Номер провадження: 11-сс/813/1136/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 10.07.2024 про арешт майна у к/п № 0000021 від 10.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч.3 ст. 362, ч. 2 ст. 332, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0000021 від 10.01.2023 було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 та було накладено арешт на документи, вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , перелік яких міститься в резолютивній частині ухвали слідчого судді.

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя вказував на те, що метою накладення арешту на документи є їх збереження як речового доказу, окрім того у межах вказаного провадження є необхідність у проведенні експертиз.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_8 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- представник ОСОБА_8 надав свої зауваження до протоколу обшуку, однак вони не були долучені прокурором до клопотання про арешт майна;

- клопотання про арешт майна та оскаржувана ухвала не містять будь-якої інформації щодо протиправних дій ОСОБА_8 , у якого під час обшуку було вилучено різного роду макулатуру, яка знаходилася у приміщенні та була поміщена у великі сейф пакети. Протокол обшуку не містить зазначення жодного документу, які були вилучені, що позбавляє можливості прокурора стверджувати, що такі документи мають значення для кримінального провадження;

- в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку зазначено, що на підставі технічного паспорту ТОВ «Архекспертбуд» від 12.06.2019 було здійснено поділ об`єкта за адресою: Дніропетровська дорога, 118. ОСОБА_8 був керівником зазначеного ТОВ. Водночас, ОСОБА_8 не заперечувалося виготовлення технічного паспорту, на підставі дозвільних документів, виданих УДАБК ОМР, про які зазначено в ухвалі про проведення обшуку;

- під час проведення обшуку у ОСОБА_8 з офісу зник ключ від сусіднього приміщення кв. 41, де також здійснювався обшук, водночас згідно пояснень свідків 04.06.2024 до приміщення кв. 41 заходили особи чоловічої статі, у зв`язку з чим на переконання представника метою обшуку було штучне створення доказів вини ОСОБА_8 у зв`язку з чим представником були подані відповідні заяви до ТУ ДБР та до Генеральної прокуратури з приводу незаконної діяльності органу досудового розслідування;

- першочергово клопотання про арешт майна було подане до Київського райсуду м. Одеси за місцем знаходження органу досудового розслідування, однак було повернуто ухвалою слідчого судді від 13.06.2024. Водночас, додані до клопотання матеріали не містять постанови щодо зміни підслідності;

- необґрунтоване накладення арешту порушує право власності ОСОБА_8 , яке є непорушним;

За таких обставин, представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 10.07.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про арешт майна.

На адресу апеляційного суду надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та представника власника майна ОСОБА_6 , у якому вони просили розглядати апеляційну скаргу за їх відсутності., у зв`язку з чим відповідно до положень ст. 405, ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд проведено без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту на майно в межах к/п №0000021 від 10.01.2023 прокурор визначив метою накладення арешту необхідність збереження речових доказів.

Підставою для накладення арешту відповідно до клопотання прокурора є необхідність проведення експертних досліджень.

Як вбачається з матеріалів, наданих апеляційному суду, досудове розслідування проводиться за фактом імовірного протиправного заволодіння нерухомим майном територіальної громади м. Одеси в особливо великих розмірах, шляхом обману, підроблена та використання офіційних правовстановлюючих документів з подальшою легалізацією цього майна задля незаконного збагачення та протиправного отримання матеріальних благ групою осіб у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Так, в результаті злочинної діяльності організованої групи, створеної ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за участю ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , та інших невстановлених слідством осіб, з використанням підконтрольних співучасникам ГО «Добрі справи» та ПП «32», привласнила шляхом обману, з використанням підроблених правовстановлюючих документів нерухоме комунальне майно - горище за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 462, 8 кв. м., горище за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 370,7 кв. м. та приміщення підвалу за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 290,4 кв. м., спричинивши збитки територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на загальну суму 10 100 106 грн., частину якого легалізували шляхом вчинення правочинів з продажу добросовісним набувачам квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 на загальну суму 10 753 260 грн.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 з метою легалізації отриманих злочинних коштів організував незаконне будівництво офіс-магазину (шляхом реконстукції) у буд. АДРЕСА_7 .

Так, органом досудового розслідування встановлено, що 06.03.2018 керівник ГО «ОРГАНІЗАЦІЯ ІНВАЛІДІВ СОЦІАЛЬНОЇ ЗАХИЩЕННОСТІ» ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу з територіальної громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради придбала нежилі приміщення першого поверху № 503 у буд. №118 (загальна площа 421,9 кв. м) по вул. Семена Палія у м. Одесі.

До Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради представником ГО «Організація інвалідів соціальної захищеності» 27.08.2018 подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт ОД 90 декларацію про реконструкцію без зміни геометричних розмірів, однак, в документах була зазначена недостовірна інформація, що стала підставою для незаконного збільшення площі об?єкту до 932,5 кв. м.

