Справа № 204/6894/24
Провадження № 1-кс/204/1896/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю захисника ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , поданих в порядку ст. 206 КПК України на незаконне тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , в якому захисник просить негайно постановити ухвалою, якою зобов`язати посадових осіб ДУВП № 4 Негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти. Автоматизованою системою документообігу суду клопотання було розподілено на слідчу суддю ОСОБА_1 та присвоєно єдиний номер справи № 204/6894/24, провадження № 1-кс/204/1896/24.

22 липня 2024 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в якому адвокат просить суд негайно здійснити усі належні заходи щодо негайного звільнення ОСОБА_4 з-під варти в ДУВП № 4. Автоматизованою системою документообігу суду клопотання було розподілено на слідчу суддю ОСОБА_1 та присвоєно єдиний номер справи № 204/6903/24, провадження № 1-кс/204/1898/24.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2024 року, вказані клопотання були об`єднанні в одне провадження та призначені до розгляду.

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , зазначила, що з 25 квітня 2024 року в ДУВП № 4 тримається під вартою ОСОБА_4 , мітрополіт, намісник Святогірської Лаври Української Православної Церкви. 25 квітня 2024 року він був доставлений в третій годині ночі до цієї установи на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року, якою тримання під вартою було застосовано як запобіжний захід під час досудового розслідування. 17 червня 2024 року досудове розслідування було закінчене. Термін зазначеного запобіжного заходу закінчився 22 червня 2024 року. 21 червня 2024 року незважаючи на численні зауваження та протести сторони захисту. Слідчий судді Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_6 своєю ухвалою незаконно, без будь-яких підстав, не бажаючи ані продовжувати слухання клопотання про тримання ОСОБА_4 під вартою, ані відпускати його на волю виніс ухвалу, якою продовжив тримання під вартою ОСОБА_4 незаконно застосувавши ч. 6 ст. 615 КПК України. Зазначена стаття жодним чином не могла бути застосована, оскільки для умови, які необхідні для її застосування, були в даному правову випадку відсутні. У подальшому, 9 червня 2024 року цей же суддя виніс ухвалу, в якій зазначив: на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України, вважати продовженим обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою». Цю ухвалу суддя ОСОБА_6 виніс як слідчий суддя поза межами своїх повноважень, оскільки суддею Слов`янського міськрайонного суду, який проводить судовий розгляд щодо ОСОБА_4 , був визначений інший суддя ОСОБА_7 , і після ухвали Дніпровського апеляційного суду від 1 липня 2024 року, про повернення слухання справи до Слов`янського міськрайонного суду клопотання прокурора про продовження тримання під вартою ОСОБА_4 мала розглядати 09.07.2024 року саме суддя ОСОБА_7 . Однак, 9 липня 2024 року адвокатом ОСОБА_4 несподівано було запропоновано за 15 хвилин до заявленого засідання у ОСОБА_7 зайти в засідання до судді ОСОБА_6 . На цьому засіданні ОСОБА_6 несподівано оголосив зазначену ухвалу, в який вказано, що «на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України, вважати продовженим обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою» і швидко закрив судове засідання. Після цього учасників справи запросила до свого судового засідання щодо розгляду справи ОСОБА_4 . суддя ОСОБА_7 . Таким чином, суддя ОСОБА_6 неодноразово та грубо порушив закон та права ОСОБА_4 . Обидві ці ухвали судді ОСОБА_6 були направлені судом до ДУВП № 4 і на підставі цих ухвал ОСОБА_4 тримається зараз під вартою. 18 липня 2024 року Конституційний Суд України визнав такою, що не відповідає Конституції України частину 6 ст. 615 КПК України. Викладені відомості свідчать про те, що тримання під вартою ОСОБА_4 з 22 червня 2024 року є вочевидь незаконним. Тому, вона просить негайно здійснити усі належні заходи щодо негайного звільнення її клієнта з-під варти в ДУВП № 4.

