Справа № 199/7259/24
ВИРОК

іменем України

19.09.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000450 від 12.08.2024 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дзержинська Донецької області, громадянки України, освіта середня спеціальна, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

11.08.2024 близько 21:40 години ОСОБА_2 перебувала в коридорі на 4 поверсі будинку АДРЕСА_3 , де неподалік від неї знаходився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , між якими на фоні раптово виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт.

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_2 раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення умисних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи настання таких наслідків щодо здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , у цей же день, а саме: 11.08.2024 приблизно о 21:45 годині, перебуваючи в коридорі на 4 поверсі будинку АДРЕСА_3 , забігла до приміщення спільної кухні та з кухонного столу своєю правою рукою взяла кухонний ніж, після чого вибігла назад у коридор та, знаходячись у безпосередній близькості обличчям до спини потерпілого, лезом ножа, який тримала в правій руці, нанесла ОСОБА_4 шість колотих ударів в область спини, після чого потерпілий різко розвернувся обличчям до ОСОБА_2 .

Після цього, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_2 , перебуваючи у безпосередній близькості навпроти потерпілого ОСОБА_4 , стоячи обличчям до нього, в момент, коли останній намагався відштовхнути ОСОБА_2 від себе, лезом ножа, який утримувала в правій руці, нанесла один колотий удар в область лівого боку тулуба, а саме: нижче ребер потерпілого.

В цей час сусід ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_2 та вибив ніж з її правої руки.

Вважаючи свої умисні дії доведеними до кінця ОСОБА_2 покинула місце вчинення правопорушення.

Внаслідок своїх умисних дій ОСОБА_2 спричинила потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді:

- непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, яке розпочинається раною в хребтовій ділянці на рівні 5-го грудного хребця з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується у м`яких тканинах;

- непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, яке розпочинається раною в міжлопатковій ділянці зліва з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується у м`яких тканинах;

- непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, яке розпочинається раною в правій підлопатковій ділянці з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується у м`яких тканинах;

- непроникаючого колото-різаного поранення в лівій підлопатковій ділянці частково з розповсюдженням на ліву підреберну ділянку з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується у м`яких тканинах;

- колото-різаного поранення в проекції лівої клубової кістки між лівою середньою та задньою пахвовою лініями з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується у м`яких тканинах.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин умисні дії обвинуваченої ОСОБА_2 кваліфікуються судом в межах висунутого прокурором обвинувачення відповідно до обвинувального акта як такі, що виразились в умисному спричинені легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності її захисника - адвоката ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмова заява потерпілого ОСОБА_4 , щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченої, так і потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Суд, оцінюючи докази в межах обвинувачення, пред`явленого прокурором, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченої ОСОБА_2 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

При цьому з матеріалів кримінального провадження слідує, що 11.08.2024 ОСОБА_2 справляла свій день народження, вживала спиртні напої, зокрема вино, влаштувала словесний конфлікт із сусідкою - свідком ОСОБА_5 , після чого кухонним ножем нанесла потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

У той же час, згідно викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального проступку та формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, ОСОБА_2 у вину не ставиться вчинення кримінального проступку в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до змісту обвинувального акту відсутні і обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_2 .

Тому суд, виходячи з приписів ч. 1 та 3 ст. 337 КПК України, не має права зазначати, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченій: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, є умисним та закінченим кримінальним правопорушенням.

Згідно змісту обвинувального акта зазначено, що ОСОБА_2 раніше судима вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 29.04.2024 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень. Проте, згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_2 штраф в сумі 850 гривень сплатила 01.08.2024.

Як слідує з п. 2-1) ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Оскільки ОСОБА_2 відбула покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 29.04.2024, сплативши штраф в сумі 850 гривень, відповідно вона визнається такою, що не має судимості за ч. 1 ст. 125 КК України.

Досліджуючи відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_2 , суд враховує те, що ОСОБА_2 на протязі 2024 року тричі вчиняла адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство), за що їй постановами судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська накладалися адміністративні стягнення у справах № 199/1160/24, 199/6545/24 та 199/6547/24.

Обвинувачена ОСОБА_2 незаміжня, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг відносно ОСОБА_2 не надходило.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_2 виду та міри покарання, суд звертає окрему увагу на обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 були завдані ОСОБА_2 лезом кухонного ножа, яким обвинувачена нанесла в життєво-важливу ділянку потерпілого - спину шість колотих ударів та один колотий удар в область лівого боку тулуба, нижче ребер потерпілого та те, що дії обвинуваченої були припинені сусідом ОСОБА_6 , який підбіг до ОСОБА_2 та вибив ніж з її правої руки. Завдання потерпілому ударів ножем відбувалося в людному місці - коридорі гуртожитку, в якому перебували його мешканці.

Викладене свідчить про те, що ОСОБА_2 представляє для оточуючих особливу суспільну небезпеку.

Наведені вище обставини у їх сукупності, надають суду можливість зробити висновок про неможливість призначення обвинуваченій ОСОБА_2 більш м`яких видів покарання, ніж обмеження волі, оскільки раніше призначене покарання у виді штрафу за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, не вплинуло на виправлення ОСОБА_2 , а інші види покарань, визначені санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, виходячи з їх суті, з урахуванням відомостей про особу ОСОБА_2 , не будуть мати жодного виховного впливу на обвинувачену.

За таких обставин суд вважає доцільним призначити обвинуваченій ОСОБА_2 покарання виключно у виді обмеження волі.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченої.

Керуючись ст. 369, 371-374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

Рахувати ОСОБА_2 строк відбуття покарання у виді обмеження волі з моменту прибуття та постановки засудженої на облік у виправному центрі.

Речові докази: кухонний ніж; тампони з РБК; фрагмент тканини з РБК; 1 папілярний візерунок на липкій стрічці; марлеві тампони зі змивами пото-жирової речовини з обох рук ОСОБА_2 ; сукню зі слідами РБК (квитанція № 03501) - знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1