Справа № 191/1656/23
Провадження № 1-кп/191/128/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Синельникове Синельниківськийміськрайонний суд Дніпропетровськоїобласті у складі: головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого -

ОСОБА_5

представник органу опіки та піклування педагога - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, українець, учень ІІ курсу Синельниківського ліцею № 38 Дніпропетровської області, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 26.04.2024 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 69 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.. ст.. 75, 104 КК України з випробувальним терміном на 2 роки,

Увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

03.04.2023 року у неповнолітнього ОСОБА_7 , у не встановлений слідством час, раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, продовженого указами Президента України: від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб - до 22.08.2022, від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб - до 20.11.2022, від 16.11.2022 №2738-ІХ строком на 90 діб, від 06.02.2023 №58/2023 строком на 90 діб), а саме майна, яке зберігається на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 .

У цей же день (03.04.2023) приблизно о 04 годині 55 хвилин (більш точного часу слідством не встановлено), неповнолітній ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, через отвір у землі під парканом зі сторони городу, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ., звідки таємно викрав велосипед UP (Underprice) WAVE-UP-ORANGE" помаранчевого кольору, вартість якого становить 5599 грн. 20 коп., з яким залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також пояснив, що точного числа не помне, близько 05.00 ранку пішов на заправку за цигарками. Повертаючись додому, побачив у дворі цей велосипед. Проліз під парканом та викотив його. Велосипед повіз в м. Дніпро та продав його. Вчинив цей злочин, бо потрібні були кошти. Коли до них додому прийшли працівники поліції, він одразу зізнався та вони поїхали в Дніпро та забрали велосипед. Розуміє, що вчинив крадіжку, але дуже жалкує про свій вчинок, твердо обіцяв виправитися та в подальшому подібного не скоювати. На даний час підробляє на будівництві.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 пояснила, що обвинувачений її син. Про скоєне дізналася, коли вже прийшли до них додому працівники поліції. Було таке, що декілька разів син був відсутній вдома тривалий час. Оскільки вона не дозволяла йому спілкуватися з хлопцями з антисоціальною поведінкою, то ОСОБА_7 не слухав її та тікав з дому. Під час слідства у цій справі та в справі, у якій винесено вирок, ОСОБА_7 став слухняним та чемним, а також перестав тікати з дому. Рідний батько ОСОБА_7 помер. В їхній родині його виховує вітчим, який цікавиться життям ОСОБА_7 .

Представник органу опіки та піклування педагог ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що на обліку в службі неповнолітній ОСОБА_7 не перебуває, тому враховуючи його характеристики, досудову доповідь інспектора органу пробації та обставини справи, просила суд призначити йому мінімальну міру покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений та його законний представник не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, його законного представника, дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та досудової доповіді, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_7 , пояснення його законного представника в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він та його законний представник правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина ОСОБА_7 в скоєнні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В якості пом`якшуючих покарання обставин у відповідності до ст. 66 КК України суд враховує щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення майна потерпілій.

Обтяжуючих покарання обставин згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд також враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, характер та обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, за місцем навчання характеризується негативно, раніше судимий, але за злочин, вчинений ним після скоєння даного злочину, вину визнав повністю, потерпілій матеріальна шкода відшкодована повністю шляхом повернення велосипеду.

Крім того, згідно досудової доповіді органу пробації щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 він шкодує про вчинене кримінальне правопорушення, зазначає, що скоїв його для придбання мобільного телефону. Згідно акту обстеження умови його проживання задовільні, проживає у неповній родині з матір`ю, двома братами, рідною сестрою та вітчимом, має усі необхідні для його віку речі, у службі ювенальної превенції перебував на обліку з 23.01.2023 року по 23.01.2024 року, з місця навчання має негативну характеристику, мати не має впливу на сина, належного контролю за навчанням та поведінкою не здійснює, схильний до вербальної агресії, що проявляється у вираженні емоцій через крик та словесні образи, недовірливо ставиться до оточуючих, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, спілкується з однолітками, які схильні до вживання алкогольних напоїв, тютюнопаління та вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень. Більшість його знайомих перебуває на обліку СЮП Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Його виправлення можливе без позбавлення та обмеження волі та доцільно застосувати випробувальний термін з покладенням передбачених ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків, а також доцільно покласти на нього додатковий обов`язок: виконати заходи, передбачені пробаційною програмою, вид якої буде визначено органом пробації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 одного з покарань, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, суд, з урахуванням вищевикладеного, виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 102 КК України покарання у виді позбавлення волі особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, може бути призначене на строк від шести місяців до десяти років, крім випадків, передбачених пунктом 5 частини третьої цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вік неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , його характеристики з місця проживання та навчання, умови його життя та виховання з боку родини, його оточення осіб з антисоціальною поведінкою, декілька пом`якшуючих покарання обставин, його поведінку після скоєного, відсутність обтяжуючих обставин,а також враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, після якого тяжких наслідків для потерпілого не настало, наявність вироку Кіровського районного суду, яким він засуджений за вчинення умисного злочину проти власності, враховуючи викладені у досудовій доповіді обставини, а також висновок провідного інспектору центру пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, без ізоляції від суспільства, із застосуванням правил ст. 69 КК України, а саме призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. ст. ч. 4 ст. 70, 104, 75,76 КК України.

Крім того, в підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого у відповідності до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі „Скоппола протии Італії" від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Згідно вимог ч. 2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нёю шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником. У зв`язку з відсутністю у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 майна, достатнього для відшкодування витрат на залучення експерта, суд вважає необхідним стягнути витрати на залучення експерта з законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 .

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 349, 368 - 371, 373, 374, 392, 393 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому із застосуванням правил ст. 69 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованої статті, у вигляді 4 (чотирьох) років 4 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 26.04.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 9 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76, ст. 104 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, вид якої буде визначено органом пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 не обирався.

Стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , на користь судового експерта ОСОБА_10 фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1520/23 від 10.04.2023 року на розрахунковий рахунок КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 в розмірі 220 грн.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_8 (т. 2 а. с. 39-40), повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1