Справа № 629/7213/24
Провадження № 1-кс/629/1766/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, працюючого на посаді заправника на АЗС «LPG», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 органами досудового розслідування підозрюється в тому, що він у невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та місці у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту і збут наркотичних засобів.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , всупереч вимогам статей 7, 8, 12, 13, 27, 36 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15.09.2024, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, який відповідно до Списку № 1 Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 є наркотичним засобом, обіг якого обмежується, з метою подальшого його незаконного збуту іншим особам.

Так, 15.09.2024, ОСОБА_4 близько 14:50, перебував у приміщенні АЗС «LPG», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, з метою його подальшого незаконного збуту.

Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_6 , який виступав під вигаданими анкетними даними під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, та прийняв від нього замовлення на придбання наркотичного засобу канабіс.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні АЗС «LPG», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 600 гривень, як плату за наркотичний засіб, та передав йому два згортки з наркотичним засобом канабіс.

Таким чином, ОСОБА_4 за 600 гривень продав ОСОБА_6 , тобто незаконно збув, наркотичний засіб канабіс, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою в перерахунку на суху речовину - 4,1745 грам.

27.11.2024 старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилались на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 та наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що він може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні підозрюваний вказав на причетність до вчинення даного кримінального правопорушення, вказав, що одружений, виховує доньку дружини протягом останніх десяти років, офіційно працює, заощаджень не має, щиро кається, просив обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя доходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), ст.ст. 148, 155 КПК України, для обрання або для зміни підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, необхідно наявність підстав вважати, що дана особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, буде намагатися або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини в справі, а також продовжувати злочинну діяльність.

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вбачає наявність розумної підозри відносно підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому державним обвинуваченням злочину. При цьому слідчий суддя, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване підозрюваному діяння.

При вирішенні зазначеного питання судом беруться до уваги обставини, на які посилалися підозрюваний, захисник, а саме, що підозрюваний одружений, виховує доньку дружини протягом останніх десяти років, офіційно працює, та враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

Злочин в якому підозрюється ОСОБА_8 відноситься до категорії тяжких.

Так, оцінюючи ризики, про наявність яких заявляється у клопотанні, слід зазначити, що у матеріалах клопотання відсутні відомості, які свідчать про ухилення підозрюваного від слідства або від виконання процесуальних рішень, переховування від органів досудового розслідування.

Однак, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може незаконно впливати свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вищевикладені обставини підтверджені наданими суду доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення; постановою про проведення контролю за вчиненням злочину; протоколами проведення оперативної закупки стосовно ОСОБА_4 та вилученими речовими доказами; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; висновком експерта № СЕ-19/121-24/27744 НЗПРАП від 20.09.2024.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, офіційного працевлаштування.

З урахуванням того, що відсутні дані про те, що підозрюваний може ухилятись від слідства, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом то ризики впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, можуть бути мінімізовані за рахунок інших запобіжних заходів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

У слідчого судді відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому слідчий суддя виходить із сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного, його поведінки під час розслідування злочину, тощо, бере до уваги, що підозрюваний надав слідчому судді пояснення з приводу підозри, вказав на причетність до вчиненого кримінального правопорушення, зазначив, що свою вину визнає і щиро кається. Підозрюваний офіційно працює, проживає за постійним місцем проживання разом з дружиною та її донькою.

Отже, при вирішенні питання про обрання виду запобіжного заходу слідчий суддя вважає необхідним застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, з покладенням на підозрюваного обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки слідчий суддя вважає, що мета застосування запобіжного заходу та усунення зазначених вище ризиків може бути реалізована при обранні цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 176-178, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців, тобто до 27.01.2025, заборонивши на цей період цілодобово залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) Прибувати за викликом, до слідчого, прокурора або суду;

2) Не відлучатися за межі м. Лозова Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) Повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

4) Утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.

5) Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на в`їзд в Україну та виїзд з України.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Копію даної ухвали негайно надати підозрюваному та захиснику.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Лозівського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області, Лозівському окружному прокурору Харківської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_13