Відповідно до даних декларації про готовність до експлуатації об?єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об?єктів з незначними наслідками (СС1) загальна площа приміщення реконструйованого офіс-магазину склала 932,5 кв. м, з яких 883,5 кв. м склала площа магазину та 49 кв. м - двокімнатної квартири.

Фактично відбулось будівництво торгових приміщень на самовільно захоплених земельних ділянках Одеської територіальної громади, які використовувались для отримання прибутків.

Державний реєстратор ОСОБА_16 , на підставі технічного паспорту ТОВ АРХЕКСПЕРТБУД» 12.06.2019 здійснила поділ об?єкта площею 932,5 кв. м., одразу утворивши 2 нових об?єкта нерухомого майна: - квартира АДРЕСА_8 (площа 49 кв. M); - офіс-магазин по АДРЕСА_9 (площа 883,5 кв. м).

В подальшому вказане приміщення було розділено на окремі приміщення та використовується ОСОБА_10 для передачі в оренду окремим суб?єктам господарювання та отримання прибутків у вигляді орендної плати.

Зібрані в ході досудового розслідування матеріали досудового розслідування, у тому числі отримані УСБУ в Одеській області під час виконання доручень слідчих та прокурорів, вказують на обставини, відповідно до яких осою, яка могла вчиняти дії щодо сприяння вчиненню кримінальних правопорушень є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_10 та є керівником ТОВ «АРХЕКСПЕРТБУД».

Згідно інформаційної довідки із державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду та всупереч твердженням представника власника майна з урахуванням того, що досудове розслідування проводиться за фактом імовірного протиправного заволодіння нерухомим майном територіальної громади м. Одеси в особливо великих розмірах, шляхом підроблення офіційних документів,арештовані ухвалою слідчого документи безсумнівно мають ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України.

Колегія суддів приймає до уваги аргументи апелянта з приводу того, що він під час проведення обшуку надав заперечення, які не були долучені до протоколу, в той же час зауважує, що представник власника майна ОСОБА_6 був присутній у судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, відповідно мав можливість надати відповідні пояснення з приводу клопотання.

У цьому контексті апеляційний враховує усталену практику Верховного Суду відповідно до якої, сторона, зазначаючи про допущені порушення, має довести що вони істотно вплинули або могли вплинути на законність та вмотивованість судового рішення. Відтак, апеляційний суд не вважає зазначене порушення таким, що тягне за собою безумовне скасування оскарженої ухвали.

Що стосується доводів представника власника майна з приводу того, що під час обшуку було вилучено різного роду макулатуру, яка знаходилася у приміщенні та була поміщена у великі сейф пакети, апеляційний суд зауважує, що наразі триває досудове розслідування яке полягає у збиранні, дослідженні, оцінці, перевірці та використанні доказів з метою встановлення наявності або відсутності складу кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку аргументам апелянта з приводу того, що протокол обшуку не містить зазначення жодного документу, які були вилучені, що позбавляє можливості прокурора стверджувати, що такі документи мають значення для кримінального провадження, апеляційний суд зауважує, що перелік вилучених документів міститься у клопотанні про арешт майна, більш того, представник власника майна був присутній під час обшуку та відповідно міг пересвідчитися у тому які саме документи були вилучені.

Водночас, апеляційний повторно зауважує, що наразі триває досудове розслідування, відношення вилучених документів та ОСОБА_8 до зазначеного кримінального провадження буде перевірена органом досудового розслідування шляхом проведення відповідних слідчих дій та експертиз.

Та обставина, що ОСОБА_8 не заперечувався факт виготовлення технічного паспорту, на підставі дозвільних документів жодним чином не свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою виконання імперативних завдань кримінального провадження, з огляду на зазначені вище обставини.

Перевіряючи доводи представника власника майна з приводу того, що додані до клопотання матеріали не містять постанови щодо зміни підслідності, колегія суддів зауважує, що прокурором ОСОБА_9 у судовому засіданні була надана постанова прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_17 від 26.06.2024 про визначення зазначеного кримінального провадження за ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл.

Що стосується доводів апелянта з приводу незаконної, на його переконання, діяльності органу досудового розслідування, апеляційний суд позбавлений можливості надати їм оцінку, оскільки предметом апеляційного перегляду є ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно. В той же час, апеляційний суд враховує, що представник власника майна вжив відповідні заходи реагування шляхом звернення до ТУ ДБР та Генеральної прокуратури.

У цьому контексті апеляційний суд також зауважує, що слідчий суддя та апеляційний суд на даній стадії провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на дному етапі досудового розслідування застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт мана є обґрунтованим.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Водночас, колегія суддів звертає увагу апелянта на можливість звернення з клопотанням до слідчого судді, суду про скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України, при умові, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2024 про накладення арешту на майно, перелік якого міститься а резолютивній частині ухвали слідчого судді, яке було вилучене 07.06.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_11 від 10.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч.3 ст. 362, ч. 2 ст. 332, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4