465/8247/24
1-кс/465/1785/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000818 від 13 серпня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Франківського районного суду м.Львова від 13.06.2023 за ч.1 ст.309 КК України до 17000 грн. штрафу,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и в :

13 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000818 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

21 жовтня 2024 ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України, в порядку ст. 208 КПК України та 22 жовтня 2024 року в межах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим, за погодженням з прокурором, складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, яке йому вручено.

23 жовтня 2024 року слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 з 26.07.2024 перебуває на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю та відповідно до «Листка призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів хворим, які отримують лікування в стаціонарних або амбулаторних умовах і виконання цих призначень» отримує у її рамках таблетки із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, відповідно до призначеної дози.

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не пізніше 07.10.2024 отримав у ВП «Князя Лева», таблетки із вмістом наркотичного засобу, обіг яких обмежено метадон, та зберігав його з метою збуту.

В подальшому, 07 жовтня 2024 року близько 15 години 29 хвилин, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 200 від 27.03.2012 року, керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, знаходячись неподалік від місця свого проживання, а саме по АДРЕСА_3 , незаконно збув, а саме продав ОСОБА_7 , дві таблетки препарату «МЕТАФІН-ІС 25 мг», котрі він отримав для особистого вживання в якості лікування у ВП «Князя Лева», які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» загальною масою 0,0441 грама, продавши його останньому за ціною 200 гривень.

Крім того встановлено, що ОСОБА_5 з 26.07.2024 перебуває на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю та відповідно до «Листка призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів хворим, які отримують лікування в стаціонарних або амбулаторних умовах, і виконання цих призначень» отримує у її рамках таблетки із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, відповідно до призначеної дози.

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не пізніше 21.10.2024 отримав у ВП «Князя Лева», наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон, та зберігав його з метою збуту.

В подальшому, 21 жовтня 2024 року близько 14 години 20 хвилин, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 200 від 27.03.2012 року, керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, повторно, знаходячись біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , незаконно збув, а саме продав ОСОБА_7 чотири таблетки препарату «МЕТАФІН-ІС 25 мг», котрі він отримав для особистого вживання в якості лікування у ВП «Князя Лева», які містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», продавши його останньому за ціною 400 гривень.

Вказує, що наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, а саме: - рапортом від 12.08.2024; - протоколом огляду грошових купюр від 07.10.2024; - протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 07.10.2024; - протоколом огляду від 07.10.2024; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.10.2024; - протоколом результату контролю за вчиненням злочину (проведення оперативної закупки) від 08.10.2024; - висновком експерта; - протоколом огляду грошових купюр від 21.10.2024; - протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 21.10.2024; - протоколом огляду від 21.10.2024; - протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , від 21.10.2024; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.10.2024; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 21.10.2024; - протоколом затримання особи підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення від 21.10.2024; - іншими зібраними під час досудового розслідування доказами.

Також, у клопотанні зазначається, що у слідства є достатні та обгрунтовані підстави вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ризик, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на учасників кримінального провадження, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може продовжувати свою протиправну діяльність, а саме вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких зараз підозрюється.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , на думку слідчого та прокурора, є недостатнім для запобігання наявним ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім цього, слідчим у поданому клопотанні зазначається про відсутність постійного офіційного місця роботи чи навчання, відсутність у підозрюваного постійного офіційного джерела доходів, відсутність на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав, викладених у ньому, просили таке задоволити. Крім того, прокурор просила врахувати обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, просила врахувати ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Окрім цього, просила врахувати, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, в тому числі за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Підозрюваний та його захисник стосовно заявленого клопотання заперечили та просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у випадку, якщо суд дійде до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то просили зменшити розмір застави. Захисник зазначив, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України у даному випадку відсутні. Підозрюваний в свою чергу зазначив, що у нього на утриманні є син та він готовий після проходження реабілітації проходити службу у Збройних Силах України. Щодо джерела доходів підозрюваний на уточнюючі запитання показав суду, що офіційно не працевлаштований, до цього працював далекобійником. Зазначили, що розмір застави, який просять визначити слідчий та прокурор, є занадто великим для підозрюваного.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в ході судового розгляду, ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000818 за ч.2 ст.307 КК України.

