Провадження № 1-кс/344/6790/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000132, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 22.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

Досудовим розслідування установлено, що ОСОБА_4 спільно із своїм братом ОСОБА_5 свідомо порушили вимоги статей 28, 29, 32 Конституції України, згідно яких кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, 10 жовтня 2023 року близько 21 год. ОСОБА_5 на автомобілі марки Skoda Octavia, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням брата ОСОБА_4 приїхав до кафе «Ромашка», що по АДРЕСА_1 , де зустрілись із потерпілим ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілого шляхом вимагання, діючи умисно, в умовах воєнного стану, вийшовши із автомобіля, із застосуванням насильства, несподівано для потерпілого ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком в ніс, в результаті чого він впав на землю і з носа потекла кров. Коли лежав на землі до нього підійшов ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_5 , які стали наносити йому удари ногами по голові та тулубу, спричиняючи фізичну біль.

Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, використовуючи фізичну силу, підняли потерпілого ОСОБА_6 із землі та проти його волі та бажання закинули його до багажного відділення автомобіля марки Skoda Octavia, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зачинивши багажник, сіли в автомобіль та повезли його до лісопосадки «Грабники», що в селі Вікторів Галицької територіальної громади Івано-Франківської області. При цьому, ОСОБА_5 забрав в потерпілого мобільний телефон, який в цей час дзвонив, та по ньому почав спілкуватись.

Проїхавши близько 1,5 км ОСОБА_4 приблизно через 10 хв. зупинив автомобіль в лісопосадці та вийшовши спільно із ОСОБА_5 відчинили багажник та витягнули потерпілого ОСОБА_6 із багажного відділення. ОСОБА_5 взявши із автомобіля до рук мисливську рушницю, наказав потерпілому стати на коліна, та погрожуючи позбавити його життя, здійснив два постріли біля нього у землю. Після цього, спільно із ОСОБА_4 нанесли удари руками та ногами по голові та тулубу потерпілого ОСОБА_6 .

16 вересня 2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Вікторів Галицького району Івано-Франківської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, одружений, не працюючий, не судимий.

Причетність ОСОБА_4 до скоєння вказаного ним злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 02.03.2024, протоколом за результатами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.02.2024, протоколом за результатами проведення тимчасового доступу до речей і документів в мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» від 12.08.2024, протоколом за результатами проведення тимчасового доступу до речей і документів АТ КБ «ПриватБанк» від 07.08.2024, протоколами оглядів речей від 01.03.2024, 02.09.2024 та 06.09.2024, протоколом огляду від 23.02.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 31.08.2024 за участю потерпілого та іншими зібраними доказами в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 цього Кодексу, відноситься до категорії нетяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція ч. 2 ст. 146 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненому та маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, у будь який час може покинути місце свого проживання, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєний ним злочин;

- п. 3 - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки їй в ході досудового розслідування стануть відомі їхні анкетні дані і вона шляхом вмовлянь, погроз зможе впливати на їхні покази, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування.

Вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень та всіх причетних осіб.

Слідчим зазначається, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання завдань кримінального провадження. До органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на неї обов`язків у відповідності до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. У зв`язку з цим вважаю, що підстав для застосування запобіжного у вигляді особистої поруки не має. Окрім цього, вказаний запобіжний захід недостатній для запобігання зазначеним ризикам. Інший вид запобіжного заходу заставу, застосувати відносно підозрюваної також неможливо, оскільки відсутня інформація щодо постійного джерела доходів та власних коштів, відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а у даному випадку вважаю, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти таким ризикам. Для забезпечення виконання процесуальних рішень, необхідно застосувати запобіжний захід домашній арешт з покладенням на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, оскільки такий запобіжний захід достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків та унеможливить настання негативних наслідків, які перешкоджатимуть досягненню завдань у даному кримінальному провадженні. З метою недопущення зазначених ризиків, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний просив надати йому можливість працювати та забезпечувати дітей, та застосувати щодо нього домашній арешт в нічний період доби.

Заслухавши прокурора та підозрюваного дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 16 вересня 2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого санкцією ч. 2 ст. 146 КК України передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 02.03.2024, протоколом за результатами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.02.2024, протоколом за результатами проведення тимчасового доступу до речей і документів в мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» від 12.08.2024, протоколом за результатами проведення тимчасового доступу до речей і документів АТ КБ «ПриватБанк» від 07.08.2024, протоколами оглядів речей від 01.03.2024, 02.09.2024 та 06.09.2024, протоколом огляду від 23.02.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 31.08.2024 за участю потерпілого та іншими зібраними доказами в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, працює в приватному порядку, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи, обставини вчиненого кримінального правопорушення та те, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням доведених ризиків та даних про особу підозрюваного, вважаю, що клопотання слід задовольнити частково та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період часу з 22:00 год. до 06:00 год. залишати житло та покладення на нього додаткових обов`язків в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому у період з 22.00 год. до 06.00 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленої періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Ухвала слідчого судді діє до 15 листопада 2024 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному відділу поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1