В обґрунтування свого клопотання захисник ОСОБА_5 зазначає, що ухвалою від 9 липня 2024 року по справі № 243/4706/24, провадження № 1-кс-243/471/24, відносно ОСОБА_4 , на підставі такої, що не відповідає Конституції України, ч. 6 ст. 615 КПК України, було продовжено тримання під вартою та на підставі такої ухвали він незаконно зараз утримується в ДУВП № 4. Враховуючи викладене, просив зобов`язати посадових осіб ДУВП № 4 негайно звільнити з під варти ОСОБА_4 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала подані клопотання, просила їх задовольнити та звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Обвинувачений ОСОБА_4 наполягав на його звільненні з-під варти.

Вислухавши думку адвоката, обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З клопотання адвокатів, вбачається, що ОСОБА_4 перебуває в ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)» за відсутності законного рішення суду, оскільки строк його тримання під вартою було продовжено ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 9 липня 2024 року, на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України, що є грубим порушенням законодавства, оскільки 18 липня 2024 року Конституційний Суд України визнав такою, що не відповідає Конституції України частину 6 ст. 615 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 615 КК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Статтею 20 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначена можливість звільнення осіб, що тримаються під вартою, якщо закінчився строк дії ухвали слідчого судді, суду, постанови прокурора, прийнятої у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України, про тримання під вартою або закінчення передбаченого законом строку тримання під вартою як запобіжного заходу, якщо цей строк не продовжено в установленому законом порядку.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 9 липня 2024 року (справа № 243/4706/24, провадження № 1-кс/204/471/24), на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до вирішення відповідного питання судом першої інстанції, але не більше ніж на два місяці. Дана ухвала була направлена до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» для виконання.

Відомостей стосовно скасування ухвали слідчого судді від 9 липня 2024 року, колегією суддів апеляційної інстанції суд не має, а самостійно надавати оцінку прийнятому рішенню іншим слідчим суддею та перевіряти його законність, слідчий суддя не в праві.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримується під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4», за наявним судовим рішенням, а також за наявності інших правових підстав для позбавлення його свободи, передбачених ч. 6 ст. 615 КПК України, тобто в силу діючого кримінального процесуального закону України.

Що стосується посилань у скарзі адвоката ОСОБА_5 на незаконність продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 6 ст. 615 КПК України, оскільки відповідно до рішення Конституційного суду України від 18.07.2024 року, ч. 6 ст. 615 КПК України визнана токою, що не відповідає Конституції України, то дані посилання є безпідставними та необгрунтованими по наступним підставам.

Так, 18 липня 2024 року, Другий сенат Конституційного Суду України, на пленарному засіданні ухвалив Рішення у справі за конституційними скаргами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України частини шостої статті 615 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до резолютивної частини рішенння, суд вважає, що частина шоста статті 615 Кодексу суперечить частинам першій, другій статті 29, частинам першій, другій статті 55, частинам першій, другій, третій статті 62, частині другій статті 63 Конституції України, отже є неконституційною.

Але, визнані неконституційними приписи Кодексу, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Судом цього Рішення.

Як вбачається з матеріалів долучених до скарги, слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 своєю ухвалою від 9 липня 2024 року визначив, що на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України вважати продовженим обраний обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вирішення відповідного питання судом першої інстанції, але не більше ніж на два місяці.

Тобто, на момент продовження запобіжного заходу та на момент розгляду даного клопотання, ч. 6 ст. 615 КПК України, не втратила чинності.

Таким чином, у слідчого судді відсутні відомості, які створюють обґрунтовану підозру вважати, що ОСОБА_4 позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, та за відсутності інших правових підстав для позбавлення його свободи, а тому клопотання адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , поданих в порядку ст. 206 КПК України на незаконне тримання під вартою та звільнення з під варти, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 615 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , поданих в порядку ст. 206 КПК України на незаконне тримання під вартою та звільнення з під варти відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1