Номер провадження: 11-кп/813/1773/24
Справа № 521/1417/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000231 від 28.03.2023 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15.05.2024 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт щодо:

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України,

ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Піонерське, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України,

ОСОБА_18 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_3 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України,

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Ананьїв Ананьївського район Одеської області, громадянина України, який проживє за адресою: АДРЕСА_5 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_16 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Бошомахи Новобузького району Миколаївської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 304 КК України,

ОСОБА_15 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Мирнопілля Арцизького району Одеської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_7 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 304 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою місцевого суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000231 від 28.03.2023 року за обвинуваченням: ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України; ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України; ОСОБА_16 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 304 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з його невідповідністю ст. 291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд послався на те, що в обвинувальному акті формулювання обвинувачення містить посилання на докази обставин вчинених кримінальних правопорушень, зокрема на аркушах №№ 39, 57, 77, 111, 144, 189, 226-227, 254-258 та інших, міститься посилання на висновки судово-технічних експертиз документів, які є предметом кримінальних правопорушень та які перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, що на думку суду, до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, розкриває зміст цих доказів обвинувачення, що суперечить положенням ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, зокрема свідчить про порушення принципів неупередженості суду і безпосередності дослідження ним доказів, що є неприпустимим.

На думку місцевого суду, зазначені вище обставини, а саме розкриття змісту і сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактично ставить сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 ст.8 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню, а також суперечить принципам неупередженості суду і безпосередності дослідження ним доказів, закріплених у ст.ст. 2, 7, 22, 23 КПК України.

Не погодившись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав встановленим, містить правильну кваліфікацію дій обвинувачених, а також дані, які необхідні для визначення складу кримінальних правопорушень, які ставляться у вину обвинуваченим. Також прокурор вважає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є виключними повноваженнями прокурора, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №273/1053/17. Прокурор звертає увагу, що у підготовчому судовому засіданні місцевого суду, сторона захисту не клопотала про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК, а суд не ставив на обговорення та не з`ясовувались обставини, які б могли стати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК), апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_16 , який будучи повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Захист обвинуваченого ОСОБА_16 здійснювався адвокатом ОСОБА_10 , який не заперечував проти розгляду справи за відсутності свого підзахисного.

Апеляційний суд вважає, що відкладення розгляду справи у зв`язку із неявкою обвинуваченого ОСОБА_16 , який обізнаний про розгляд справи, не відповідатиме положенням ст.28 КПК України щодо розумних строків розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого судового рішення, судом були створені всі умови для реалізації права обвинуваченого ОСОБА_16 на доступ до правосуддя та забезпечено його право на захист.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; захисника ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити; інших захисників та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Статтею 2 КПК регламентовано, що одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК.

Вимоги до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст.291 КПК.

Відповідно до п.п.3, 5 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК .

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вище зазначених вимог.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується із мотивами прийнятого місцевим судом рішення про повернення обвинувального акту прокурору, з огляду на таке.

Як убачається зі змісту обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, він відповідає вимогам ст.291 КПК та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону. В обвинувальному акті зазначені час, місце, мотиви, спосіб вчинення, злочинів, які ставляться у провину обвинуваченим, які на думку сторони обвинувачення є достатніми.

Із мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд фактично вдався до оцінки обвинувального акту, сформульованого прокурором.

Згідно з положеннями ч. 1 та п.13 ч.2 ст. 36 КПК, саме прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акту, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акту чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Тобто, саме прокурор наділений повноваженням щодо затвердження обвинувального акту та його погодження, або самостійне складення обвинувального акту із викладенням сформульованого обвинувачення, яке він вважає встановленим.

Так, суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт прокурору послався на те, що в обвинувальному акті формулювання обвинувачення містить посилання на докази обставин вчинених кримінальних правопорушень, зокрема на аркушах №№ 39, 57, 77, 111, 144, 189, 226-227, 254-258 та інших, міститься посилання на висновки судово-технічних експертиз документів, які є предметом кримінальних правопорушень і які перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, що до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкриває зміст означених доказів обвинувачення та що суперечить положенням ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, свідчить про порушення принципів неупередженості суду і безпосередності дослідження ним доказів, що за переконанням суду, є неприпустимим.

Зазначені вище обставини, на думку суду першої інстанції, а саме розкриття змісту і сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, що фактично ставить сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 ст.8 КПК України, а також суперечать принципам неупередженості суду і безпосередності дослідження ним доказів, закріплених у ст.ст. 2, 7, 22, 23 КПК України.

Вирішуючи питання про відповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону, колегія суддів враховує наступне.

Європейський суд з прав людини в п. 87 рішенні по справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року встановив порушення статті 6 Конвенції та визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу. Крім того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною.

Крім того, в національному законодавстві міститься ряд норм, якими визначаються принципи верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів, що закріплено у ст. ст.7,8,22,23 КПК України.

Проте, зазначені принципи знайшли свою реалізацію як в ст.290 КПК, коли прокурор визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Також, ці ж принципи знайшли й свою реалізацію в праві сторони кримінального провадження, в даному випадку захисту на підставі отриманих доказів органом досудового розслідування, що в подальшому покладаються в основу обвинувачення, збирати свої докази на противагу стороні обвинувачення та у змагальному процесі в суді першої (апеляційної, касаційної) інстанції відстоювати свою позицію.

Водночас, на виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, прокурор наділений повноваженнями щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Посилання на висновки експертів в обвинувальному акті в даному випадку, на думку апеляційного суду, з урахуванням алгоритму викладення обвинувального акту, фактично не розкриває змісту зазначених висновків (доказів у кримінальному провадженні), а є лише формою реалізації повноважень прокурора щодо повноти відображення змісту сформульованого обвинувачення. При цьому, вказані висновки експертів будуть предметом дослідження у суді першої інстанції та кожна сторона провадження буде доводи свою позицію щодо належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку цих доказів з іншими.

Апеляційний суд наголошує, що в даному випадку, сторона захисту вочевидь не перебуває в позиції нерівності та відсутності процедури змагальності щодо наявних висновків експерта, оскільки достовірно обізнана про їх наявність з огляду, як на можливість ознайомлення з ними під час досудового розслідування, так і під час виконання вимог ст.290 КПК. Більш того, колегія суддів звертає увагу, що сторона захисту не була позбавлена права заявляти під час досудового розслідування клопотання щодо призначення повторних експертиз, як і не буде позбавлена цього права під час судового розгляду провадження.

Апеляційний суд також звертає увагу, що 15.05.2024 року, під час проведення підготовчого судового засідання, захисники та обвинувачені не зверталися до суду першої інстанції з клопотанням про повернення обвинувального акту з будь-яких підстав та висловились про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Вказані обставини вочевидь свідчать на користь того, що сторона захисту не заявляє в даній справі про порушення принципу змагальності судового процесу та порушення презумпції невинуватості кожного з обвинувачених, а отже суд під час розгляду справи по суті зобов`язаний дослідити висновки експертів, як матеріальні докази, зібрані стороною обвинувачення, оскільки посилання на них в обвинувальному акті є лише формою вираження повноти обвинувачення, якою наділений прокурор, а втручання у сформульоване обвинувачення - є перебиранням судом на себе функції, якою наділений саме прокурор.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Частина 3 ст. 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду обвинувального акта в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15.05.2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000231 від 28.03.2023 року за обвинуваченням: ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України; ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України; ОСОБА_16 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 304 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з його невідповідністю ст. 291 КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту за обвинуваченням: ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України; ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України; ОСОБА_16 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 304 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4