Справа № 946/6632/24
Провадження № 1-кс/946/2019/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

19.08.2024 року старший слідчий відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням, погодженим прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , яким просить накласти арешт на послужну книжку моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, від 02.05.2024, номер бланка НОМЕР_1 , яка упакована в спеціальний сейф-пакет №PSP2302934.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 16.08.2024 на територію пропускного пункту «Орлівка», паромного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Орлівка, вул. Паромна дорога, 1 за маршрутом «України Румунія» прибув автомобіль марки «Lexus» держаний номер « НОМЕР_2 » під керуванням громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , під час перевірки працівниками митної служби на передньому сидінні виявлено послужну книжку моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2024 під № 0001122 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Ізмаїльською окружною прокуратурою Одеської області.

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який працює на посаді старшого оперуповноваженого ОВС, СБУ, який зазначив, що 16.08.2024 заступив на добове чергування перебував в пункті пропуску «Орлівка», приблизно о 14:30 годині йому повідомили працівники митного контролю про те, що до пункту пропуску прибула ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якої виявлено документ - послужну книжку моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому встановлено, що у громадянки були відсутні будь-які дозвільні документи на перевезення послужної книжки за кордон.

Першочерговими діями слідчо-оперативної групи став виїзд на місце події на територію міжнародного пункту пропуску Орлівка, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в службовому кабінеті виявлено та вилучено: послужну книжку моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, від 02.05.2024, номер бланка НОМЕР_1 .

В подальшому, постановою старшого слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 від 16.08.2024, вилучена послужна книжка моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видана державною службою морського і внутрішнього одного транспорту та судноплавства України, від 02.05.2024, номер бланка 0006669, яка упакована в спеціальний сейф пакет №PSP2302934, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Також у мотиви обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна у даному кримінальному провадженні, слідчий зазначає, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, необхідно зберегти речові докази, а саме: послужну книжку моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, від 02.05.2024, номер бланка НОМЕР_1 , яка упакована в спеціальний сейф-пакет №PSP2302934, яка має значення речового доказу для досудового розслідування та в подальшому може бути використана як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, і без цих складових не можливо буде в подальшому прийняти об`єктивне рішення по кримінальному провадженню.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно статей 2, 7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В свою чергу викладене також знайшло своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Так, у клопотанні слідчого зазначено, що 16.08.2024 на територію пропускного пункту «Орлівка», паромного комплексу «Орлівка Ісакча», який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Орлівка, вул. Паромна дорога, 1 за маршрутом «України Румунія» прибув автомобіль марки «Lexus» держаний номер « НОМЕР_2 » під керуванням громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , під час перевірки працівниками митної служби на передньому сидінні виявлено послужну книжку моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2024 під № 0001122 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який працює на посаді старшого оперуповноваженого ОВС, СБУ, який зазначив, що 16.08.2024 заступив на добове чергування перебував в пункті пропуску «Орлівка», приблизно о 14:30 годині йому повідомили працівники митного контролю про те, що до пункту пропуску прибула ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якої виявлено документ - послужну книжку моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому встановлено, що у громадянки були відсутні будь-які дозвільні документи на перевезення послужної книжки за кордон.

Першочерговими діями слідчо-оперативної групи став виїзд на місце події на територію міжнародного пункту пропуску Орлівка, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в службовому кабінеті виявлено та вилучено: послужну книжку моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, від 02.05.2024, номер бланка НОМЕР_1 .

В подальшому, постановою старшого слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 від 16.08.2024, вилучена послужна книжка моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видана державною службою морського і внутрішнього одного транспорту та судноплавства України, від 02.05.2024, номер бланка 0006669, яка упакована в спеціальний сейф пакет №PSP2302934, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Підставою арешту майна орган досудового розслідування зазначив те, що послужна книжка моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видана державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, від 02.05.2024, номер бланка 0006669 є речовими доказом у кримінальному провадженні.

При цьому, мотивуючи необхідність задоволення клопотання, слідчий зазначив, що необхідність арешту майна зумовлюється тим, що послужна книжка моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видана державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, від 02.05.2024, номер бланка 0006669 має значення речового доказу у кримінальному провадженні, однак в клопотанні слідчого відсутні будь-які посилання на те, що вказаний документ може містити ознаки підроблення та на підставі чого органом досудового розслідування встановлені ознаки підроблення.

Таким чином, клопотання слідчого не містить належного обґрунтування, яке доказове значення має вилучений документ у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, з клопотання слідчого взагалі не зрозуміло, на які саме докази посилається слідчий, оскільки відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий належним чином не мотивував своє клопотання та не навів належних та допустимих доказів, які його підтверджують, не навів належного обґрунтування мети та підстави накладення арешту на вилучений документ.

Аналіз змісту клопотання слідчого, погодженого прокурором, свідчить про те, що воно не містить докладних мотивів та обґрунтування, а також належного обґрунтування правової кваліфікації за ст. 358 КК України, яка встановлює покарання за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.

Так, з протоколу огляду місця події від 16.08.2024 року вбачається, що предметом огляду є послужна книжка моряка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видана державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 02.05.2024, номер бланка 0006669, проте даний протокол не містить відомостей щодо зазначення ймовірно наявних ознак підроблення.

Аналіз змісту клопотання слідчого та матеріалів доданих до нього показав, що у зазначених процесуальних документах, не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна відповідно до вимог ст. 172 КПК України для усунення недоліків, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст. ст.36, 37, 64-2, 132,171,172 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001122, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, повернути для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків в 72 години з моменту отримання копії ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1