УХВАЛА

іменем України

23.09.2024

Справа № 331/5625/24

Провадження №1-кс/331/1944/2024

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання Слідчого СВ Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 29 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовноОСОБА_5 .

В клопотанні вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2020 року громадянин ОСОБА_5 в салоні автомобіля «Opel», темно зеленого кольору, номерний знак на іноземній реєстрації « НОМЕР_1 », за попередньою змовою групою осіб, зберігав з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон), в особливо великих розмірах.

Так, громадян ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в салоні автомобіля «Opel», темно зеленого кольору, номерний знак на іноземній реєстрації « НОМЕР_1 », який був припаркований навпроти ТРЦ « Аврора » (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 83) зі сторони вул. Франка, в період часу з 15 год. 40 хв. по 15 год.45 хв. 28 листопада 2020 року передав громадянці ОСОБА_6 кристалічну речовину у вигляді грудок рожевого кольору, яка знаходилась в одному прозорому поліетиленовому пакеті, після чого остання передала 1 400 (одну тисячу чотириста) доларів США, що станом на 28 листопада 2020 року склало 38 819 гривень 92 копійки, як оплату за вказану речовину.

Згідно висновку експерта Українського наукового-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України №216/5 від 04.12.2020 кристалічна речовина рожевого кольору у своєму складі містить метадон (хімічна назва: 6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон).

Вміст метадону (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон) у кристалічній речовині рожевого кольору становить 80,3%, відповідно маса метадону (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон) в кристалічній речовині - 37,826 г.

Відповідно до Списку 1 Таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, метадон (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон) є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Відповідно до Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, метадон (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон) розміром від 20,0 г і більше, є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, за попередньою змовою групою осіб, вчинив зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон) та збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 307 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.12.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

28.12.2020 ОСОБА_5 оголошено у розшук.

16.09.2024 ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Вина ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами:

-протоколом огляду та речей особи перед проведення оперативної закупівлі від 28.11.2020р.;

-протоколом огляду та вручення грошових коштів від 28.11.2020 р.;

-протоколом огляду місця події від 28.11.2020 ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 ;

-постанова про призначення судово-хімічної експертизи від 30.11.2020 року;

-висновок експерта № 216/5 від 04.12.2020 року;

-постанова про визнання речовим доказами від 08.12.2020 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що 29.11.2020 р. співробітників СБУ була залучено до проведення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_5 . Так, в цей же день, ОСОБА_5 незаконно збув ОСОБА_6 за грошові кошти у сумі 1400 доларів США наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що працює таксистом та його послугами дуже часто користувався ОСОБА_5 . Також ОСОБА_7 повідомив, що на початку війни ОСОБА_5 , був проінформований про те, що він не зможе проїхати через границю. Тому ОСОБА_8 направився через Василівку Запорізької області, де на блок посту через дві доби за 2000 доларів його пропустили, потім через Крим він потрапив до Румунії, а потім поїхав до Німеччини, де знаходиться і на теперішній час. ОСОБА_5 періодично телефонує свідку з номеру НОМЕР_2 через месенджер «WhatsApp», в розмові підозрюваний вказував, що мешкає в Німеччині неподалік від м. Франкфурт. Окрім того ОСОБА_5 відомо, що він перебуває в розшуку та у зв`язку з цим до України він повертатись не збирається. На підтвердження свої слів, свідок надав для огляду свій мобільний телефон, а саме переписку у месенджері з ОСОБА_5

- протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину від 29.11.2020 року;

-протоколом про результат аудіо, - відео контролю за особою від 29.11.2020 року;

-постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 27.08.2020 року;

-постанова про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 25.11.2020 року;

-протокол обшуку від 22.12.2020 року;

-ухвала суду 29.12.2020 року;

-постанова про визнання речовим доказами від 23.12.2020 року;

-постанова про призначення судово-хімічної експертизи від 30.12.2020 року;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, підозрюваний скоїв особливо тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 :

- може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме - злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Крім того встановлено, що після скоєння кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_5 до правоохоронних органів з дійовим каяттям не звернувся, зник з місця його скоєння та переховується від органу досудового розслідування по теперішній час. Вказане свідчить що підозрюваний має низький рівень правосвідомості та з метою уникнення покарання продовжує переховуватися від слідства та суду.

