Справа № 496/6459/24
Провадження № 1-кс/496/2271/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

03 жовтня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000486 від 01.10.2024 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивує тим, що 30.09.2024 р. о 19:25 годині зі спец-лінії 102 до ЧЧ СПД №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що о 19:24 год. на блок-посту № 0010 (Промринок 7-й км.), розташований в смт. Авангард, Одеської обл., поліцейським РПП СПД № 1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області зупинено автомобіль марки «ШКОДА РУМСТЕР» н/з НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для перевірки документів та підтвердження особистості -посвідчення водія НОМЕР_2 від 27.04.2000 р., видане на його ім`я, яке при перевірці в базі ІПНП не значиться, що викликало сумніви у його дійсності. В подальшому, на підставі вищевказаного повідомлення СВ ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 30.09.2024 р. в період часу з 19 год. 47 хв. по 20 год. 26 хв., за участю гр. ОСОБА_3 , проведено огляд місця події на блок-посту № 0010 (Промринок 7-й км.), розташований в АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: посвідчення водія НОМЕР_2 від 27.04.2000 р., видане на ім`я ОСОБА_3 , яке поміщено до без номерного паперового конверту із логотипом Національна поліція України. З метою збереження речового доказу, просить накласти арешт.

Дізнавач та прокурор, в судове засідання не прибули, прохальна частина клопотання містить заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що його зупинили представники ТЦК, потім підійшов співробітник поліції та сказав щоб він надав водійське посвідчення. Поліцейський просив дати посвідчення йому в руки, після чого повідомив, що вважає посвідчення підробленим, оскільки, там щось відклеюється та не чіткі цифри. ОСОБА_3 повідомив, що посвідченню більше 20 років, та впродовж використання ним, ніколи не було проблем, не порушував ПДР України.

У відповідності ч. 1 ст. 172 ЦПК України неприбуття дізнавача та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши власника, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Дослідивши додані до клопотання документи, суд вважає, що вилучене посвідчення тракториста з ознаками підробки, відповідає вимогам ст. 98 КПКК України, виходячи з чого клопотання підлягає задоволенню.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Дізнавач зазначає у клопотанні про, що при перевірці в базі ІПНП, водійське посвідчення не значиться, але при цьому не додає до клопотання доказ отримання негативної відповіді на пошук, фото, скрін-шот і т.і. при цьому тривалий час до зупинки водія, підозр про їх підробку у органів поліції не виникало.

Заборона користування при вказаних обставинах не буде відповідати завданням та гарантіям передбаченим КПК України у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з положень ч.4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме заборону відчуження та розпорядження на майно, з метою збереження речового доказу до завершення кримінального провадження та не перешкоджання власнику майна, використовувати його.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 174 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000486 від 01.10.2024 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження без позбавлення права користування на виявлені та вилучені під час огляду місця події речові докази, який проведено 30.09.2024 року в період часу з 19 години 47 хвилин по 20 годину 26 хвилину, за участю гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на блок-посту № 0010 (Промринок 7-й км.), розташований в смт. Авангард, Одеської обл., в ході якого виявлено та вилучено: посвідчення водія НОМЕР_3 від 27.04.2000 р., видане на ім?я ОСОБА_3 , до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Негайно повернути посвідчення водія НОМЕР_3 від 27.04.2000 р. власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 07 жовтня 2024 року о 15:00 годинні.

Слідчий суддя ОСОБА_1