ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/499/24 Справа № 703/290/22 Категорія: ч.1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000382 від 22.05.2021 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та зміненою апеляційною скаргою прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, на момент затримання працюючого у фізичної особи підприємця ОСОБА_10 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 09.10.2003 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України;

- вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2004 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України;

- вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13.06.2005 за ч. 1 ст. 187, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19.02.2015 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі зі штрафом у сумі 850 грн;

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2015 за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, на 3 роки 7 місяців позбавлення волі;

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2015 за ч. 3 ст. 186 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, на 5 років позбавлення волі;

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.08.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, на 5 років позбавлення волі; звільнений 15.12.2017 по відбуттю строку покарання,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 307 КК України на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 307 КК України на 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_7 остаточно призначено до відбування покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили, а на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбутого покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 05.12.2021 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-хімічних експертиз в загальній сумі 5835,08 грн.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.04.2024 виправлено описку, допущену у вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.04.2024 щодо ОСОБА_7 , на підставі ст. 379 КПК України.

У с т а н о в и л а :

За цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, у достовірно не встановлені судом день та час, за достовірно не встановлених обставин, незаконно придбав наркотичний засіб «метадон», який зберігав за місцем свого проживання з метою збуту до 23.06.2021. Цього ж дня, близько 11 год 45 хв ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , незаконно збув, продавши за 200 грн ОСОБА_11 чотири таблетки в блістері із написом «МЕТАДОН ЗН», які, згідно висновку судово хімічної експертизи від 24.06.2021 № 8224-НЗПРАП, містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальною масою 0,094 грама.

Також ОСОБА_7 повторно, у достовірно не встановлені судом день та час, за достовірно не встановлених обставин, незаконно придбав подрібнену речовину рослинного походження, обіг якої заборонено канабіс загальною масою 150,897 грам, яку зберігав за місцем свого проживання з метою збуту до 05.12.2021. З яких, цього ж дня, близько 15 год 20 хв ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , незаконно збув, продавши за 150 грн ОСОБА_11 подрібнену речовину рослинного походження, яка, згідно висновку судово хімічної експертизи від 17.12.2021 № СЕ-19/124-21/14622-НЗПРАП, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 1,56 г.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.12.2022 через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку із не встановленням у суді достатніх доказів для доведення винуватості останнього та вичерпанням можливості їх отримання.

Зазначає, що приймаючи рішення про доведення пред`явленого ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачення за ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, судом не взято до уваги те, що він лікується від наркотичної залежності та перебуває на замісній терапії у Смілянській міській лікарні, у зв`язку з чим отримує наркотичні засоби препарат «МЕТАДОН - ЗН» на виконання призначень лікаря. Наведене, на думку сторони захисту, підтверджується довідкою з медичного закладу, заявою ОСОБА_7 про отримання наркотичного засобу та його показаннями про зберігання, отриманого в медичному закладі препарату «МЕТАДОН - ЗН», за адресою проживання для власного споживання.

Стверджує, що згідно медичної довідки, наявної в матеріалах кримінального провадження, добова доза ОСОБА_7 по вживанню метадону становила 250 мг, тому, з урахуванням медичного фасування препарату, за добу він вживав 10 таблеток, а за тиждень 70, тому виявлені та вилучені при обшуці 05.12.2021 таблетки в кількості 38 шт. є такими, що зберігалися обвинуваченим для власного вживання за призначенням лікаря.

Звертає увагу на те, що стороною обвинувачення, на виконання вимог ст. 22, 91 та 92 КПК України, не надано доказів, які вказували б на незаконність придбання і зберігання ОСОБА_7 таблеток метадону, а судом ця обставина проігнорована.

Таким чином, на думку сторони захисту, висновки суду щодо незаконності придбання ОСОБА_7 наркотичних засобів та їх зберігання з метою збуту, не відповідають фактичним обставинам провадження та суперечать положенням постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів».

Вказує на недопустимість як доказів:

-протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 06.08.2021, протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді аудіо, - відеоконтролю за особою від 05.08.2021, протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 21.10.2021 та від 21.12.2021, протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді аудіо, - відеоконтролю за особою від 21.12.2021, які, всупереч ч. 6 ст. 246 КПК України, не містять підстав проведення слідчої дії співробітниками оперативних підрозділів, зокрема доручення слідчого на проведення НСРД, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 КПК України про те, що співробітники оперативних підрозділів не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою. Також звертає увагу на показання свідка ОСОБА_11 про те, що йому вручались спеціальні технічні засоби для здійснення аудіо, - відеоконтролю за особою, однак у протоколах проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді аудіо, - відеоконтролю за особою від 05.08.2021 та від 21.12.2021 про це не зазначено і відповідний протокол у матеріалах кримінального провадження відсутній. Крім того зазначає про відсутність в матеріалах кримінального провадження будь-яких рішень прокурора чи слідчого про залучення ОСОБА_11 до проведення НСРД у виді аудіо, - відеоконтролю за особою. Додатково вказує на те, що описова частина протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді аудіо, - відеоконтролю за особою від 05.08.2021 не містить дати, коли був зафіксований факт спілкування ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , як і жодної вказівки на саму передачу будь-яких наркотичних засобів, а також, всупереч ст. 104-105, 252 КПК України, вказівки на виготовлення та долучення додатків. Вказівок на долучення додатків не містить і протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді аудіо, - відеоконтролю за особою від 21.12.2021;

