Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/660/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 392 ч. 2 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

переглянула у апеляційному провадженні, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_11 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , який представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2024, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кожному на 60 днів, до 19 жовтня 2024 року включно, із визначенням застави для ОСОБА_8 у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень, для ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0002609 від 28.10.2021 стосовно ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України, а також ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України /405/2990/22/.

У межах даного кримінального провадження, за клопотанням прокурора, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених, в тому числі обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки судове провадження наразі не завершене.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, враховано судом тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, що є тяжкими, особливо тяжкими, особу обвинуваченого, негативно характеризованого, без міцних соціальних зв`язків.

Із судовим рішенням судді не погоджується захист, адвокат ОСОБА_11 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду, обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи.

В обґрунтування постановленого рішення судом наведено дослівне відтворення клопотання прокурора про продовження стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також і не можливо погодитись із висновком про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказує, що ризики, заявлені прокурором, - не існують, не доведені фактично, раніше встановлені ризики, - зменшилися. При подачі чергового клопотання прокурор лише змінює дати, а суть клопотання залишається ідентичною минулим клопотанням.

Вказує, що має постійне місце проживання, має у власності будинок, що дістався йому у спадщину від покійної матері.

Ризики можливого його впливу на свідків відсутні, адже свідки допитані, також і проведені усі експертизи у справі, долучені докази.

Крім того, вказує, що тривалий час перебуває під вартою.

Підозру стосовно себе вважає необґрунтованою.

Адвокат ОСОБА_7 , який представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю.

Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, впливати на свідків або інших учасників судового провадження обвинувачений позбавлений можливості, адже свідки допитані. Докази зібрані; уникнути правосуддя, перетнувши кордон, ОСОБА_9 не може, оскільки є військовозобов`язаним.

Інші ризики також не знайшли свого підтвердження.

Обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначає, що всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, - не виявлені.

Не враховано судом і положень ст. 178 КПК України, його особи, не оцінено можливості застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів.

Він має постійне місце проживання та ряд тяжких хронічних захворювань як ВІЛ, гепатит.

Крім того, тривалий час утримується під вартою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинувачених та адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційних скарг, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

При цьому, акцентується увага на ряд рішень ЄСПЛ щодо надмірних строків тримання під вартою і висловлену позицію з приводу недопущення тримання під вартою за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період.

Як наголошує ЄСПЛ, відповідальність за те, щоб у кожному конкретному випадку тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищувала розумний строк, лягає у першу чергу на національні судові органи.

Завданням органів влади є встановити, чи продовжують існувати підстави, які

обґрунтовують тривале тримання під вартою («Мерабішвілі проти Грузії»).

Суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак приймається до уваги наступне.

У провадженні місцевого суду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України, а також ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, що є особливо тяжкими, умисними, інкриміновані вчиненням у співучасті, в складі злочинної організації (корисливе кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів).

Покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 255-1 КК України карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років.

Обвинувачені раніше судимі, в тому числі за вчинення тяжких умисних злочинів, без міцних соціальних зв`язків, не одружені, без утриманців, безробітні.

Однак, при цьому слід враховувати, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у межах даного кримінального провадження тримається під вартою з 04.05.2022, а ОСОБА_8 у межах даного кримінального провадження, тримається під вартою з 10.05.2022, - тобто більше ніж два роки.

Вказаний строк наразі перебуває за межами розумного, є довготривалим.

Станом на теперішній час не доведені фактичними даними ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У кримінальному провадженні проведено слідчі дії, виявлено і вилучено речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Допитані обвинувачені і свідки у справі, досліджені письмові докази.

Також і не доведені достатніми та об`єктивними доказами всі ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Дійсно, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим, можливо допустити існування ризику з боку обвинувачених переховуватись від суду, втім, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання («Панченко проти Росії»).

До того ж, ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні («Ноймайстер проти Австрії»).

Подальше тримання під вартою обвинувачених перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення їх належної поведінки на цей період, та його продовження, - із-за цього є не співрозмірним меті заходу; подальше продовження строку тримання обвинувачених під вартою суперечитиме позиціям справедливості, положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод й національного законодавства.

Зважаючи на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (цілодобово) та вважає, що цей запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження зможе забезпечити належну поведінку обвинувачених на час подальшого судового розгляду.

Покладення ж на обвинувачених ряду обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, сприятиме зменшенню та стримуванню ще наявних ризиків.

Відтак, колегія суддів визнає доводи апеляційних скарг захисту слушними.

Згідно із п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги визнані такими, що заслуговують на увагу, колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції, постановляє нову.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , який представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2024, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кожному на 60 днів, до 19 жовтня 2024 року включно, із визначенням застави для ОСОБА_8 у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень, для ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень, скасувати.

Застосувати стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити кожному з обвинувачених протягом строку дії ухвали Кропивницького апеляційного суду цілодобово залишати житло за адресою їх проживання.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки у відповідності до ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому обвинувачені проживають, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватися спілкування між собою, від особистого спілкування, а також спілкування через свого адвоката з іншими учасниками кримінального провадження (потерпілі, свідки, інші обвинувачені, експерти тощо) поза межами процесуальної необхідності, виключення спілкування у випадках, передбачених процесуальним законом, в органі досудового розслідування та/або суді;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю;

-надавати можливість працівникам органу Національної поліції, з метою контролю за поведінкою обвинувачених, безперешкодно з`являтися у житло обвинувачених за адресою: для ОСОБА_8 АДРЕСА_1 , для ОСОБА_9 АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 АДРЕСА_3 .

Строк дії ухвали Кропивницького апеляційного суду про тримання обвинувачених під цілодобовим домашнім арештом встановити два місяці, до 09 листопада 2024 року включно.

Обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - звільнити з-під варти негайно, в залі судових засідань Кропивницького апеляційного суду.

Застосовуючи стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, колегія суддів між тим не приймає рішення про негайне його звільнення з-під варти із зали судових засідань, оскільки він може бути обвинуваченим і в іншому кримінальному провадженні, у межах яких стосовно нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а отже - обвинувачений може бути звільнений з-під варти лише у разі відсутності правових підстав для тримання його під вартою за іншими кримінальними провадженнями, та після перевірки дат і термінів тримання його під вартою у кожному кримінальному провадженні установою за місцем його безпосереднього тримання під вартою.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4