н/п 1-кс/953/8298/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Харкові клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 за № 0001277,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_2

секретар судового засідання ОСОБА_3

у с т а н о в и в:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, та встановлені судом обставини.

Слідчим управління Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001277 від 07.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 07.11.2024, близько 16:50, в районі буд. АДРЕСА_1 , стався наїзд автомобілем «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останньому спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер 07.11.2024 у лікарні. 07.11.2024 проведено огляд місця ДТП на автодорозі в районі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у ході чого на кузові автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , виявлено сліди механічних пошкоджень, які утворились внаслідок ДТП. У ході огляду автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , вилучено й направлено для зберігання на спеціальний майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Харківській області, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107-А.

Враховуючи положення ст. 98 КПК України, автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, в рамках досудового розслідування будуть призначені автотехнічні експертизи, об`єктом дослідження яких буде автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 .

Метою накладення арешту на автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , є забезпечення збереження речового доказу, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Тобто, необхідно виключити можливість розпоряджатись вказаним транспортним засобом, а саме продавати, відчужувати, переміщувати або змінювати без відома органу досудового розслідування, прокуратури чи суду. У зв`язку з викладеним, виникла необхідність в арешті автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_2 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Фактичним володільцем автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_4 , є ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

2. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

За приписами ч. 1, п. 7) ч. 2 ст. 132 КПК захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК).

Матеріали кримінального провадження свідчать, що вилучене майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 , - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а фактичним володільцем є ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Місцем зберігання автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , визначити територію майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107-А.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1