-протоколів проведення НСРД контроль за вчиненням злочину від 24.06.2021 та від 07.12.2021, які, всупереч ч. 6 ст. 246 КПК України, не містять підстав проведення слідчої дії співробітниками оперативних підрозділів, зокрема доручення слідчого на проведення НСРД, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 КПК України. Крім того даними протоколами не зафіксовано факту самого збуту наркотичних засобів і є лише посилання на огляд покупця, помітки та вручення грошових коштів, видачу покупцем наркотичного засобу, тому, на думку захисника, джерело походження наркотичного засобу не встановлено;

-протоколів огляду предмету від 25.06.2021 та від 05.12.2021, висновків судово-хімічних експертиз від 24.06.2021 № СЕ-19/124-21/8224-НЗПРАП, та від 17.12.2021 № СЕ-19/124-21/14622-НЗПРАП за доктриною «плодів отруєного дерева».

Також звертає увагу на допущені грубі порушення при складанні процесуальних документів у межах проведення НСРД. Зокрема вказує, що протоколи огляду та помітки грошових коштів від 23.06.2021 та від 05.12.2021, протоколи огляду покупця та вручення йому грошових коштів від 23.06.2021 та від 05.12.2021 за своїм змістом суперечать даним постанов про проведення контролю за вчиненням злочину від 22.06.2021 та від 17.11.2021, оскільки ними надавався дозвіл на придбання психотропної речовини амфетаміну та наркотичного засобу метадон. Разом з цим співробітники оперативного підрозділу на власний розсуд обрали вид речовини, яка підлягала закупівлі та суму коштів, які підлягали врученню особі, залученій до оперативної закупки. При цьому дані протоколи не містять відомостей про дату проведення НСРД, найменування кримінального провадження, про надання доручення слідчого для здійснення таких дій.

Крім того протоколи вилучення від 23.06.2021 та від 05.12.2021 не відповідають вимогам ст. 104-106 КПК України, зокрема не містять найменування кримінального провадження та відомостей щодо належного упакування речей.

Також зазначає про те, що стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України не були відкриті відповідні доручення слідчого (прокурора) щодо уповноваження оперативних підрозділів на проведення негласних слідчих дій, а також відповідні ухвали слідчого судді про надання дозволу на їх проведення, що, в тому числі вказує на недопустимість як доказів: протоколів проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 21.05.2021, 06.08.2021, 21.10.2021, 21.12.2021; протоколів проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді аудіо, - відеоконтролю за особою від 05.08.2021, 21.12.2021; протоколів проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 24.06.2021, 07.12.2021.

Додатково зазначає про те, що стороною обвинувачення не було надано належні та допустимі докази про джерело походження грошових коштів, які були видані покупцю для придбання наркотичних засобів у ОСОБА_7 .

Звертає увагу на те, що судом не надано оцінки на предмет наявності/відсутності провокаційних дій оперативних співробітників, які були ініціаторами проведення закупки наркотичних засобів у ОСОБА_7 , з урахуванням показань останнього про те, що особа, яка була залучена для проведення оперативної закупки є його знайомим ОСОБА_12 , який наркозалежний та перебуває на замісній терапії, отримує метадон і неодноразово приходив до нього додому. Незважаючи на це, судом необгрунтовано відмовлено у допиті вказаної особи з посиланням на те, що він не є свідком в даному провадженні. Також зазначає, що як вказував ОСОБА_7 , ОСОБА_13 є кумом оперативному співробітнику ОСОБА_14 , який проводив слідчі дії в даному провадженні.

Наголошує на тому, що свідок ОСОБА_11 під присягою надав суду неправдиві показання стверджуючи, що не є наркозалежною особою, раніше не судимий і не вживав інших спроб придбати у ОСОБА_7 під контролем працівників поліції, окрім задуманих, а перед приходом до обвинуваченого по телефону домовлявся про купівлю наркотиків.

Окрім іншого, на провокативний характер дій співробітників поліції, на думку захисника, вказує те, що тричі (25.06.2021, 21.09.2021 та 25.11.2021) слідчий звертався до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 . Однак, ухвали від 25.06.2021 та 21.09.2021 залишились не виконаними, а обшук проведений лише на підставі ухвали від 25.11.2021.

Також звертає увагу на те, що відповідно до даних протоколу обшуку від 05.12.2021 та протоколу затримання ОСОБА_7 від 05.12.2021, вказані відмінні між собою слідчі дії проведені в один і той же час різними слідчими, із залученням одних і тих же учасників. При цьому обшук у період із 17:40 до 18:05 год відбувався без участі ОСОБА_7 та понятих, які в цей час брали участь в оформленні протоколу затримання і особистого обшуку останнього.

