ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2647/24
У Х В А Л А

"21" жовтня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001287 від 28.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.09.2024 адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.06.2024 у кримінальному провадженні № 0001287 від 28.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на автомобіль марки «Audi A4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді накладено арешт на автомобіль марки «Audi A4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження. Заяник просить повернути належний ОСОБА_5 автомобіль, оскільки в подальшому в застосуванні арешту на майно немає потреби, оскільки будь-які слідчі дії чи експертні дослідження щодо арештованого майна не проводяться, а заявник, який є потерпілим у кримінальному провадженні, позбавлений можливості використовувати належний йому транспортний засіб.

В судове засідання з`явився представник заявника, вимоги клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, проте його неявка не заважає розгляду заяви за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного висновку.

У провадженні відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0001287 від 28.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.04.2021 до Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що на початку лютого 2021 року ОСОБА_5 передав громадянці ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тимчасове користування автомобіль марки «Audi A4», 2014 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із усною домовленістю щодо його повернення до 01.03.2021 року, однак ані 01.03.2021, ані пізніше, даний автомобіль повернуто не було.

04.08.2021 автомобіль марки «Audi A4», 2014 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , оголошено в розшук з внесенням відповідних даних до системи «Гарпун».

Відповідно до показів громадянки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що вона протягом 9 років, а саме до 2021 року, зустрічалася з громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перебування у фактичних стосунках, вищевказані особи вирішили придбати автомобіль. Так, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_13 придбати автомобіль через свого знайомого, який займається пригоном автомобілів з США, на що остання погодилась та надала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 15 000 доларів США, які він оплатив через банк. Надалі автомобіль марки «Audi A4», 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , був доставлений в Україну і коли постало питання про його реєстрацію то виявилося, що зареєструвати його можна лише на особу, яка здійснювала оплату через банк, у зв`язку із чим вказаний автомобіль було зареєстровано на ОСОБА_5 . В лютому 2021 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_5 сталася сутичка, через яку вони вирішили розірвати свої стосунки. В подальшому, сторони домовились, що ОСОБА_5 виїде з квартири, яку вони орендували разом з ОСОБА_13, та за найм якої сплачувала остання. Під час виїзду з орендованої квартири, ОСОБА_5 викрав у ОСОБА_13 грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США, у зв`язку із чим остання звернулася з відповідною заявою до поліції, яка в свою чергу уповноваженими особами була зареєстрована. Окрім того, ОСОБА_5 під час стосунків з ОСОБА_13, отримав в позичку від останньої іншу суму грошових коштів, які після розірвання стосунків не повернув, проте запевняв останню, що поверне суму отриманих у позичку коштів. Також сторони мали зустрітись для переоформлення автомобіля марки «Audi A4», 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , з ОСОБА_5 на ОСОБА_13, проте останній зник та на телефонні дзвінки не відповідав. Так, ОСОБА_13 продовжувала користуватися вказаним автомобілем та жодних претензій від ОСОБА_5 не отримувала.

08.04.2022 о 19:18 год. до Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення від працівників поліції СОРОКА -11 про те, що під час перевірки документів водія ОСОБА_10 та транспортного засобу марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, що вказаний автомобіль перебуває в розшуку. Того ж дня, начальником СД відділення поліції №4 (м. Заліщики) Чортківського відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області було відібрано пояснення у ОСОБА_13, яка пояснила, що вони з ОСОБА_10 перебувають у фактичних стосунках та останній також користується вищевказаним автомобілем.

Постановою слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 29.03.2023, транспортний засіб марки «Audi A4», 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , знято з баз розшуку транспортних засобів, якими незаконно заволоділи.

07.12.2023 слідчим слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001287 від 28.04.2021, яку постановою прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва від 16.01.2024 скасовано.

Постановою слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 17.01.2024 оголошено в розшук з внесенням відповідних даних до системи «ГАРПУН» автомобіль марки «Audi A4», 2014 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до рапорту диспетчера Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 25.05.2024, зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 25.05.2024 о 10:59 год. за адресою: АДРЕСА_1 виявили вищевказаний припаркований автомобіль, без водія. При цьому, перевіривши базу «Гарпун» встановлено, що вказаний автомобіль перебуває у розшуку, у зв`язку із чим на місце події було викликано СОГ Дарницького УП ГУНП у м. Києві.

В подальшому, 25.05.2024, було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено автомобіль марки «Audi A4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , який було поміщено на майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 25.05.2024 вилучений в ході огляду місця події від 25.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль марки «Audi A4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001287.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.06.2024 накладено арешт на автомобіль марки «Audi A4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвалу слідчого судді мотивовано тим, що вказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном, у зв`язку з чим існує потреба у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. 174КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 2 ч. З ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст. 29 Загальної декларації прав людини, «кожна людина, здійснюючи свої права і свободи, повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання й поваги прав і свобод інших та з метою задоволення справедливих вимог моралі, громадського порядку та загального добробуту в демократичному суспільстві». Мета, підстави і межі здійснення прав людини конкретизуються також у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, в Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права, а також в Європейській Конвенції про захист прав особи й основних свобод. Конституція України також передбачає межі здійснення громадянами своїх прав. Так, згідно зі ст. 64, конституційні права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень можуть встановлюватися в умовах воєнного або надзвичайного стану. Аналіз зазначеної статті дозволяє зробити висновок про те, що закріплені в ній критерії (підстави) правомірного обмеження прав і свобод людини та громадянина базуються на принципі співвідношення публічних і приватних інтересів.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Як встановлено судом, арешт на автомобіль марки «Audi A4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , було накладено на підставі клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_12 .

Разом з тим, власник автомобіля ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні має статус потерпілого, щодо майна якого було вирішено питання про арешт.

Як встановлено судом власник автомобіля ОСОБА_5 позбавлений внаслідок арешту автомобіля права користування своєю власністю.

Про будь-які слідчі дії, які потребують участі в них автомобіля марки «Audi A4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , прокурором не зазначено.

Враховуючи те, що будь-які слідчі дії з арештованим автомобілем органом досудового розслідування не заплановані, слідчий суддя приходиться до висновку, що в подальшому в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна в частині заборони користування вищезазначеним автомобілем, відпала потреба.

З метою забезпечення обґрунтованого пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування, слідчий суддя вважає можливим зобов`язати відповідну особу органу досудового розслідування повернути автомобіль марки «Audi A4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , для користування ним власнику або його уповноваженому представнику.

У зв`язку з вищевикладеним клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування автомобілем марки «Audi A4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001287 від 28.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони користування автомобілем марки «Audi A4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , який був накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.06.2024.

Повернути зазначене майно власнику ОСОБА_5 або його уповноваженому представнику під розписку для зберігання.

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

В решті накладений арешт на майно залишити без змін

Виконання ухвали покласти на слідчого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1