МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 490/2302/22
Провадження 1кс/945/298/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 про самовідвід в справі № 490/2302/22 (провадження 1-кп/945/560/24) щодо розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000074, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2024 до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000074, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2024 головуючим суддею у справі визначено суддю ОСОБА_6 .

24.07.2024 суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 подав через канцелярію суду заяву про самовідвід у справі № 490/2303/22 (провадження 1-кп/945/560/24).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю ОСОБА_1 головуючою суддею для розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_6 , якою призначено судовий розгляд на 09.08.2024.

Заява про самовідвід обґрунтовується посиланнями на те, що ОСОБА_4 є сусідкою ОСОБА_6 , що може викликати сумнів в його неупередженості.

Відтак на підставі пункту 4 частини 1 статті 75, частини 1 статті 80 КПК суддя вважав необхідним заявити самовідвід задля уникнення будь-яких сумнівів.

25.07.2024 через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_4 , яка повідомила, що факти, які викладені в заяві судді ОСОБА_6 не відповідають дійсності, в провадженні судді ОСОБА_6 перебували дві цивільні справи 2021 та 2023 років, і за цей час заяв про самовідвід з підстав того, що вона є його сусідкою не надходило. ОСОБА_4 інформує суд, що не є сусідкою судді ОСОБА_6 і ніколи не була, не володіє інформацією про його місце проживання, не має спільних знайомих або спільного кола друзів, не зустрічалась з суддею ОСОБА_6 поблизу свого місця реєстрації

09.08.2024 через канцелярію суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 , про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Розгляд заяви про самовідвід було відкладено на 16.08.2024.

В судове засідання, призначене на 16.08.2024 сторони не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду заяви про самовідвід. Від адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням ОСОБА_7 під вартою в СІЗО м. Миколаєва.

В судове засідання 23.08.2024 суддя ОСОБА_6 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Пояснень суду не надав.

Прокурор вважала за можливе здійснювати розгляд заяви про самовідвід за відсутності судді ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_7 заперечувала з тих підстав, що заява про самовідвід не є мотивованою.

Суд ухвалив здійснювати розгляд заяви про відвід за відсутності судді ОСОБА_6 , оскільки він не скористався своїм правом надати пояснення, не прибував у судові засідання.

В судовому засіданні, яке відбулось 23.08.2024 прокурор заявив, що вважає, що заява про самовідвід судді ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, оскільки і ній не заявлено мотивів та підстав, фактів, що вказують на те, що існують достатні підстави вважати, що суддя зацікавлений в результатах розгляду справи.

Обвинувачена ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні заяви про самовідвід, оскільки вона з 2018 по 22.07.2024 здійснювала участь у справах, де суддею був ОСОБА_6 як представник і жодного разу не заявлялось про те, що вони є сусідами. Крім того, проаналізував дані з відкритих джерел, ОСОБА_7 не встановила жодної адреси, за якою вона з суддею могла бути сусідами. Більш того, вони ніколи не пересікались. Лише два рази в житті вона бачила суддю здалека у громадських місцях.

Адвокат ОСОБА_5 підтримала свою підзахисну та вказала, що не має підстав для задоволення заяви, вона є необґрунтованою, і вона дізналась, що така заява про самовідвід могла бути написана через тиск.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Перелік підстав, за наявності яких особами, які беруть участь в кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід судді, визначений частиною 1 статті 75 КПК, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, частиною 1 статті 76 КПК визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Частиною 1 статті 80 КПК визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктами 1, 2 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Приймаючи присягу, суддя бере на себе зобов`язання, зокрема, безсторонньо, неупереджено та незалежно здійснювати правосуддя.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі «Мироненко та Мартиненко проти України». У пунктах 66, 67 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з усталеною практикою Суду застосування одного із цих критеріїв (підходів) або обох залежить від конкретних обставин, пов`язаних зі спірною поведінкою судді.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 3 травня 2007 року у справі «Бочан проти України» вказав, що Суд далі нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Саме така позиція відображена у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, роз`яснено, що відчуття упередженості це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях. Зловживання правом на самовідвід не допускається. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи. За змістом коментованої статті заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у разі неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його упередженості» є оціночним тлумаченням, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

Для того, щоб вирішити, чи є у конкретній справі правомірні підстави сумніватись у неупередженості судді, необхідно взяти до уваги й думку учасників процесу, яка при цьому не повинна мати вирішального значення.

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд) встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Дослідивши заяву про самовідвід, заслухавши думку учасників справи, суддя вважає, що судовим розглядом не встановлено існування обставин, які б свідчили про упередженість заявника, що унеможливлювало б прийняття ним об`єктивного судового рішення, тобто заявлений самовідвід не містить підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 75-81 КПК, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 про самовідвід в справі № 490/2302/22 (провадження 1-кп/945/560/24).

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1

23.08.2024