Також зазначає, що згідно ухвал слідчого судді Черкаського апеляційного суду від 09.06.2021 та 25.08.2021, дозвіл на проведення аудіо-відео контролю особи за ОСОБА_7 надавався саме у публічно доступних місцях, до яких не належить домоволодіння останнього.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.04.2024 в частині призначеного покарання через його невідповідність тяжкості злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить під час апеляційного розгляду дослідити матеріали, які характеризують обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим і призначити покарання за: ч. 1 ст. 307 КК України 6 років позбавлення волі; ч. 2 ст. 307 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 до відбування 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.04.2024 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України скасувати через істотне порушення кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Зазначає, що в порушення вимог ст. 368, 370, 374 КПК України та положень п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» у мотивувальній частині вироку щодо ОСОБА_7 судом частково викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та із 3 епізодів злочинної діяльності, інкримінованих за обвинувальним актом, викладено лише 2 епізоди, а саме про збут: 23.06.2021 наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон; 05.12.2021 наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс. При цьому обвинувачення по епізоду незаконного придбання та зберігання з метою збуту вилучених під час обшуку 05.12.2021 за місцем проживання ОСОБА_7 наркотичних засобів, обіг яких заборонено канабісу загальною масою 149,337г, у вчиненні якого обвинувачується останній, судом у вироку не наведено, а відтак рішення по висунутому обвинуваченню у цій частині, судом фактично не прийнято. Більш того у вироку судом не наведено власних висновків щодо висунутого органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачення по вказаному епізоду.

Копію зміненої апеляційної скарги прокурора захисник ОСОБА_8 отримав під розписку 14.08.2024 та не порушував питання про надання часу, необхідного для її вивчення та подання на неї заперечень, вважаючи за можливе продовження апеляційного розгляду в межах заявлених вимог.

Обвинувачений ОСОБА_7 , участь в апеляційному розгляді якого забезпечена в режимі відеоконференції з установи попереднього ув`язнення, підтримав позицію захисника ОСОБА_8 про доцільність продовження апеляційного розгляду без його відкладення для отримання копії зміненої апеляційної скарги, зазначивши, що це жодним чином не порушить і не звузить його процесуальні права та не суперечитиме положенням ч. 3 ст. 403 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту в повному обсязі, однак не заперечували проти часткового задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора, прокурора в підтримку змінених апеляційних вимог прокурора у кримінальному провадженні та безпідставність апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 належить до часткового задоволення, а змінена апеляційна скарга прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 до задоволення.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим, ґрунтуватися на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального і кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, у першу чергу повинен вирішити питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Пунктом 2 частини 3 статті 374 КПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» передбачено, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Тобто в цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винуватості кожного з обвинувачених, їх роль у вчиненні злочину, а після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Встановлено, що ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції не дотримався наведених вимог закону, тому, виходячи із передбачених ст. 7, 9 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст. 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.04.2024 щодо ОСОБА_7 з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду скарги на вирок, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні трьох епізодів незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів: «метадон» масою 0,094 г (23.06.2021); канабісу масою 1,56 г (05.12.2021); канабісу масою 149,337 г (05.12.2021).

Разом з цим суд, визнавши пред`явлене органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачення доведеним в повному обсязі зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, визнав останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України за 2 епізодами злочинної діяльності, а саме за незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконий збут наркотичних засобів: «метадон» масою 0,094 г (23.06.2021) та канабісу масою 1,56 г (05.12.2021).

При цьому у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним судом не зазначено будь-якого рішення по епізоду незаконного придбання та зберігання з метою збуту вилучених під час обшуку 05.12.2021 за місцем проживання ОСОБА_7 наркотичних засобів, обіг яких заборонено канабісу загальною масою 149,337 г, у вчиненні якого, за обвинувальним актом, йому також пред`явлено обвинувачення, а відтак рішення по цьому обвинуваченню, судом фактично не прийнято.

На думку колегії суддів, наведене невиконання судом вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, яким фактично залишено без оцінки обвинувачення ОСОБА_7 по епізоду незаконного придбання та зберігання з метою збуту вилученого під час обшуку 05.12.2021 за місцем його проживання наркотичного засобу загальною масою 149,337 г, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

При невстановлені судом усіх фактичних обставин провадження визнаних доведеними, з урахуванням пред`явленого за обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачення, колегією суддів не оцінюється доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, достовірність наявних в провадженні доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, правильність та відповідність призначеного покарання, тому апеляційні вимоги сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження не розглядаються.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути порушення кримінального процесуального закону наведені в ухвалі колегії суддів, перевірити апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 та апеляційні вимоги прокурора, викладені в апеляційній скарзі від 10.05.2024 і дати їм належну правову оцінку, вжити передбачених законом заходів для всебічного, повного, об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження та, в залежності від встановленого, ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення, відповідно до вимог процесуального та матеріального законів.

В ході апеляційного розгляду прокурором ОСОБА_6 заявлено усне клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Скасовуючи вирок суду та призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з огляду на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на підставі існування яких застосовувався попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою, а у подальшому продовжувався, не зменшилися, та продовжують існувати. При цьому тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та дані про його особу не дають колегії суддів підстави для застосування щодо обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Керуючись ст. 404, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст. 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково, змінену апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 12 жовтня 2024 року включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді