ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/331/24 Справа № 694/2205/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі:

суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участю: прокурора: захисника підозрюваного: адвоката ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Єлизаветка, Катеринопільського району, Черкаської області, освіта середня, одруженого, працюючого на посаді - різноробочий в Лебединському насіннєвому заводі, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в :

27.08.2024 слідчий слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_9 , звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений слідством день та час, у не встановленому місці та при невстановлених обставинах, знайшов та привласнив ручну осколкову гранату РГД-5 в конструктивному поєднанні із запалом УЗРГМ-2 та таким чином незаконно придбав вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 почав носити при собі осколкову гранату РГД-5 в конструктивному поєднанні із запалом УЗРГМ-2, зокрема, 25.08.2024 в м. Шпола, при цьому демонструючи її іншим особам.

Злочинна діяльність ОСОБА_8 була припинена поліцейськими о 16 год. 30 хв. 25.08.2024 в під`їзді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , коли вказаний вибуховий пристрій - гранату РГД-5 в конструктивному поєднанні із запалом УЗРГМ-2 було виявлено та вилучено.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у придбанні та носінні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25.08.2024 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КК України, про що складений відповідний протокол.

26.08.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке відповідно до санкції ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років. Знаючи про тяжкість покарання, що може йому загрожувати у разі доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

Є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, які є ключовими у провадженні шляхом здійснення на них психологічного тиску або погроз застосування фізичної розправи з метою зміни показів на його користь тощо.

Так, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, цілком імовірно вчинить інше кримінальне правопорушення, тобто може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Також слід врахувати наступні обставини, дослідження яких при обранні запобіжного заходу, передбачено ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, викладених у клопотанні, тяжкість покарання, вік підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, відсутність у підозрюваного постійного місця проживання, а також постійного місця роботи,наявність судимостей у підозрюваного, тощо.

На підставі вищевикладеного, слідчий просить врахувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, репутацію та характеристику підозрюваного, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки останні не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2024 року клопотання задоволено.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Єлизаветка, Катеринопільського району, Черкаської області, освіта середня, одруженого, працюючого на посаді - різноробочий в Лебединському насіннєвому заводі, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 23.10.2024 , включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 25.08.2024 з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Визначено розмір застави, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп. (80х3028 грн.= 242 240), у разі внесення якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти.

У разі внесення застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з місця проживання без їх дозволу;

- повідомляти слідчого прокурора, суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності).

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено до 23.10.2024 .

Судове рішення мотивовано тим, що з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, запобігання та мінімізації ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_8 на даному початковому етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам , передбачених КПК України.

При визначенні розміру застави слідчий суддя врахував особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вважав за можливе визначити розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн, що зможе дисциплінувати поведінку підозрюваного, у разі внесення якої покласти на підозрюваного конкретні обов`язки за ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, як незаконну, та постановити нову ухвалу про обрання іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, заборонивши покидати його з 18:00 год вечора і до 6:00 год ранку.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, посередньо характеризується по місцю свого проживання, вважає, що достатнім запобіжним заходом для нього був би домашній арешт.

При постановленні ухвали суд послався, що є ризики передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і для того щоб запобігти впливу на свідків суд вибрав у відношенні до ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоча даний ризик нічим на думку адвоката не підтверджений і ніяких даних ні слідчий, ні прокурор при розгляді клопотання не навели, а посилалися тільки на загальні підстави.

Вказує, що при постановленні ухвали суд не в повній мірі врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме що ОСОБА_8 має постійне місце роботи, працює різноробочим на Лебединському насіннєвому заводі, його робочий день починається о 7:00 год і до 16-17 год, підозрюваний має на праві власності квартиру, проживає з дружиною, яка є інвалідом ІІ групи, сам ОСОБА_8 звільнений з лав ЗСУ; крім того, причетність до інкримінованого йому правопорушення визнає та готовий нести відповідне покарання, а також просить врахувати стан його здоров`я.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_8 не може впливати на свідків та потерпілих по даній справі; також в протоколі про затримання підозрюваного не вказано підстави для його затримання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі статтею 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України придбання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

25.08.2024 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КК України, про що складений відповідний протокол.

26.08.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення і таке стверджується доказами, що долучені до клопотання слідчого, зокрема, - дані протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 25.08.2024; - дані протоколу допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 25.08.2024 року;- інші матеріалами кримінального провадження, які у сукупності вказують на те, що підозрюваний, перебуваючи у громадських місцях, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, при скопиченні значної кількості людей, носив при собі осколкову гранату та демонстрував її оточуючим.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів дійшов висновку про те, що підозрюваний ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України , за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також усвідомлюючи тяжкість покарання, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи дані про особу підозрюваного, який на час розгляду клопотання не працює та не має фінансових джерел для існування, осіб, які перебувають на його утриманні, не має, має посередню характеристику, а також злочин вчинено в умовах воєнного стану. Вказані обставини свідчать про наявність ризиків зазначених у п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .

Доводи адвоката, що при постановленні ухвали суд не в повній мірі врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме що ОСОБА_8 має постійне місце роботи, працює різноробочим на Лебединському насіннєвому заводі, його робочий день починається о 7:00 год і до 16-17 год, має на праві власності квартиру, проживає з дружиною, яка є інвалідом ІІ групи, сам ОСОБА_8 звільнений з лав ЗСУ, причетність до інкримінованого йому правопорушення визнає та готовий нести відповідне покарання, а також просить врахувати стан його здоров`я, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки при вирішенні клопотання слідчим суддею було враховані дані обставини, і, як вірно зазначено судом, в матеріалах провадження відсутні відомості про офіційне працевлаштування ОСОБА_8 , а також з`ясовано, що дружина підозрюваного має офіційне працевлаштування, отримує самостійний заробіток та обслуговує себе самостійно. Щодо доводів про врахування стану здоров`я, то матеріали провадження не містять доказів на підтвердження зазначеного.

Також не приймаються судом апеляційної інстанції посилання адвоката, що підозрюваний визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення та готовий нести покарання, оскільки вказані посилання не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, та не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та не виключають наявність певних ризиків.

Доводи адвоката щодо недоведеності ані прокурором, ані слідчим неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є непереконливими, дане посилання вказує на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи, долучені до клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про продовження існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду апеляційний оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та даних про особу підозрюваного. В той же час, ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Посилання захисника, що ні слідчий, ні прокурор при розгляді клопотання не навели обгрунтовані підстави щодо впливу на свідків, а посилалися тільки на загальні підстави, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки слідчим суддею вказано про обізнаність ОСОБА_8 щодо осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні і досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а свідки сторони обвинувачення, відповідно, не допитувались судом безпосередньо.

Так, чинний КПК України встановлює процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду та отримуються усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК). Вплив на вказаних осіб може бути здійснений шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання осіб до надання неправдивих свідчень, введення в оману суд та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Також колегія суддів вважає вірними висновки слідчого судді щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, врахувавши що підозрюваний вчинив суспільно небезпечну та загрозливу для громадян поведінку, яка полягала у носінні при собі бойової гранати у стані алкогольного сп`яніння та демонструванні її оточуючим громадянам у громадському місці і що підозрюваний не повторить таких дій переконливих та достатніх доводів, які б вказували на інше, стороною захисту не надано.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги, не встановлено.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2024 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4