Справа № 172/1542/23
Провадження № 1-кп/191/292/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 від 22.06.2023 стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Васильківка Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей- 2009, 2012, 2020, 2023 років народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді механіка-водія 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її на посаді механіка-водія 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за №576, та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, з метою придбання та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, на початку квітня 2022 року, перебуваючи між населеними пунктами «Мала Камишеваха» та «Топольське» Харківської області, де під час виконання бойового завдання, у полі виявив та придбав шляхом привласнення знайденого два електродетонатори, які є вибуховими пристроями та шість патронів калібру 7.62 мм, які є боєприпасами.

Далі, на початку грудня 2022 року молодший сержант ОСОБА_4 , не маючи відповідного дозволу, всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства України, достеменно знаючи про наявність двох електродетонаторів та шести патронів калібру 7.62 мм здійснив їх носіння шляхом переміщення безпосередньо при собі, до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та в період часу з початку грудня 2022 року по 22 червня 2023 року зберігав вказані вибухові пристрої та боєприпаси за місцем свого мешкання.

22 червня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Васильківського районного суду Дніпропетровської від 29.05.2023 під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено два електродетонатори, які відносяться до категорії вибухових пристроїв, та придатні для здійснення вибуху шість патронів 7.62 мм, які відносяться до категорії бойових припасів.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання та придбання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчиненого так, як вони викладені вище.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.1 ст.263 КК України .

Призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання та служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, у вчиненому розкаюється.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з урахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без його ізоляції від суспільства з призначенням покарання в межах інкримінованого йому діяння, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини за місцем несення служби.

У разі звільнення з військової служби покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази :

-матеріали, отримані за допомогою відеофіксації при проведенні обшуку та слідчого експерименту за участю обвинуваченого, зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-частини сигнального пістолету та шість патронів, оборонний чехол ручної гранати типу DM51А2, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанціями №74 та №86 знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз зброї №СЕ-19/104-23/21670-БЛ від 27.06.2023 в розмірі 956,00 грн., № СЕ-19/104-23/21669-БЛ від 28.06.2023 в розмірі 956,00 грн. та судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/104-23/21672-ВТХ від 30.06.2023 в розмірі 1912,00 грн., а всього стягнути 3824 грн. 00 коп.(Отримувач: ГУК у Дн-кiй обл/м.Син/24060300 Код отримувача , Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку (IBAN): UA0004587, код класифікації доходів бюджету: 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження»).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1