

Мотиви апеляційного суду.

Вирішуючи клопотання представника потерпілого (власника майна на час вчинення кримінального правопорушення) про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд враховує, що клопотання розглянуто без їх виклику та копія ухвали їм не направлялась, тому є не спростованими доводи клопотання, що про її існування вони дізнались тільки 29 серпня 2024 року після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а строк апеляційного оскарження поновленню.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, перелік майна, на яке накладено арешт, підстави застосування арешту майна, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого в ухвалі, окрім іншого, зазначив, що об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК є саме документи, які, на переконання органу досудового розслідування, підробили особи, з метою можливості відчуження транспортного засобу марки «Ford» моделі «Edge» реєстраційний номер НОМЕР_3 , а не сам автомобіль, який може бути об`єктом іншого кримінального правопорушення.

При цьому, задовольняючи клопотання слідчого, як на підставу для накладення арешту, слідчий суддя застосував положення ст. 98, п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК, а саме з метою забезпечення збереження речового доказу, тим самим допустив протиріччя у висновках чи є транспортний засіб речовим доказом у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 358 КК.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КПК у клопотанні дізнавача, слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна…

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд доходить висновку про невідповідність клопотання дізнавача вказаним вимогам кримінального процесуального закону, що залишились поза увагою слідчого судді, з огляду на наступне.

Диспозицією ч. 1 ст. 358 КК, передбачена відповідальність за: підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут

Клопотання дізнавача не містить обґрунтування, що транспортний засіб може бути речовим доказом певних обставин, які підлягають доказуванню в межах досудового розслідування за ч. 1 ст. 358 КК.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається зі скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та формального посилання на положення 167, 170, 171 КПК без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Крім того, представник потерпілої повідомив та долучив до апеляційної скарги відповідні витяги з ЄРДР, що 04.05.2024 розпочато кримінальне провадження № 0000636 за ч. 1 ст. 289 КК, за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_12 автомобілем, який належить ОСОБА_7 та 14.05.2024 розпочато кримінальне провадження № 0000108 за ч. 1 ст. 190 КК, а саме, що 15.12.2023 року невстановлена особа шахрайським способом заволоділа майном ОСОБА_7 , шляхом перереєстрації автомобіля, які наразі об`єднані з кримінальним провадженням № 0000031.

Враховуючи вище викладене, після доопрацювання клопотання, прокурор не позбавлений можливості повторно звернутись з клопотанням про арешт майна в межах об`єднаного кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 289 КК.

Апеляційний суд не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги представника потерпілого, оскільки встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 172 КПК, не приймає рішення по суті клопотання дізнавача.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги представника потерпілого щодо невідповідності клопотання слідчого та ухвали слідчого судді вимогам процесуального закону та її часткове задоволення, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження № 0000031 від 19 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання дізнавача СД ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000031 від 19.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК повернути прокурору для усунення недоліків, встановивши йому строк в сімдесят дві години.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4