22 жовтня 2024 року в межах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим, за погодженням з прокурором, складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, яке йому вручено.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 183 КПК України не перешкоджає застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю матеріалів кримінального провадження, зокрема: - рапортом о/у ВКП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 12.08.2024 року; - протоколом огляду грошових купюр від 07.10.2024; - протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 07.10.2024; - протоколом про результати контролю за вчиненням злочину (проведення оперативної закупки) від 08.10.2024; - протоколом огляду від 07.10.2024; - висновком експерта №СЕ-19/109-24/14814-НЗПРАП від 17.10.2024 за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.10.2024; протоколом огляду грошових купюр від 21.10.2024; - протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 21.10.2024; - протокол огляду від 21.10.2024; - протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 21.10.2024; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.10.2024; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 21.10.2024; - протоколом затримання особи підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення від 21.10.2024; - іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Наведене здатне переконати стороннього неупередженого спостерігача у наявності підстав підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні суспільно небезпечних дій, які йому інкриміновані органом досудового розслідування.

Також, слідчим та прокурором належно обґрунтовано наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 в подальшому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин, може незаконно впливати на учасників даного кримінального провадження, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може продовжувати свою протиправну діяльність, а саме вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких зараз підозрюється.

При оцінці ризику переховування від слідства та/або суду може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Слідчий суддя приймає до уваги те, що кримінальні правопорушення, інкриміновані ОСОБА_5 , згідно положень ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та передбачають застосування покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що в свою чергу вказує на реальне існування ризику того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, інкриміноване особі, підлягає врахуванню як один із суттєвих критеріїв при обранні запобіжного заходу.

У своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання слідчого судді, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, приходить до обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Наявність вищезазначених ризиків підтверджується також тим, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, зокрема, такий офіційно не працевлаштований, доказів того, що підозрюваний має не утриманні неповнолітніх дітей слідчому судді в ході розгляду клопотання не надано, раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів; судимість за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення у встановленому законом порядку не знята та непогашена; 26.04.2024 та 09.05.2024 скеровані до суду обвинувальні акти відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 309 КК України.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч.3 ст. 176 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Так, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є недостатнім для запобігання ризикам, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді поруки є недостатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, крім того, застосування запобіжного заходу у виді застави до підозрюваного є недоцільним, оскільки останній не має офіційного джерела доходів, офіційно не працевлаштований, а відтак такий запобіжний захід є недоцільним та недостатнім для запобігання вищевказаних ризиків.

Окрім цього, слідчим суддею встановлено, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недостатнім для запобігання ризикам, оскільки враховуючи міру покарання, яка може бути застосована судом у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні вказаних злочинів, останній зможе ухилитися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене. Окрім цього, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та на даний момент на розгляді перебувають два обвинувальних акта відносно ОСОБА_5 , відповідно до яких він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 КК України.

Щодо покликання сторони захисту на наявність у підозрюваного сина, слідчий суддя не бере такі до уваги, оскільки жодних доказів такого, а також що дитина перебуває на утриманні ОСОБА_5 слідчому судді не надано.

Відтак, на думку слідчого судді, застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених характеризуючих відомостей про особу підозрюваного.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання вищевказані ризики, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя приходить до висновку, що до ОСОБА_5 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак, з урахуванням наведеного, вважаю, що підстав для обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає, оскільки в даному випадку такі є недієвими запобіжними заходами для запобігання ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, на підставі ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Враховуючи, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, розмір застави, який просить визначити слідчий та прокурор буде явно непомірним для підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення розміру альтернативної застави, визначеної п.2 ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За сукупності встановлених обставин слідчий суддя вважає, що такий розмір застави може гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного і належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Також на підставі абз. 2 ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити передбачені ст.194 КПК України обов`язки підозрюваному ОСОБА_5 у випадку внесення ним або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) визначеної цією ухвалою застави.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у покладенні на підозрюваного в разі внесення застави обов`язку утриматись від спілкування з свідками та іншими учасниками у кримінальному провадженні, оскільки слідчим та прокурором у поданому клопотанні не зазначено анкетних даних конкретних свідків та інших учасників кримінального провадження, утриматись від спілкування з якими повинен підозрюваний в разі внесення застави у визначеному слідчим суддею розміром.

Окрім цього, п.2 ч.5 ст.194 КПК України передбачено обов`язок підозрюваного не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про покладення на підозрюваного обов`язку не відлучатися із міста Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду, а не обов`язку не відлучатись із місця свого проживання, а саме з адреси: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, як це зазначено у клопотанні.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 194, 196, 197, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 17 год. 26 хв. 21.10.2024 року, який припиняє свою дію о 17 год. 26 хв. 20.12.2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 коп.

Після внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, з періодичністю 3 рази на тиждень по понеділках, середам, п`ятницям з 10-ї до 11-ї години, а також за викликом слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;

2) не відлучатися із міста Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Взадоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього згідно цієї ухвали обов`язків, а також, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 25.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1