Провадження № 1-кс/742/1601/24
Єдиний унікальний № 742/5826/24
УХВАЛА

08 жовтня 2024 року місто Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки клопотання ст. слідчої відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000997, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

установив:

У поданому до суду клопотанні ставиться питання про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, які місять охоронювану законом таємницю, та перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалість, маршрути передавання тощо, щодо абонентського номеру: НОМЕР_1 в період часу з 01.01.2024 по строк дії ухвали із обов`язковим зазначенням відповідної інформації.

Клопотання мотивоване тим, що 01.10.2024 до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Холоднянське, Смілянського району Черкаської області, м.т. НОМЕР_2 про те, що 23.08.2024 невідома особа зловживаючи довірою, шляхом обману за допомогою торгівельного майданчику " ІНФОРМАЦІЯ_3 " під приводом продажу автомобіля ВАЗ 2109, зеленого кольору заволоділа його грошовими коштами в сумі 16000 грн., які були перераховані на банківську картку НОМЕР_3 . Даний факт 02.10.2024 внесений до ЄРДР за №0000997, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування встановлено що до вказаного злочину причетна особа, яка має в користуванні мобільний телефон з абонентським номером ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 . У зв`язку з цим виникла необхідність у відстеженні місця знаходження зазначених вище абонентів та мобільного терміналу як на час так і до часу вчинення кримінального правопорушення та отримання інформації про здійсненні дзвінки. Відповідно до інформації зазначеної на інтернет-ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_4 зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » встановлено, що номер м/т НОМЕР_1 , належать ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Указана інформація має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Перелік слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, порядок їх вчинення регламентований КПК України згідно глави 20 та глави 21 даного Кодексу.

Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає в наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити виїмку).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі статтею 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Із витягу з ЄРДР за №0000997 убачається, що 01.10.2024 до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця: с. Холоднянське Смілянського району Черкаської області, м.т. НОМЕР_2 про те, що 23.08.2024 невідома особа зловживаючи довірою, шляхом обману за допомогою торгівельного майданчику " ІНФОРМАЦІЯ_3 " під приводом продажу автомобіля ВАЗ 2109, зеленого кольору заволоділа його грошовими коштами в сумі 16000 грн., які були перераховані на банківську картку НОМЕР_3 .

Після переказу грошових коштів особа на зв`язок не виходить та гроші не повертає. При цьому органом досудового розслідування зазначено ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.5).

Відповідно до ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Прокурор розглядає письмове повідомлення слідчого протягом десяти днів з дня його отримання, та в разі підтвердження наведених у ньому обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності. Прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

У кримінальному процесуальному праві загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи. В аспекті належного суб`єкта, у тому числі, слід розглядати і орган досудового розслідування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень (п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК).

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 607/14707/17, умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування, як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування. Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд. Разом з цим відповідно до п. 1 ст. 6 указаної Конвенції кожен має право на його розгляд справи судом, встановленим законом.

Дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, не вбачаю підстав для його задоволення, оскільки ні в клопотанні, ні в доданих до нього матеріалах, не зазначено жодних відомостей щодо визначення підслідності вказаного кримінального провадження органу досудового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_7 , у той час, як містяться відомості про те, що заява про вчинення кримінального правопорушення надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_8 від особи, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про особу, і місце її знаходження, яка вчинила злочин також відсутні; відсутня постанова керівника відповідного рівня прокуратури про зміну чи визначення територіальної чи предметної підслідності проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 86, 87, 159, 162, 163, 164 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, у кримінальному провадженні від 02 жовтня 2024 року №0000997 за ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5