Справа № 301/2456/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/440/23 за апеляційною скаргою прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 08.06.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, що має на утриманні двох дітей, несудимий, визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і виправданий за цим обвинуваченням, та засуджений:

- за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначив 02 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасовано запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді застави.

Речові докази: грошові кошти в сумі 400 грн, а саме: купюрами номіналом по 200 грн, серії ДЄ4454878, ТЗ4458744, повернуто до ГУ НП України в Закарпатській області; паперовий згорток білого кольору з метамфетаміном масою 0,0179 г, прозорий зіп-пакет з застібкою та смужкою червоного кольору з метамфетаміном масою 0,0168 г - знищено; мобільний телефон марки «MAXCON» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 ; грошові кошти купюрами номіналом 200 грн, серія УА982497, номіналом 100 грн, серія УА5727132, номіналом 50 грн, серія УМ3979098 повернуто ОСОБА_6 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 3501 (три тисячі п`ятсот одна) грн 02 коп. процесуальних витрат.

Згідно вироку ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 27.05.2022 в період часу з 16 год 30 хв по 17 год 02 хв в кафе, що в АДРЕСА_2 , умисно,

-2-

з корисливих мотивів, незаконно, з метою збуту зберігав при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін загальною масою (у перерахунку на метамфетамін основу) становить 0.0580 г та збув її за 1000 грн ОСОБА_11 .

Крім того, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що 02.06.2022 в період часу з 21 год 46 хв по 22 год 07 хв в кафе, що в АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів незаконно зберігав при собі з метою збуту та незаконно збув за 400 грн ОСОБА_11 психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за вказаним обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, суд вважав, що в ході судового розгляду не здобуто достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. В обвинуваченні вказано, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване діяння 02.06.2022 в період часу з 21 год 46 хв по 22 год 07 хв, однак згідно протоколу огляду місця події - приміщення за адресою: АДРЕСА_2 від 02.06.2022, огляд розпочато о 21 год 38 хв та закінчено о 23 год 39 хв. Обвинувачений ОСОБА_6 був фактично затриманий працівниками поліції з 21 год 38 хв, тому фізично не міг у інкримінований час вчиняти злочини. Окрім того, з показів свідка ОСОБА_11 та протоколу за результатами проведення оперативної закупки від 02.06.2022, в період з 20 год 07 хв до 21 год 31 хв вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 за спільні кошти в розмірі 1300 грн в с. Дунковиця Берегівського району, у невстановленої особа на ім`я ОСОБА_12 придбали наркотичну (психотропну) речовину, яку в подальшому спільно ж вживали в автомобілі. Крім того, судом констатовано, що огляд місця події та затримання проводилося одночасно, однак їм передував відеозапис, який є спільний для обох слідчих дій. Перший запис на диску триває 30 хв 27 секунд, й розпочинається з того як група затримання «Корд» виламують двері на приміщенні й заходять всередину, де затримують всіх трьох присутніх, в тому числі обвинуваченого ОСОБА_6 , якого кладуть обличчям до підлоги, руки заламують за спину й одівають кайданки. Одна особа одягнута у футболку з надписом «Laкo», ймовірно працівник поліції, розжимає кулак обвинуваченого й з нього на підлогу випадають гроші, на 02 год 03 хв мацає його лише по лівій задній кишені брюк, за кадром голос «все нормально, де суть, туй суть». При цьому камера постійно відводиться від обвинуваченого, крім того його прикривають працівники поліції. На 07 год 45 хв запису з`являється слідчий ОСОБА_13 , який оголошує, що розпочинається огляд 02.06.2022 о 21 год 38 хв. Разом зі слідчим приходить понятий, він же свідок ОСОБА_14 . Оглядом відеозапису встановлено, що до лежачого обвинуваченого ОСОБА_6 до 21 год 38 хв мали доступ працівники поліції, які його обшукували. В одній кімнаті з обвинуваченим в кутку на підлозі лежить ще якась особа чоловічої статі. Незважаючи на появу слідчого ОСОБА_13 огляд фактично не проводився до 21 год 19 хв, коли в приміщення знову заходить слідчий ОСОБА_13 , понятий ОСОБА_14 та невстановлена особа з капюшоном, кепкою на голові та маскою на обличчі. Останній прикриває своє обличчя, його особу встановити неможливо, при проханні слідчого назвати себе, його мова нерозбірлива і незрозуміла. О 23 год 22 хв відеозапис стає нечітким та нерозбірливим до 30 год 27 хв. У подальшому з`являється слідчий ОСОБА_15 , який паралельно огляду починає проводити обшук затриманого у присутності понятих огляду. Потім слідчий вилучає із задньої лівої кишені брюк дві купюри номіналом по 200 грн, в якій наявний білий паперовий згорток з кристалічною речовиною білого кольору. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 заявив, що кошти і білий згорток з речовиною йому не належать. О 00 год 20 хв з трусів обвинуваченого слідчий ОСОБА_15 вилучає прозорий ЗІП-пакет із застібкою з кристалічною речовиною білого кольору. Під час проведення огляду та затримання в приміщенні перебувають сторонні особи, понятий, як вказано ОСОБА_16 ,

