Справа № 545/2491/24
Провадження № 1-кп/545/734/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої- адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Безручки, Полтавського району, Полтавської області, з середньою освітою, заміжньої, учениці 3 курсу Полтавського професійного ліцею, на утриманні осіб не маючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимої, за ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Полтавського районного суду Полтавської області надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 від 16.03.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14.05.2024 року обвинуваченій ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 16.06.2024 року (включно). Ухвалою суду від 13.06.2024 року запобіжний захід був продовжений до 11.08.2024 року.

Прокурором надано клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. На теперішній час не зменшилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 може:

1) з метою уникнення відповідальності переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, остання малолітніх дітей на утриманні не має, фактично проживає не за місцем реєстрації, фактично вже не навчається, як жінка має змогу виїхати за межі України, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за скоєння якого передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі;

2) незаконно впливати на свідків та/або потерпілого у кримінальному провадженні, зокрема умовляннями та/або погрозами застосування будь-якого впливу на свідків чи потерпілого, які в тому числі є її близькими родичами, змушувати змінити їх покази або дати неправдиві висновки, оскільки показами свідків, в тому числі, підтверджується її вина;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у ході досудового розслідування встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала частково, показання надала у вигідному для себе світлі, тому існує ризик, що вона буде ухилятись від явки до суду, іншим чином уникати відповідальності, приховувати будь-які інші об`єктивні дані вчиненого кримінального правопорушення, впливати на свідків та потерпілого у провадженні.

Також встановлено, що інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 .

Зокрема, не можливо застосувати особисте зобов`язання, у зв`язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до обвинуваченої в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків.

На адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за обвинувачену ОСОБА_4 .

Слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від обвинуваченої, її рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок (застава), визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора, слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Домашній арешт не можливо застосувати до ОСОБА_4 , оскільки враховуючи обставини кримінального правопорушення, її поведінку яка йому передувала, є необхідність здійснення постійного візуального контролю за її поведінкою з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків, можливості впливати на свідків та потерпілих, спроби покинути межі Полтавського району, оскільки остання розуміє про невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення вказаного злочину.

У разі застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених у ньому підстав.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання, у якому просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт із встановленням додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; носити електронний засіб контролю.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думу свого захисника. У задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту.

Потерпілий ОСОБА_6 надав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність.

Заслухавши доводи прокурора, потерпілого, думку обвинуваченої, її захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Суд, за нормами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 хоча і вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. При встановленні наявності ризиків, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, остання малолітніх дітей на утриманні не має, фактично проживає не за місцем реєстрації, фактично вже не навчається, як жінка має змогу виїхати за межі України, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за скоєння якого передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі;

-незаконно впливати на свідків та/або потерпілого у кримінальному провадженні, зокрема умовляннями та/або погрозами застосування будь-якого впливу на свідків чи потерпілого, які в тому числі є її близькими родичами, змушувати змінити їх покази або дати неправдиві висновки, оскільки показами свідків, в тому числі, підтверджується її вина;

-вчинити інше кримінальне правопорушення;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у ході досудового розслідування встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала частково, показання надала у вигідному для себе світлі, тому існує ризик, що вона буде ухилятись від явки до суду, іншим чином уникати відповідальності, приховувати будь-які інші об`єктивні дані вчиненого кримінального правопорушення, впливати на свідків та потерпілого у провадженні.

Таким чином, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов переконання про доведеність чинників, які передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України. Запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченій. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають. Суд вважає, що альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати ОСОБА_4 належну поведінку.

Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки обрання такого запобіжного заходу, може призвести до спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та/або потерпілого у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.08.2024 року без визначення розміру застави, враховуючи п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України та вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

Судом не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченої під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про зміну такого запобіжного заходу на домашній арешт із встановленням додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк ШІСТДЕСЯТ ДНІВ до 20.09.2024 року.

Відлік строку запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 23.07.2024 року.

Тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати в ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із встановленням додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України- відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження для відома, начальнику ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23», де утримується обвинувачена- для виконання.

Ухвала може бути оскаржена, в частині обрання запобіжного заходу, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений 23.07.2024 року.

СуддяОСОБА_7