Справа № 226/1894/24
Провадження № 1-кп/932/555/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , (у режимі відеоконференції)

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000094 від 30.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

24.07.2024 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000094 від 30.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України було направлено до Димитровського міського суду Донецької області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2024 кримінальне провадження № 0000094 від 30.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України було розподілено на суддю Димитровського районного суду Донецької області.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 30 липня 2024 року було продовжено, раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 27 вересня 2024 року включно.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Димитровського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з 02.09.2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2024 кримінальне провадження № 0000094 від 30.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України було розподілено на суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти без визначення розміру застави щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , виходячи з наступного.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб.

При вирішення питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкриміноване кримінальне правопорушення, а також наявність заявлених ризиків визначених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день не зменшились та продовжують існувати.

Прокурор зазначає, що обвинувачені спроможні:

1) переховуватися від суду враховуючи, сукупність зібраних доказів, що дає достатні підстави обвинувачувати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Обвинувачені розуміють, що вони вчинили тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, у зв`язку з чим розуміючи тяжкість, що загрожує їм у разі визнання винними, можуть переховуватись від суду, чим перешкоджатимуть виконанню процесуальних дій та рішень в розумні строки (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обвинувачені отримали доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, а тому володіють інформацією стосовно свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим обвинувачені перебуваючи на волі матимуть можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від показів. У разі невжиття заходів обмеження комунікації та пересування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 являючись військовослужбовцями мають повернутися до розташування військової частини, де матимуть безпосередню можливість впливати на свідків вчиненого ними кримінального правопорушення, які є їхніми співслужбовцями (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

3) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачуються, як військовослужбовці, можуть ухилитися від військової служби вчинивши злочини, передбачені ст. 407, 408 КК України, в тому числі шляхом самокалічення або іншим способом за що передбачена кримінальна відповідальність (п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України)

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із зазначених вище підстав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив суд змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_6 пояснив, що з 2009 року склав присягу військовослужбовця, колишній працівник Служби безпеки України, тому розуміє які обов`язки та відповідальність щодо їх виконання на нього будуть покладені, у разі обрання запобіжного заходу судом у вигляді застави. Щодо ризиків, на які посилався прокурор зазначив, що один зі свідків є обвинуваченим у кримінальному провадження, яке направлено до суду для розгляду по суті, та в якому обвинувачений ОСОБА_6 є потерпілою особою. Так як ОСОБА_6 є колишнім співробітником слідства, Служби безпеки України та діючим військовослужбовцем, під час служби не мав жодних дисциплінарних стягнень, ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення є недоведеним. Окрім того, у ОСОБА_6 є дитина, яка три роки тому захворіла на онкозахворювання та батьки літнього віку, які потребують утримання. Враховуючи вищевикладене, обвинувачений просить суд обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 підтримав клопотання свого підзахисного. Зазначив, що докази у кримінальному провадженні всі зібрані, свідки є заінтересованими, а тому - необ`єктивними. Обвинувачений ОСОБА_6 є військовослужбовцем, який сумлінно виконує свій обов`язок знаходячись на захисті Батьківщини, покладені на нього процесуальні обов`язки виконує в повному обсязі, постійно з`являвся до слідства та суду. Окрім того, одружений, має хвору дитину на утриманні, батьків похилого віку, а тому для нього важливо брати участі в їх житті та піклуванні.

Захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. ОСОБА_6 з 01 травня 2024 року в повному обсязі виконує процесуальні обов`язки, які на нього покладені, постійно з`являвся до суду. Заявлені прокурором ризики відсутні та недоведені. Обвинувачений ОСОБА_6 проходить службу у Збройних Силах України, а тому переховуватися від слідства не буде. Щодо ризику впливу на свідків, захисник відмітив, що забезпечення безпеки свідків є обов`язком прокурора, який на сьогоднішній день, окрім того, не забезпечив явку потерпілого у судове засідання. Також, у сторони обвинувачення не має об`єктивних доказів наявних підстав у ОСОБА_6 впливати на свідків. Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який заявив прокурор, є надуманим та суб`єктивним. Сторона обвинувачення не пояснила чому саме обвинувачений ОСОБА_6 , у разі його звільнення з-під варти, може вчинити кримінальне правопорушення передбачене ст. 408 409 КК України. З практики Європейського суду з прав людини можна зробити висновок, що прокурор при ініціюванні продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може посилатися на одні й ті самі ризики. Обвинувачений ОСОБА_6 своєю належною процесуальною поведінкою довів, що він може перебувати на волі. У матеріалах справи достатньо доказів того, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив суд змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, посилаючись на те, що він є батьком, бажає повернутися до військової служби для продовження виконання військового обов`язку. Окрім того, ризики викладенні у клопотанні прокурора є недоведеними, на свідків обвинувачений впливати не збирається, під час кримінального провадження сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, а тому переховуватися від суду чи вчиняти інше кримінальне правопорушення він не має наміру.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_7 підтримав клопотання свого підзахисного. Зазначив, що докази у кримінальному провадженні всі зібрані, свідки є заінтересованими, а тому - необ`єктивними. Обвинувачений ОСОБА_7 є військовослужбовцем, який сумлінно виконує свій обов`язок знаходячись на захисті Батьківщини, покладенні на нього процесуальні обов`язки виконує в повному обсязі, постійно з`являвся до слідства та суду. Окрім того, ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину та має обов`язок як батько забезпечити фінансового належний розвиток та зростання своєї дитини.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

Відповідно до пункту третього частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Ризики вчинення обвинуваченими дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачені наразі мають об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відносяться до тяжких злочинів, відповідно до вимог ст. 12 КК України, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, без іншої, альтернативної міри покарання.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

Водночас, суд на сьогодні не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньою для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Під час розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики передбачені п. 1, 3 КПК України продовжують існувати.

Кримінальне правопорушення, за яким обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, що загрожує обвинуваченим, за умови доведеності їхньої вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, без обрання іншої, альтернативної міри покарання.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачені з метою уникнення покарання, враховуючи його тяжкість, збільшує ймовірність ризику переховування обвинувачених від суду. Окрім того, існує ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд ще не розпочався, триває підготовчий судовий розгляд.

Доводи обвинувачених та захисників щодо зміни запобіжного заходу, суд вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання запобіжного заходу.

Наявність міцних соціальних зв`язків обвинувачених, позитивних характеристик як військовослужбовців, на думку суду, не можуть виступати безумовним фактом спростування або зменшення існуючих ризиків, оскільки під час вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини це також не стало стримуючим фактором для запобігання вчинення злочину.

Відтак, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройних силах України на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 листопада 2024 року включно.

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_6 під вартою є 23 листопада 2024 року включно.

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України - розмір застави не визначати.

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройних силах України на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 листопада 2024 року включно.

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_7 під вартою є 23 листопада 2024 року включно.

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України - розмір застави не визначати.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії.

Повний текст ухвали буди складений на проголошений 27 вересня 2024 року о 08 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1