Справа № 359/7214/24
Провадження № 1-кп/359/578/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією кримінальне провадження № 0001150 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2024, що надійшли до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого фахівцем-приймальником у відділенні № НОМЕР_1 ТОВ «Нова Пошта», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

28.05.2024 близько 20 год. 20 хв. ОСОБА_4 , прогулювався біля озера по вул. Робоча в м. Бориспіль, де на землі помітив банківську картку банку АТ "ОщадБанк", р/р НОМЕР_2 (з безконтактною технологією проведення платежів), яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 та належить ОСОБА_6 .

У цей час, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на привласнення банківської картки АТ "ОщадБанк", яка є різновидом документу, тобто матеріальною формою одержання, зберігання і використання інформації, щодо майнового стану, та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законодавством порядок ведення, обігу і використання офіційних документів, який забезпечує нормальну діяльність прав і законних інтересів громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення, перебуваючи поблизу вул. Робоча в м. Бориспіль, підняв з землі та привласнив знайдену ним банківську картку, АТ "ОщадБанк", р/р НОМЕР_2 , яка відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» - є офіційними документом, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому використав її для розрахунку за товари і послуги. Знайшовши банківську картку, ОСОБА_4 , не вчинив жодних дій, щодо встановлення власника картки чи її повернення, а покинув місце вчинення проступку та пішов в сторону найближчого магазину.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024 № 271/2024 - продовжено на 90 діб.

28.05.2024 близько 20 год. 20 хв, після привласнення банківської картки АТ "ОщадБанк", р/р НОМЕР_2 , у ОСОБА_4 , виник протиправний умисел, на вчинення крадіжки грошових коштів з банківської картки АТ "ОщадБанк" яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 , та належить ОСОБА_6 , шляхом її використання для розрахунку за товари та послуги в торгівельних закладах м. Бориспіль Київської області.

Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , в період часу з 20 год. 35 хв. по 20 год. год. 50 хв. 28.05.2004 року відвідував заклади торгівлі в м. Бориспіль Київської області, зокрема: магазин «Лавка», маркет «Бокс», ресторан «Розмарино Верде», магазин «Бірмаркет», де скористався карткою та витратив грошові кошти з неї на загальну суму 1 945 грн., що підтверджується випискою з рахунку банку АТ "ОщадБанк", р/р НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Зазначив, що пред`явлене йому обвинувачення відповідає дійсності. Щиро розкаявся та показав, що він дійсно у вечірній час 28.05.2024, прогулювався біля озера по АДРЕСА_2 , де на землі помітив банківську картку банку АТ "ОщадБанк", яку підібрав та присвоїв. Даною банківською картою розрахувався за товари придбані у магазині. Через деякий час він був затриманий працівниками поліції та у слідчого надав покази відносно даних злочинів. Просив суд суворо не карати, зобов`язався в подальшому не вчиняти подібного.

Під час судового засідання обвинуваченим було подано клопотання про закриття даного кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 46 КК України.

Водночас, потерпілий ОСОБА_5 надав до суду заяву про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та посилається на те, що він примирився із обвинуваченим ОСОБА_4 , йому відшкодовано моральну та матеріальну шкоду в повному обсязі, він не має до обвинуваченого будь-яких претензій. Вони примирилися.

Відповідно до Постанова ВСУ №5-27кс16 від 31.03.2016, суд наголошує, що примирення є комплексним, міжгалузевим інститутом кримінального та кримінального процесуального законодавства, спрямованого на задоволення/відновлення прав потерпілого та заохочення позитивної посткримінальної поведінки суб`єкта злочину. На забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають «складні» зв`язки між принципами публічності і диспозитивності. Враховуючи високі стандарти, які існують у сфері захисту людини та основоположних свобод, і більшу рішучість, яка відповідно й неминуче вимагається при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства. Суд надає особливого значення існуванню в інституті примирення конкуренції принципів публічності і диспозитивності, яка визначає пріоритети публічного і приватного інтересів та їх взаємозв`язок.

Отже, суд вважає, що для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес». Функціональне призначення категорії інтерес у кримінальному процесі є невід`ємною складовою природи цього феномену. У цьому контексті суд так само приділяє увагу функціям інтересу, які не можуть бути залишені поза увагою, враховуючи, що питання, порушене заявником, розглядається в площині кримінального процесу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за примиренням в порядку ст. 46 КК України. Крім того зазначив, що потерпілому він відшкодував завдані ним збитки. Потерпілий претензій до нього немає. Вони примирилися.

Прокурор підтримала клопотання та не заперечує проти його задоволення. Зазначив, що це волевиявлення потерпілого та обвинуваченого, що не є порушенням чинного законодавства України.

Вивчивши клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , у зв`язку із примиренням його з потерпілим, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.п. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час судового засідання повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Встановлено, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 357 КК України, у вчиненні умисних дій, які виразилися у привласненні офіційного документу, вчиненному з корисливих мотивів. ОСОБА_4 раніше не судимий. Вчинений ним кримінальний проступок вперше. Клопотання потерпілого ОСОБА_5 підтверджує, що вони примирилися. З розписки, складеної потерпілим, вбачається, що ОСОБА_4 відшкодував йому завдані збитки в повному обсязі, він не має до обвинуваченого вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Між обвинуваченим та потерпілим відбулося примирення.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 можливо звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, кримінальне провадження належить закрити.

У судовому засіданні головуючим по справі, на підставі ч. 3 ст. 479-2 КПК України, поставлено на обговорення питання про закриття кримінального провадження в частині інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України щодо внесення змін до ст. 51 КУпАП, зокрема щодо зміни вартості викраденого майна.

Прокурор Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти закриття кримінального провадження у частині пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки наявні всі підстави для закриття кримінального провадження, в цій частині, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення судом йому положень ст. 479-2 КПК України, надав згоду на закриття кримінального провадження в частині пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з підстави передбаченої п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

У частині інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у суду наявні підстави для закриття кримінального провадження, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, з огляду на таке.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до положень ст. 4 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23).

ОСОБА_4 серед іншого, обвинувачується у вчиненні 28.05.2024 таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, на загальну суму 1 945 гривні 00 копійок.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 3 028 грн. А відтак сума соціальної пільги у 2024 році становила 1 514 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2024 році становив 1 514 грн.

Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2024 року становили 3 028 грн.

Таким чином, оскільки вартість викраденого майна ОСОБА_4 по епізоду крадіжки не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень ПК України настає кримінальна відповідальність, а саме 3 028 (2024 рік), то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, відповідне діяння перестало бути кримінально караним.

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_4 який надав згоду на закриття кримінального провадження по його обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження в цій частині, слід закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів, відсутні.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання судом не встановлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись: ст. 46, ст.ст. 42, 100, 284, 350, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у порядку ст. 46 КК України, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження № 0001150 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, закрити.

Кримінальне провадження № 0001150 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів, відсутні.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання судом не встановлено.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання ухвалою суду законної сили, а саме: CD-R диск із фрагментами відеозапису залишити на зберіганні при матеріалах судового кримінального провадження № 0001150 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільский міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1