Справа № 405/4715/24
Номер провадження 1-кс/404/3174/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю скаржника - ОСОБА_3 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, яка полягаєу невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2024 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду міста Кіровограда з вище вказаною скаргою на бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, яка полягаєу невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту вчинення протиправних дій суддею Ленінського районного суду міста Кіровограда Юр`євою, а саме отримання нею хабарів, а також по факту побиття заявника в умовах СІЗО зазначеними ним особами.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_6 від 11.07.2024 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 та призначено її розгляд на 16.07.2024 року.

22.07.2024 року заяву судді Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_6 про її самовідвід задоволено та передано справу на розгляд судді ОСОБА_7

30.07.2024 року заяву судді Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_7 про його самовідвід задоволено.

В подальшому в.о. голови Ленінського районного суду міста Кіровограда скеровано подання до Кропивницького апеляційного суду для передачі скарги ОСОБА_3 до іншого суду для розгляду по суті.

05.08.2024 року ухвалою колегії суддів Кропивницького апеляційного суду вищевказане подання задоволено та передано дану скаргу ОСОБА_3 для розгляду до Кіровського районного суду міста Кіровограда.

На обґрунтування скарги зазначено, що ОСОБА_3 звертався до Кіровоградської обласної прокуратури з заявою про вчинення кримінального правопорушення суддею Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_6 , яка на його думку отримувала неправомірну вигоду (хабарі), а також по факту можливого замаху ув`язнених ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вбивство заявника.

Скаржник вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити. При цьому, вказав, що наразі утримується в умовах СІЗО. 09.05.2024 року біля 18-00 годин його побили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Вказані обставини були зафіксовані на відеозаписах камер встановлених в будівлі СІЗО та були надані на вивчення прокурору, однак відомості до ЄРДР внесені не були. Також, повідомив прокуратуру про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебуваючи в умовах СІЗО, вживаються наркотичні засоби.

Крім того, вказав, що суддя Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_6 отримала хабар у великому розмірі від родичів осіб, які нанесли йому тілесні ушкодження, в зв`язку з чим не вносяться відомості до ЄРДР по факту його побиття. Також, йому відомо про факти отримання хабарів зазначеною суддею від інших підозрюваних, обвинувачених, які були поміщені до СІЗО та утримувались з ним в одній камері.

Чоловік ОСОБА_6 працює в прокуратурі, здійснює нагляд за роботою слідчих ДБР, тому повідомлення скаржника про вчинення суддею ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а саме отримання нею хабарів не вносяться до ЄРДР та відповідно не розслідуються.

Представник скаржника - адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги, вказав, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 має бути внесено до ЄРДР з подальшим проведенням досудового розслідування.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги, вказав, що ОСОБА_3 надано відповідь у формі листа з аргументацією причин, чому відомості по його заяві не внесені до ЄРДР.

Щодо доводів скаржника, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили незакінчений замах на його вбивство, вказав, що з цього приводу було проведено відповідну перевірку, ОСОБА_3 був оглянутий лікарем та будь-яких тілесних ушкоджень у нього не виявлено. Крім того, були досліджені відеозаписи з камер встановлених у приміщенні СІЗО, після дослідження яких не підтвердились факти зазначені ним в заяві про вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 утримується в слідчому ізоляторі в окремій камері, контакту з іншими ув`язненими не має, на підтвердження чого долучив інформаційні листи начальника Слідчого Ізолятору.

Також, вказав, що ОСОБА_3 вже вдруге звертається до прокуратури з заявою щодо його можливого побиття, за наслідками розгляду яких були підготовлені та направлені на його адресу інформаційні листи, на підтвердження чого надав відповідні докази.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї документів, заявник оскаржує бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 17.06.2024 року з приводу можливого замаху ув`язнених ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вбивство заявника, а також по факту одержання суддею ОСОБА_6 неправомірної вигоди.

Відповідно до листа заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_10 від 14.06.2024 року встановлено, що 09.05.2024 року мав місце конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на збірному відділенні ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» в ході якого вони завдали один одному декілька ударів.

У зв`язку з вказаною подією начальнику слідчого ізолятору внесено вказівки з в имогою провести службове розслідування та притягнути винних осіб до відповідальності.

Доводи ОСОБА_3 щодо змови ув`язнених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вчинення вбивства заявника та щодо вживання вказаними особами наркотичних засобів не знайшли свого об`єктивного підтвердження, тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.

Згідно з листом заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_10 від 27.06.2024 року встановлено, що Обласною прокуратурою в межах компетенції розглянуто звернення ОСОБА_3 щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) з приводу можливого замаху ув?язнених ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на його вбивство, а також одержання суддею ОСОБА_11 неправомірної вигоди.

По тексту листа зазначено, що за аналогічним зверненням скаржника до Офісу Генерального прокурора від 12.05.2024 року, обласною прокуратурою проводилась перевірка, за результатами якої було направлено відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, з роз?ясненням порядку її оскарження до слідчого судді, за вихідним N? 20-4707ВИХ-24 від 14.06.2024.

З приводу звернення ОСОБА_3 щодо внесення відомостей до ЄРДР про вчинення суддею ОСОБА_11 одержання неправомірної вигоди, повідомлено, що в зверненні конкретні об?єктивні дані на підтвердження вказаних фактів не наведено.