Вищезазначене дає достатні підстави вважати, що підозрюваний

ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання за вчинений злочин, знаходячись на волі, буде продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування (суду), що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, знаходячись на свободі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, знаходячись на волі ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як в ході досудового слідства встановлені обставини, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 є особою схильною до вчинення злочинів - він вчинив особливо тяжкий злочин за попередньою змовою групою осіб, вчинив зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон) та збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон), постійного місця роботи не має та може продовжувати злочинну діяльність, що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 (всі перелічені та обґрунтовані вище ризики) та ст. 178 КПК України, такі як:

п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України - провина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доводиться вагомими доказами (перелічені вище).

п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, за яке передбачено покарання у вигляді до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України - вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , останній не є неповнолітнім чи особою похилого віку, стан здоров`я дозволяє перебувати в умовах слідчого ізолятору.

п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України - наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України.

При обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відсутності в останнього постійного місця мешкання, стійких соціальних зв`язків, відсутність постійного джерела доходу, наявний ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування;

Особи, які заслуговують на довіру та які можуть взяти на поруки підозрюваного ОСОБА_5 - відсутні. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Прохає суд розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому мотивів та підстав.

Оскільки клопотання подано слідчим в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, а тому таке розглядається без участі підозрюваного .

Заслухавши пояснення прокурора, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання є підставним та підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що Відділом поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034 від 29 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передба ченого ч.3 ст.307 КК, стосовно ОСОБА_5 .Так, громадян ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в салоні автомобіля «Opel», темно зеленого кольору, номерний знак на іноземній реєстрації « НОМЕР_1 », який був припаркований навпроти ТРЦ «Аврора» (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 83) зі сторони вул. Франка, в період часу з 15 год. 40 хв. по 15 год.45 хв. 28 листопада 2020 року передав громадянці ОСОБА_6 кристалічну речовину у вигляді грудок рожевого кольору, яка знаходилась в одному прозорому поліетиленовому пакеті, після чого остання передала 1 400 (одну тисячу чотириста) доларів США, що станом на 28 листопада 2020 року склало 38 819 гривень 92 копійки, як оплату за вказану речовину.

Згідно висновку експерта Українського наукового-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України №216/5 від 04.12.2020 кристалічна речовина рожевого кольору у своєму складі містить метадон (хімічна назва: 6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон).

Відповідно до Списку 1 Таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, метадон (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон) є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Відповідно до Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, метадон (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон) розміром від 20,0 г і більше, є особливо великим розміром.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 184 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст. 177 КПК України, визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. с ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

Європейський суд з прав людини також зазначав, що хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Системний аналіз викладених положень кримінального процесуального закону дає підстави дійти висновку, що застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження як запобіжних заходів, в тому числі, тримання під вартою, можливо лише щодо особи, яка має статус підозрюваного.

Зокрема, слідчим суддею встановлено, що 22.12.2020 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000111 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307КК України. Підозрюваному ОСОБА_5 повідомлення про підозру особисто було вручено 22.12.2020 року під розпис, що підтверджується повідомленням про підозру.

Згідно зі ст.5. ч.1, п.f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного, про що виносить відповідну постанову.

Свідок ОСОБА_7 , пояснив, він що працює таксистом та його послугами дуже часто користувався ОСОБА_5 . Також ОСОБА_7 повідомив, що на початку війни ОСОБА_5 , був проінформований про те, що він не зможе проїхати через границю. Тому ОСОБА_8 направився через Василівку Запорізької області, де на блок посту через дві доби за 2000 доларів його пропустили, потім через Крим він потрапив до Румунії, а потім поїхав до Німеччини, де знаходиться і на теперішній час. ОСОБА_5 періодично телефонує свідку з номеру НОМЕР_2 через месенджер «WhatsApp», в розмові підозрюваний вказував, що мешкає в Німеччині неподалік від м. Франкфурт. Окрім того ОСОБА_5 відомо, що він перебуває в розшуку та у зв`язку з цим до України він повертатись не збирається. На підтвердження свої слів, свідок надав для огляду свій мобільний телефон, а саме переписку у месенджері з ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, 28 грудня 2020 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук та 16.09.2024 року у міжнародний розшук, що підтверджується відповідними постановами слідчих від 28.12.2020 та 16.09.2024 року .

Так, чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку.

Разом з цим, КПК України регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, в зазначеному випадку це і було здійснено слідчим шляхом винесення постанови спочатку про оголошення підозрюваного в державний, а згодом і в міжнародний розшуки.

