САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3341/24
Провадження № 1-кп/726/153/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000919 від 13.09.2024, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця м. Чернівці Чернівецької області, із середньою освітою, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, раніше судимого, останній раз 03.10.2018 Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 289, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, із конфіскацією майна, окрім житла, звільненого 23.02.2023 умовно достроково, невідбутий термін 7 місяців 12 днів (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення невідбутого покарання немає),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ст. 395 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи ознайомлений з ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.01.2024 про встановлення щодо нього адміністративного нагляду строком на один рік, у зв`язку з сімейними обставинами та із власної ініціативи звернувся до ВП АДРЕСА_2 щодо зміни місця нагляду з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_1 .

Однак, всупереч встановленим тимчасовим адміністративним правилам та обмеженням, порушуючи Закон України «Про адміністративний нагляд» ОСОБА_3 , перебуваючи на обліку з 27.05.2024 в Чернівецькому РУП ГУНП в Чернівецькій області, починаючи з 26 серпня 2024 року, переслідуючи мета направлену на ухилення від адміністративного нагляду, без поважних на те причин, не повідомивши працівників Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, самовільно всупереч встановленого законом порядку залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та з власних потреб перебував за адресою: АДРЕСА_4 , де знаходився до 27.09.2024.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, тобто у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , у присутності свого захисника ОСОБА_5 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 395 КК України - визнав та висловив своє розкаяння у вчиненому. Підтвердив дійсність обставин, викладених в обвинувальному акті. Не заперечив, що був обізнаний із встановленим щодо нього адміністративним наглядом та підтвердив, що порушив його обмеження, самовільно проживаючи за іншою адресою. Просив призначити йому покарання у виді обмеження волі, оскільки штраф немає змоги сплатити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Просила обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження що стосуються даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Щодо міри покарання, просила суд призначити обвинуваченому покарання за ст. 395 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив щодо запропонованого прокурором порядку дослідження доказів. Щодо міри покарання своєму підзахисному просив суд призначити покарання за ст. 395 КК України у виді обмеження волі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в присутності захисника погодився із ним, а в учасників процесу та суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння останнім змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 395 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений визнав та з якими погодився в повному об`ємі.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав суду вільно, без примусу та тиску, в присутності захисника та будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ст. 395 КК України, а саме у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду - доведена повністю, а останній вчинив вказане кримінальне правопорушення за обставин наведених у вироку.

Підстав, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із таких обставин.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься допроступку; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щирому розкаянні.

Також суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є раніше судимою особою, однак після відбуття попереднього покарання знову ж став на шлях вчинення кримінальних правопорушень. Також ОСОБА_3 не має зареєстрованого місця проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Судом встановлено наявність обставин, згідно з ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого прокурором не заявлено та судом не встановлено.

За сукупності наведених вище обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в даному конкретному випадку, з врахуванням особи ОСОБА_3 , який немає постійного доходу, міцних соціальних зав`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає недоцільним призначення покарання у виді штрафу, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ст. 395 КК України, а саме у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, адже вважає, що обставинами провадження не доведено можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався, однак прокурором заявлено клопотання про обрання до набрання вироком законної сили обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

З огляду на наведене, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи прокурора, суд доходить висновку про необхідність обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, враховуючи відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, неявку до суду у підготовче судове засідання, а отже обґрунтовану можливість останнього переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з призначеним покаранням.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 337, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати на виклики суду за першою вимогою на визначений час;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не виконання указаних обов`язків до нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1