Прокурором під час розгляду скарги також долучено:

- письмові пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також ОСОБА_3 , в яких останній підтвердив обставини зазначені ним у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення щодо його побиття, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечили наявність конфлікту між ними та заявником та вказали, що взагалі зі скаржником ніколи не перетинались;

- інформацію ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» відповідно до якої за час перебування ув?язненого ОСОБА_3 в установі, будь-якої інформації щодо можливих конфліктних ситуацій або боргових зобов?язань до оперативного відділу установи не надходило. Будь-яких звернень, заяв (повідомлень) та скарг, як в письмовій так і в усній формі від ув?язненого ОСОБА_3 щодо можливого вчинення над ним фізичної розправи іншими ув?язненими та засудженими до оперативного відділу не надходило. ОСОБА_3 перебуває на профілактичному обліку установи як особа схильна до «членоушкодження».

Станом на 31.05.2024 року ув?язнений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримується на РК N?1 в одиночній камері N?164, з дотриманням вимог ізоляції з іншими ув?язненими які уримуються в установі.

Виводи з камери ув?язненого ОСОБА_3 , здійснюються окремо від загальної маси ув`язнених/засуджених. Вищевказана камера забезпечена належними матеріально-побутовими умовами, що відповідають правилам санітарії та гігієни.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім цього, внесення відомостей до ЄРДР також врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Крім того, слід зазначити, що ст. 124 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються, як і оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі.

Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Відповідно до Рішення Ради суддів України від 21.06.2013 року №Л 2 27, незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення. Рада суддів України переконана, що ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що 17.06.2024 року ОСОБА_3 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення в якій, крім іншого ініціює внесення відомостей до ЄРДР щодо можливих неправомірних дій судді Ленінського районного суду міста Кіровограда, а саме отримання нею неправомірної вигоди. Так, ОСОБА_3 стверджує, що у травні 2024 року його побили двоє ув`язнених, однак суддя ОСОБА_6 відмовляється вносити відомості до ЄРДР по цьому факту, оскільки отримала хабар від родичів цих осіб. Крім того, йому відомо про факти отримання хабарів вказаною суддею від інших ув`язнених.

Притягнення судді до кримінальної відповідальності є однією з форм контролю за діяльністю носіїв судової влади, завданням якої має бути досягнення балансу між засадами незалежності й недоторканності суддів та їх кримінальною відповідальністю у разі вчинення ними кримінально караного протиправного діяння.

Проте процедура притягнення судді до кримінальної відповідальності не може бути використана для здійснення тиску на суддю з метою прийняття ним потрібного судового рішення.

Щодо посилань скаржника, що суддя ОСОБА_6 начебто незаконно, не маючи на це відповідних підстав відмовляється зобов`язати відповідних службових осіб відомості до ЄРДР по його заяві, то ОСОБА_3 не позбавлений права оскарження такого рішення, в разі його прийняття.

Заява ОСОБА_3 про вчинення суддею кримінального правопорушення не містить фактичних даних, що описаний ним злочин мав місце, а внесення відомостей до ЄРДР дозволить його розкрити.

За вищенаведеного, слідчий суддя відмовляє в частині задоволення скарги щодо внесення відомостей до ЄРДР щодо судді Ленінського районного суду міста Кіровограда.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення, якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, кримінальне правопорушення, як соціальне явище, характеризується сукупністю таких обов`язкових ознак: 1) суспільна небезпечність діяння; 2) кримінальна протиправність; 3) караність; 4) винність.

При цьому, ч. 2 ст. 11 КК України передбачає, що не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Відтак, будь-яке діяння вважається кримінальним правопорушенням тільки тоді, коли йому притаманна сукупність всіх чотирьох обов`язкових ознак, відсутність хоча б однієї з них, не відносить діяння до кримінальних правопорушень. При цьому, суспільна небезпечність, як обов`язкова ознака кримінального правопорушення, є самостійною та достатньою підставою, яка виступає індикатором початку застосування процесуальної норми. Отже заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення повинна містити у собі перелік мінімально допустимих ознак (ознаку), які дозволяють відрізняти їх від будь-яких інших заяв чи повідомлень, не тільки за формою, але й за змістом.

Так, в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 повідомив також про факт його побиття ув`язненими, які утримуються з ним в одному слідчому ізоляторі. Однак, відомості по цьому факту наразі не внесені, не зважаючи на те, що під час перевірки його звернень прокуратурою було встановлено, що факт бійки між скаржником та зазначеними ним особами мав місце та зафіксований уповноваженими на це службовими особами слідчого ізолятору.

За вищенаведеного, скаржник довів перед слідчим суддею обґрунтованість заявленої ним вимоги про протиправну бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, які не вносять до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення щодо неправомірних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки заява ОСОБА_3 в цій частині містить очевидні факти вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя вважає за доцільне зобов`язати уповноважену особу Кіровоградської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 17.06.2024 року в частині, що стосується можливого замаху ув`язнених ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вбивство заявника.

З огляду на вищевикладене, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, яка полягаєу невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягає задоволенню частково.

Дану скаргу подано належною особою, та слідчий суддя вважає, що строки подачі скарги не пропущені.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.40, ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 303, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу - задовольнити частково.

Протягом 24 годин з часу отримання цієї ухвали слідчого судді, зобов`язати уповноважену особу Кіровоградської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 17.06.2024 року в частині, що стосується можливого замаху ув`язнених ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вбивство заявника.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1