Справа № 274/7902/24 Провадження № 1-в/0274/1156/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за клопотанням державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Івашковиця Іршавського району Закарпатської області, зареєстрований та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

в с т а н о в и в :

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироків Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2019 та від 18.11.2022 щодо ОСОБА_3 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Установа виконання покарань звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання без участі представника установи.

Засуджений в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор у письмовій заяві просив проводити судове засідання без його участі та не заперечив проти задоволення клопотання.

Суд не визнає явку засудженого, представника установи виконання покарань та прокурора в судове засідання обов`язковою та вважає за можливе розглянути клопотання без їх участі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши доводи клопотання та додані до нього матеріали, суд доходить таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2019 ОСОБА_3 призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі статті 70 КК України призначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Вирок набрав законної сили 26.12.2019.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 18.11.2022 ОСОБА_3 призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2019 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Вирок набрав законної сили 19.12.2022.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2019 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2018 році, а саме:

- 05.01.2018, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 274 грн 85 коп.;

- 06.01.2018, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 297 грн 00 коп.;

- 07.01.2018, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 707 грн 89 коп.;

- 08.01.2018, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1052 грн 98 коп.;

- 09.01.2018, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1617 грн 00 коп.;

- 11.01.2018 близько 17 год. 13 хв., вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 396 грн 00 коп.;

- 11.01.2018 близько 18 год. 18 хв., вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 766 грн 50 коп.;

- 12.01.2018, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 766 грн 50 коп.;

- 25.04.2018, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 2141 грн 00 коп.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 881 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 за епізодом 25.04.2018, становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (881 грн х 2 = 1762 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому була скоєна крадіжка, вчинене ним діяння відповідно до вимог КК України та Закону України № 3886-ІХ є кримінально-караними й на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2019.

Зі змісту вироку Обухівського районного суду Київської області від 18.11.2022 вбачається, що кримінальні правопорушення ОСОБА_3 вчинив у 2022 році, а саме:

- передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України:

22.05.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 455 грн 92 коп.;

- передбачені ч. 4 ст. 185 КК України:

25.05.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1121 грн 83 коп.;

03.07.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 957 грн. 47 коп.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1240,50 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України, вчинених ОСОБА_3 , за кожним із епізодів становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1240,50 грн х 2 = 2481 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому були скоєні злочини, вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Обухівського районного суду Київської області від 18.11.2022.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23 (провадження № 51-7110 км 23) щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

подання державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Обухівського районного суду Київської області від 18.11.2022 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та на підставі ст. 70, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2019, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням впродовж іспитового строку тривалістю 3 (три) роки виконувати самостійно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1