Справа 556/2808/23
Номер провадження 1-кп/556/225/2023
У Х В А Л А

Іменем України

16.10.2024 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в селищі Володимирець матеріали об"єднаного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.126, ч.3 ст.286-1 КК України,-

встановив:

В провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області знаходяться матеріали об"єднаного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.126, ч.3 ст.286-1 КК України.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 серпня 2024 року кримінальне провадження №0000219 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.126 КК України об`єднано з кримінальним провадженням №0000379 від 22.04.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, в одне судове провадження, присвоївши єдиний унікальний номер судової справи 556/2808/23. Призначено об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.126, ч.3 ст. 286-1 КК України до підготовчого судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимирецького районного суду.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 серпня 2024 року призначено об"єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.126, ч.3 ст.286-1 КК України до судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про часткове закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України відносно ОСОБА_4 , в частині обвинувачення останнього за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним під час мобілізації на особливий період та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, 12 липня 2023 року, приблизно о 23 години 05 хвилин, перебуваючи в парковій зоні в АДРЕСА_1 , діючи в умовах воєнного стану, веденого указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 із змінами, внесеними згідно з Указами Президента №133/2022 від 14.03.2022 №259/2022 від 18.04.2022 №341/2022 від 17.05.2022 №573/2022 від 12.08.2022 №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон, марки «Xiaomi Redmi 6A 2/16», внаслідок чого заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2035,33 гривень, чим вчинив крадіжку, вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX(далі - Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1.пункту 169.1 статті 169 розділу IVПодаткового кодексуУкраїни податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2684,00 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць встановлений в розмірі 3 028 гривень.

Таким чином відповідно до ст.51КУпАП (в редакції Закону № 3886-ІХ станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028 гривень у 2024 році, 2684,00 гривень у 2023 році.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія згаданого Закону № 3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно ч. 1 ст. 479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення крадіжки, на суму, що становить менше 3 028 грн. у 2024 році та 2684,00 гривень у 2023 році,а саме - 2035,33 грн.

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Аналізуючи наведені положення законів, відбулась втрата чинності закону, шляхом прийняття нового закону і відповідно визначення нових меж між адміністративним правопорушенням (дрібної крадіжки) та кримінальним правопорушенням (крадіжки).

Оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, тому він має право на продовження судового розгляду в загальному порядку, на що ОСОБА_4 просив закрити провадження в частині його обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України.

Зважаючи на те, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, не заявлений.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Щодо витрат, понесені на залучення експерта у даному кримінальному провадженні, в частині обвинувачення за ч.4 ст.185 КК УКраїни, то судом встановлено наступне:

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у провадженні № 13-47кс20 (справа №598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження стосовно обвинуваченого закривається на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що є нереабілітуючою підставою.

Закриття кримінального провадження стосовно особи з нереабілітуючих підстав і застосування до неї м`якшої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

Постанова ККС ВС від 1 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23)

Судові витрати понесені на залучення експерта у даному кримінальному провадженні слід стягнути з ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, ст.ст. 284-288, 395, 479-2 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про часткове закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, задовольнити.

Об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.126, ч.3 ст.286-1 КК України, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закрити, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Після набрання ухвалою законної сили, її копію направити прокурору та до відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП за вчинене діяння, кримінальне провадження відносно якого закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України

Речові докази: мобільний телефон, марки «Xiaomi Redmi 6A 2/16» - повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати із залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 478 (чотириста сімдесят вісім) гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1