Справа № 163/1424/24
Провадження № 1-кп/163/172/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Ковельського району Волинської області кримінальне провадження №0000011 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , вищої освіти, одруженого, фізичної особи-підприємця, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, переслідуючи мету виїзду за межі території України, діючи умисно, вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою за допомогою соціальної мережі, з якою домовився про виготовлення на своє імя документів, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України для виїзду за межі України, зокрема тимчасового посвідчення військовозобовязаного та довідки військово-лікарської комісії.

В подальшому, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, розуміючи, що вказані документи будуть підробленими, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, вчинив пособництво у вчиненні злочину, а саме передав невстановленій досудовим розслідуванням особі в місто Одеса автомобільним транспортом свої персональні дані та власну фотокартку для подальшого використання під час виготовлення підроблених документів разом із винагородою в сумі 3000 доларів США.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою, використовуючи дані ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою компютерної техніки, умисно виготовила підроблене тимчасове посвідчення військовозобовязаного серії НОМЕР_1 від 09.06.2023 на імя ОСОБА_4 , в яке вклеїла фотокартку останнього та внесла недостовірні відомості про те, що він непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку та яке завірила відтисками печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 », відтисками прямокутних штампів «Взято на військовий облік військовозобовязаних ІНФОРМАЦІЯ_3 » та «абз. ч. ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підробивши підпис начальника вказаної установи.

Крім того, виготовила підроблену довідку військово-лікарської комісії №2210 від 09.06.2023 на імя ОСОБА_4 , в яку внесла недостовірні відомості про те, що він непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку та яку завірила відтиском печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 », печатки «Лікар ОСОБА_6 », підробивши підписи голови та секретаря ВЛК. В подальшому, засобами поштового сервісу "Нова Пошта" невстановлена досудовим розслідуванням особа передала вищевказані підроблені документи ОСОБА_4 , які останній забрав особисто.

Вищевказані дії, надали ОСОБА_4 право на використання документів, як офіційних, тобто таких, що мають усі необхідні реквізити та юридично значущий характер, та дають особі, котра є особою призовного віку та не має права перетину державного кордону України під час дії воєнного стану, здійснити незаконний перетин державного кордону України на виїзд з України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 19.01.2024 близько 18 години 30 хвилин, під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для залізничного сполучення «Ягодин», що в АДРЕСА_3 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, будучи особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, з метою незаконного перетину державного кордону України, як підставу для перетину надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме тимчасове посвідчення військовозобовязаного серії НОМЕР_1 від 09.06.2023 та довідку військово-лікарської комісії №2210 від 09.06.2023 на своє ім`я, чим використав завідомо підроблені документи.

Обвинувачений в судовому засіданні заявив, що не оспорює і визнає доведеними час, місце, спосіб, мотив вчинення ним кримінальних правопорушень та фактичні обставини обвинувачення, а його показання відповідають змісту обвинувального акта. Показав ті ж фактичні обставини за пред`явленим обвинуваченням з деталізацією того, що свої персональні дані передав незнайомій особі в місто Одеса передачею автомобільним транспортом, де в особистих речах також поклав 3000 доларів США. Підроблені документи отримав особисто засобами поштового сервісу " ІНФОРМАЦІЯ_4 ". Причиною такого вчинку назвав бажання виїзду за кордон через побоювання, оскільки місце де він проживав піддавалось ракетним обстрілам.

За таких обставин, переконавшись у добровільності позицій учасників, після роз`яснення позбавлення можливості оскарження обставин, що не будуть досліджуватись, за згодою сторін кримінального провадження суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і дійшов висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та в пособництві, тобто наданні засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

З урахуванням встановлених обставини вчинення кримінальних правопорушень, суд приходить висновку, що мета їх вчинення обвинуваченим є саме виїзд за межі України задля уникнення від мобілізації.

Згідно ч.1 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За обставинами цієї справи, призначення менш суворого виду покарання буде недієвим меті покарання в контексті вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, адже призначення менш суворого покарання, а тим паче з можливістю звільнення від його відбування з випробуванням може створити враження умовної безкарності. Цей феномен виникає через соціальний аспект. Так в умовах воєнного стану, суспільством таке покарання може сприйматися як м`якість правової системи, що не виключає можливість суду при призначенні покарання враховувати індивідуальні обставини справи, особистість правопорушника та його поведінку після вчинення злочину.

Суд враховує такі індивідуальні обставини цієї справи, позитивну особистість правопорушника та його позитивну поведінку після вчинення злочину, а тому призначає ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу, а за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі мінімального строку із застосуванням за ст.70 КК України принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто покарання і дієве і не надто суворе, зокрема це не позбавлення волі, як передбачає санкція ч.3 ст.358 КК України.

З цих же мотивів, незважаючи на позитивну характеристику обвинуваченого та пом`якшуючі обставини, визнавальні показання обвинуваченого, які суд врахував для призначення менш суворого покарання, суд вважає неможливим застосувати інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Підроблені документи, як речові докази згідно із ст.100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати на проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлене, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, і за цими законами призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України - у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Долю речових доказів та документів визначити в такий спосіб:

-тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 09.06.2023 на ім`я ОСОБА_4 ;

-довідку військово-лікарської комісії №2210 від 09.06.2023 на ім`я ОСОБА_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000011, залишити в матеріалах даного кримінального провадження, знявши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 січня 2024 року арешт.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 8 330 (вісім тисяч триста тридцять) гривень 08 копійок процесуальних витрат на залучення експерта.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1