Дата документу 26.08.2024
Справа № 334/4222/24
Провадження № 1-кс/334/2146/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Димитрове Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, у шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0001003, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 травня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

встановив:

слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_6 , в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 травня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Під час проведення досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотний характер. Крім того шкода, яка була завдана потерпілому, не може бути усунена, оскільки потерпілий в результаті ДТП отримав травми пов`язані зі втратою органу, що надає підозрюваному можливість постійної зміни місця проживання та переховування його від органів досудового розслідування. Також ОСОБА_4 , набувши статус підозрюваного та ставши стороною у кримінальному провадженні, має право на ознайомлення з зібраними матеріалами кримінального провадження, серед яких містяться повні анкетні дані свідків, потерпілих, експертів, що дає можливість незаконно на них впливати. Крім цього підозрюваний, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора про явку шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання, що в свою чергу унеможливить вручення повісток про його виклик до слідчого, прокурора.

Прокурор ОСОБА_6 та слідчий ОСОБА_3 клопотання та обставини, яким воно обґрунтоване, підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. Підозрюваний не заперечував проти розгляду клопотання за відсутності захисника, участь якого у даному кримінальному провадження не є обов`язковою відповідно до вимог статті 52 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, надані в його обґрунтування, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, що передбачено частиною першою статті 179 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 травня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя.

Досудовим розслідування встановлено, що 22 травня 2024 року приблизно о 16 годині 20 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ГАЗ 330200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по другорядній дорозі - проїзній частині вул. Карпенка-Карого зі сторони вул. Тверської в напрямку автодороги Харків-Сімферополь в м. Запоріжжі. При цьому швидкість руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_4 складала не менше 60 км/год, що перевищує максимально дозволену на даній ділянці дороги швидкість руху - 50 км/год. В цей час водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по головній дорозі - проїзній частині вул. Виробничої зі сторони вул. Харчової в напрямку вул. Магістральної в м. Запоріжжі. Водій ОСОБА_4 , наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Виробничої та вул. Карпенка-Карого в м. Запоріжжі, маючи об`єктивну можливість виявити для себе: дорожній знак - 2.1 «Дати дорогу» ПДР, конструкцію нерегульованого перехрестя, рух по головній дорозі автомобіля «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 та відповідно надати перевагу в русі водію ОСОБА_8 , вказаних заходів не прийняв. Рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху, натомість ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог пунктів 12.4, 12.9 б), 16.3, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») ПДР, продовжив подальший рух, внаслідок чого виїхав на вищевказане перехрестя вул. Виробничої та вул. Карпенка-Карого в м. Запоріжжі, де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «ГАЗ 330200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою боковою частиною автомобіля «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 спричинено тяжкі, середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження. Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») ПДР з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

22.08.2024 про підозру у вчиненні вказаного злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, повідомлено ОСОБА_4 .

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.05.2024; висновками експертів № СЕ-19/108-24/9812-ІТ від 24.07.2024, № СЕ-19/108-24/9831-ІТ від 06.08.2024, № 970п від 18.07.2024, № СЕ-19/108-24/12168-ІТ від 21.08.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 та протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК, а саме - підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення справі «Ніколова проти Болгарії»). Крім того, у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Підозрюваний офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, оскільки у шлюбі не перебуває та на утриманні дітей не має. Також він має місце проживання за межами м. Запоріжжя та Запорізької області.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, відсутність у нього стійких соціальних зв`язків та офіційного місця роботи, його місце проживання за межами м. Запоріжжя та Запорізької області, дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, що свідчить про те, що ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України на теперішній час не зменшився.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України також знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки підозрюваному може бути відоме місце проживання потерпілого та свідків, місця роботи експертів, а отже підозрюваний має можливість незаконного впливати на вказаних осіб з метою відмови ними від показань та висновків експертів.

Прокурором не доведено існування ризику, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом. Обґрунтовуючи вказаний ризик прокурор посилалась на те, що ОСОБА_4 може ігнорувати виклики до слідчого. Однак вказана обставина є ризиком переховування його від органу досудового розслідування, передбаченим пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Таким чином є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК.

Керуючись статтями 176 179, 193, 194, 196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та покласти на нього наступні обов`язки:

1) не відлучатись з с. Олександрівське Олександрійського району Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора;

2) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання,

3) утриматись від спілкування з потерпілим, свідками та експертами у даному кримінальному провадженні.

Строк дії вказаних обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування - до 22 жовтня 2024 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 26 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1