Будь-яких інших документів зазначена норма закону (ч. 2 ст. 281 КПК України) не вимагає, а тому слідчий суддя вбачає наявність підтвердження міжнародного розшуку в розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Оцінюючи існування підстав для обрання стосовноОСОБА_5 заочної міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить із наступного.

Так, встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненніОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами:протоколом огляду та речей особи перед проведення оперативної закупівлі від 28.11.2020р.;протоколом огляду та вручення грошових коштів від 28.11.2020 р.; протоколом огляду місця події від 28.11.2020 ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 ;постанова про призначення судово-хімічної експертизи від 30.11.2020 року; висновок експерта № 216/5 від 04.12.2020 року; постанова про визнання речовим доказами від 08.12.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що 29.11.2020 р. співробітників СБУ була залучено до проведення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_5 . Так, в цей же день, ОСОБА_5 незаконно збув ОСОБА_6 за грошові кошти у сумі 1400 доларів США наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що працює таксистом та його послугами дуже часто користувався ОСОБА_5 . Також ОСОБА_7 повідомив, що на початку війни ОСОБА_5 , був проінформований про те, що він не зможе проїхати через границю. Тому ОСОБА_8 направився через Василівку Запорізької області, де на блок посту через дві доби за 2000 доларів його пропустили, потім через Крим він потрапив до Румунії, а потім поїхав до Німеччини, де знаходиться і на теперішній час. ОСОБА_5 періодично телефонує свідку з номеру НОМЕР_2 через месенджер «WhatsApp», в розмові підозрюваний вказував, що мешкає в Німеччині неподалік від м. Франкфурт. Окрім того ОСОБА_5 відомо, що він перебуває в розшуку та у зв`язку з цим до України він повертатись не збирається. На підтвердження свої слів, свідок надав для огляду свій мобільний телефон, а саме переписку у месенджері з ОСОБА_5 протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину від 29.11.2020 року;протоколом про результат аудіо, - відео контролю за особою від 29.11.2020 року;постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 27.08.2020 року;постанова про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 25.11.2020 року;протокол обшуку від 22.12.2020 року;ухвала суду 29.12.2020 року;постанова про визнання речовим доказами від 23.12.2020 року;постанова про призначення судово-хімічної експертизи від 30.12.2020 року;іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази дійсно вказують на те, що підозрюваний може бути причетний до інкримінованого правопорушення, а отже підозра на даному етапі слідства є достатньою та належно обґрунтованою, і на цій стадії вона є достатньою для вирішення питання обрання запобіжного заходу.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи, що підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування, суду, оскільки кримінальне правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких та за вчинення якого передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

На переконання слідчого судді, в даному випадку тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину сама по собі може бути достатнім мотивом для здійснення дій, направлених на переховування підозрюваного від органів досудового розслідування й суду та зазначена позиція кореспондується із практикою ЄСПЛ, який в рішенні «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

В п. 36 Рішення від 20.05.2010, яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, в п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») ЄСПЛ зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Підтвердженням факту свідомого переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування слугує те, що він, достовірно знаючи про факт досудового розслідування кримінального провадження № №0000034 та про те, що він є його фігурантом, на теперішній час до органу досудового розслідування не з`явився.

А тому, враховуючи наведені у клопотанні доводи, а також вказані обставини у слідчого судді існує достатньо доказів того, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду існує реально.

Крім того, знаходячись на свободі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, знаходячись на волі ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як в ході досудового слідства встановлені обставини, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 є особою схильною до вчинення злочинів - він вчинив особливо тяжкий злочин за попередньою змовою групою осіб, вчинив зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон) та збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (6-(диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон), постійного місця роботи не має та може продовжувати злочинну діяльність, що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

А тому, враховуючи наведені вище обставини, з метою забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.177 КПК України, до нього слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя переконаний, що з огляду на тяжкість покарання, яке може бути призначено підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також із врахуванням інших наведених вище ризиків, жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним вище ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не встановлено. При цьому із врахуванням вимог аб.7 ч. 4 ст. 183 КПК України та, враховуючи, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя обирає підозрюваному ОСОБА_5 запобіжних захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України»: «Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29)».

Водночас, в зазначеному аспекті слідчий суддя вважає за необхідне звернути особливу увагу на той факт, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин, слідчий суддя констатує, що в даному випадку така ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи як на території України, так і за її межами, здійснюється доставка особи до місця кримінального провадження, а також ухвалюється рішення про застосування запобіжного заходу або екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 29 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК, стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1