Дата документу 05.08.2024
Справа № 334/6283/24
Провадження № 1-кс/334/1927/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001600, внесеному 03.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною четвертою статті 186 КК України,

за участю: слідчого ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_7 , в якому слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході затримання та особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме: купюру номіналом 20 гривень з № ЕИ0103988; купюру номіналом 10 гривень з № ЦЕ9745561; купюру номіналом 100 гривень з № ЕЕ7444694; купюру номіналом 200 гривень з № ТБ3705561; купюру номіналом 20 гривень з № ЧГ8151045; купюру номіналом 20 гривень з № ЮГ4077292; монети номіналом 50 копійок у кількості 3 шт.; монети номіналом 5 гривень у кількості 3 шт.; монети номіналом 10 гривень у кількості 6 шт.; монети номіналом 1 гривня у кількості 2 шт.; монети номіналом 2 гривні у кількості 3 шт.; монети номіналом 1 гривня у кількості 1 шт.; купюру номіналом 200 гривень з № ДВ5026366; купюру номіналом 500 гривень з № ББ1985998; купюру номіналом 100 гривень з № АА7425418; купюру номіналом 500 гривень з № ЗВ6672713; купюру номіналом н 500 гривень з № ГН1721072; жіночу сумку; футболку жіночу чорного кольору в білий малюнок; спідницю жіночу чорного кольору в білий малюнок.

Слідчий ОСОБА_4 клопотання та обставини, якими воно обґрунтоване, підтримав.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_6 клопотання визнав частково - в частині арешту грошових коштів у сумі 1 800 гривень, які належать потерпілій, а саме трьох купюр номіналом 500 гривень, купюри номіналом 200 гривень № ДВ5026366; купюри номіналом 100 гривень № АА7425418, які відповідають критеріям речових доказів у даному кримінальному провадженні. Інші грошові кошти та одяг належать ОСОБА_5 та не є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Володілець майна ОСОБА_5 підтримала свого представника.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до положення статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в частині першій статті 98 КПК України.

Слідчим відділенням Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінального провадженні № 0001600, внесеному 03.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною четвертою статті 186 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.08.2024 приблизно о 10.28 годині ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу з гаманця ОСОБА_8 , перебуваючи в салоні автомобіля «Renault Kango», державний номерний знак НОМЕР_1 , заволоділа грошовими коштами в сумі 2 100 гривень. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 разом з викраденими коштами пішла в невідомому напрямку, чим спричинила ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

04.08.2024 про підозру у вчиненні вказаного злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КПК України повідомлено ОСОБА_5 .

03.08.2024 ОСОБА_5 була затримана в порядку, визначеному статтею 208 КПК України. Під час її особистого обшуку були тимчасово вилучені: одна купюра номіналом 10 гривень № ЦЕ9745561, три купюри номіналом 20 гривень № ЕИ0103988, ЧГ8151045, ЮГ4077292, дві купюри номіналом 100 гривень № ЕЕ7444694, АА7425418, дві купюри номіналом 200 гривень № ТБ3705561, ДВ5026366, три купюри номіналом 500 гривень № ББ1985998, ЗВ6672713, ГН1721072, три монети номіналом 50 копійок; три монети номіналом 1 гривня; три монети номіналом 2 гривні; три монети номіналом 5 гривень; шість монет номіналом 10 гривень; жіноча сумка; футболка жіноча чорного кольору в білий малюнок; спідниця жіноча чорного кольору в білий малюнок.

03.08.2024 слідчим винесена постанова про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідно до якої вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_5 речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001600.

На стадії досудового розслідування у слідчого виникла необхідність в арешті вищевказаних речей, які необхідні для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Згідно з частиною сьомою статті 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: (1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; (2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; (3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; (4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Таким чином відповідно до вимог статей 167, 234, 236 КПК України майно, яке вилучається слідчим, прокурором під час проведення обшуку, повинно мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням. Слідчий, прокурор під час проведення обшуку не мають права вилучати майно, яке безпосередньо не зазначено в ухвалі про дозвіл на обшук та не має жодних ознак зв`язку з розслідуваним кримінальним правопорушенням.

Положеннями частини другої статті 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні грошові кошти відповідають критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки частина з них набута кримінально протиправним шляхом. При цьому матеріали, додані до клопотання не містять інформації, які саме купюри та монети набути кримінально протиправним шляхом, а які - ні. Також такі докази не подані і представником володільця майна, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити зазначену вище обставину.

При цьому жіноча сумка, футболка жіноча чорного кольору в білий малюнок та спідниця жіноча чорного кольору в білий малюнок не відповідають критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, через те, що не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що правовою підставою арешту майна є збереження речових доказів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна ОСОБА_5 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до втрати грошових коштів або іншої їх передачі, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є частково обґрунтованим, оскільки вказані у ньому грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні. У разі їх повернення володілець майна може приховати або відчужити майно, яке має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовими доказами.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання та накладення арешту на грошові кошти.

Відповідно до частини третьої статті 168 КПК України слідчий після отримання судового рішення про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинен негайно вжити заходів щодо повернення ОСОБА_9 жіночої сумки, футболки жіночої чорного кольору в білий малюнок та спідниці жіночої чорного кольору в білий малюнок та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись статтями 132, 167, 168, 170-173, 175, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, володільцем яких є ОСОБА_5 , які були тимчасово вилучені у неї 03.08.2024 під час її особистого обшуку при затриманні в порядку частини третьої статті 208 КПК України, а саме:

- одну купюру номіналом 10 гривень № ЦЕ9745561,

- три купюри номіналом 20 гривень № ЕИ0103988, ЧГ8151045, ЮГ4077292,

- дві купюри номіналом 100 гривень № ЕЕ7444694, АА7425418,

- дві купюри номіналом 200 гривень № ТБ3705561, ДВ5026366,

- три купюри номіналом 500 гривень № ББ1985998, ЗВ6672713, ГН1721072,

- три монети номіналом 50 копійок;

- три монети номіналом 1 гривня;

- три монети номіналом 2 гривні;

- три монети номіналом 5 гривень;

- шість монет номіналом 10 гривень;

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали вручити слідчому та володільцю майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 05 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1