-3-

весь час перебуває в капюшоні, кепці та маскою на обличчі, встановити його особу неможливо. Також на переконання суду проведений огляд та затримання ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 223 КПК України, оскільки відеозапис даних слідчих дій не є безперервним, проводився ще до їх початку, понятий ОСОБА_14 залучається органом внутрішніх справ для захисту громадського порядку разом з працівниками поліції, тому суд вважає його наперед упередженим, особу іншого понятого, вказаний як ОСОБА_16 , встановити неможливо, оскільки він приховував себе, перешкоджаючи тим самим його ідентифікації, допитати його в судовому засіданні як свідка відповідної слідчої дії не представилося можливим.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 08.06.2023 скасувати у зв`язку з його необґрунтованістю, невмотивованістю та невідповідністю висновків суду викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів та призначити покарання: за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки; за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 07 (сім) років з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 07 (сім) років з конфіскацією майна. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на те, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, в тому числі і за ч. 2 ст. 307 КК України, доведена належними та допустимими доказами, а тому суд першої інстанції безпідставно виправдав ОСОБА_6 за цим обвинуваченням. Вважає, що факт документування протиправної діяльності ОСОБА_6 працівниками поліції було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, а саме, відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995. Між тим, суд послався у вироку на результати НСРД та безпідставними їх не визнав. Факт придбання ОСОБА_6 психотропної речовини та збут ОСОБА_11 02.06.2022 в період з 20 год 07 хв по 21 год 31 хв за 800 грн, підтверджено дослідженими в судовому засіданні протоколами огляду закупника та грошових коштів, протоколами про результати проведення контрольної оперативної закупки та результатів НСРД, виявлених та вилучених під час затримання у ОСОБА_6 грошових коштів, які видавалися та були передані ОСОБА_11 для закупки психотропної речовини та залишки речовини, яку вживав ОСОБА_6 після придбання в автомобілі та передачу ОСОБА_11 психотропної речовини працівникам поліції після її збуту ОСОБА_6 . Також підтверджено факт придбання, зберігання та збут психотропної речовини показаннями ОСОБА_11 та висновками експертів від 06.07.2022. Дані протоколи про результати проведення негласних слідчих дій у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, аудіо-відеоконтролю особи та про результати проведення оперативної закупки підтверджують ту обставину, що розмови покупця про незаконне придбання психотропної речовини відбувались саме з ОСОБА_6 та він придбав й збув дану речовину ОСОБА_11 . Крім того, вважає безпідставними висновок суду про визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події та затримання ОСОБА_6 від 02.06.2023, оскільки чинний КПК України, не передбачає обов`язкової участі понятих при огляді, якщо він проводиться в нежитловому приміщенні, участь понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та його захисника при огляді місця події, не була обов`язковою. Крім того, чинний КПК України допускає випадки, коли фактичне затримання особи та складання протоколу про це можуть не співпадати у часі. З наведеного слідує, що органом досудового розслідування та слідчим ОСОБА_15 не було порушено вимог КПК, які регулюють порядок затримання ОСОБА_6 та його оформлення і різниця в часі

-4-

не впливає на допустимість доказів. Також вважає помилковим висновок суду про те, що відеозапис не є безперервним, оскільки такий проводився постійно, а переривання відеозапису, що видно та чути на записі та повідомлено учасників слідчої дії слідчим ОСОБА_13 , відбулося на короткий час і з технічних причин, які не залежали від волі учасників слідчої дії. Вважає, що вина ОСОБА_6 по епізоду збуту психотропної речовини 02.06.2022 повністю доведена, а тому його безпідставно виправдано за вказаним епізодом. Крім того, прокурор зазначає про незаконність вироку за ч. 1 ст. 307 КК України через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка частково підтримала апеляційну скаргу і просила вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін вирок суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних провадженнях, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності

-5-

в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

За змістом ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, у тому числі, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Зі змісту вироку вбачається, що, виправдовуючи ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції послався на порушення при проведенні огляду місця події та затримання ОСОБА_6 , які мали місце 02.06.2022 у АДРЕСА_2 .

При цьому, як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції не визнав протокол огляду місця події від 02.06.2022 (т. 1 а. к. п. 227-235) та протокол затримання ОСОБА_17 від 02.06.2022 (т. 1 а. к. п. 236-243) неналежними та недопустимими доказами, такими, що спростовують вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за цим епізодом, зазначивши лише те, що під час судового розгляду не здобуто достатніх і допустимих доказів вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Також в обґрунтування невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на показання свідка ОСОБА_11 та протокол за результатами проведення оперативної закупки від 02.06.2022 (т. 2 а. к. п. 42-44), з яких вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 за спільні кошти в розмірі 1300 грн у с. Дунковиця Берегівського району, у невстановленої особи на ім`я ОСОБА_12 придбали наркотичну (психотропну) речовину, яку у подальшому спільно вживали в автомобілі.

При цьому, виправдовуючи ОСОБА_6 за цим епізодом, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що під час затримання ОСОБА_6 02.06.2022, у нього було виявлено грошові кошти купюрами 200 грн серії ТЗ4458794, ДЄ4454878, а також паперовий згорток білого кольору з кристалічною речовиною білого кольору,

-6-

схожою на метамфетамін, та прозорий ЗІП-пакет із застібкою з кристалічною речовиною білого кольору, схожою на метамфетамін, які відповідно до експертних висновків від 06.07.2022 та 07.07.2022 містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін.

Судом першої інстанції не з`ясовано, яким чином частина наданих органом досудового розслідування ОСОБА_11 грошових коштів - 400 грн для купівлі психотропних речових, була виявлена у ОСОБА_6 при затриманні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що факт виявлення у ОСОБА_6 під час затримання наркотичної речовини, за умови недоведення мети її збуту, може свідчити про наявність у його діях складу іншого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин.

Разом з тим, судом першої інстанції у вироку не наведено мотивів, з яких підстав відхиляються інші докази сторони обвинувачення, зокрема протоколи огляду грошових коштів від 02.06.2022 (т. 2 а. к. п. 37), передачі грошових коштів від 02.06.2022 (т. 2 а. к. п. 39), огляду покупця від 02.06.2022 (т. 2 а. с. 40-41), за результатами проведення оперативної закупки (т. 2 а. к. п. 42-44), висновки експерта № СЕ-19/107-22/4846-НЗПРАП від 06.07.2022 та № СЕ-19/107-22/4843-НЗПРАП від 07.07.2022. Ці докази, як вбачається зі змісту вироку, також не визнані неналежними та недопустимими, або такими, що спростовують вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції також не наведено мотивів, з яких суд першої інстанції відхиляє показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 як такі, що не доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. Водночас, судом не з`ясовувалось чи були в цих свідків підстави для обмови ОСОБА_6 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що стороною обвинувачення заявлялось клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_18 , однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання, не навівши обґрунтованих мотивів свого рішення.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що висновок суду першої інстанції у частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України, є передчасним та необґрунтованим, а тому такий визнається належним чином невмотивованим та незаконним.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що судом першої інстанції не взяті до уваги висновки Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладені у постанові від 07.04.2021, зокрема не встановлено чи існували які-небудь домовленості між обвинуваченим ОСОБА_6 та іншими особами щодо придбання та збуту наркотичного засобу.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що, визнаючи ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, суд першої інстанції не вмотивував, чому відхиляє пояснення ОСОБА_6 про те, що він не продавав ОСОБА_11 наркотичні засоби.

При цьому, судом першої інстанції не з`ясувано, чи були в ОСОБА_11 підстави для обмови обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України за епізодом від 27.05.2022.

Таким чином, у порушення вимог ст. 372-374 КПК України та роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п. 17 постанови № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 04.06.1993у № 3 та від 03.12.1997 № 12), в мотивувальній частині вироку судом першої інстанції не вмотивовані висновки про прийняття одних і відхилення інших доказів, у тому числі і показань обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11

-7-

Вказане також свідчить про те, що викладені у вироку висновки не підтверджені доказами, які безпосередньо були досліджені під час судового розгляду, а також про порушення судом положень, передбачених ст. 370, 373 цього Кодексу щодо законності та вмотивованості судового рішення.

Не вмотивованим є вирок і в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, оскільки суд послався на одні й ті ж обставини як для призначення покарання у виді позбавлення волі, так і для звільнення обвинуваченого від його відбування з іспитовим строком.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що в свою чергу свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки судом не досліджувались обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не може бути визнано законним та обґрунтованим.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст. 409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду кримінального провадження, вирок підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися принципу законності.

В той же час відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

-8-

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду прокурор не заявляла клопотання про дослідження апеляційним судом тих чи інших доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги, а просила скасувати вирок з направленням кримінального провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги, в тому числі, що стосуються неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції. Така позиція висловлена в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20.09.2021 (справа № 727/2022/16-к, провадження № 51-342 км21), де окрім іншого, констатовано, що при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання (або інше погіршення становища обвинуваченого) тільки за умови, якщо вирок було скасовано в результаті задоволення апеляційної скарги прокурора або потерпілого чи його представника, поданих на відповідних підставах. У будь-якому разі ч. 2 ст. 416 КПК України не може тлумачитися як така, що перешкоджає при новому розгляді в суді першої інстанції постановити обвинувальний вирок після скасування апеляційним судом виправдувального вироку з підстав істотних порушень КПК України в результаті задоволення апеляційних скарг прокурора та/або потерпілого.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, належності й допустимості доказів, наданих стороною обвинувачення, мають бути також ретельно перевірені судом першої інстанції під час нового розгляду, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позицій сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

Тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 08.06.2023, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді