Справа № 346/5983/24
Провадження № 1-в/346/609/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про звільнення від покарання та пом`якшення покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та приведення вироків у відповідність до вимог чинного законодавства засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Часів Яр Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючого, інваліда III групи, з середньо - спеціальною освітою, раніше судимого:

11.11.2021 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 4 місяці;

21.02.2022 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі;

12.07.2024 року Дружківським міським судом Донецької області за ст.185 ч.3, ст.70 ч.4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Згідно з ст.70 ч.4 КК України зараховано в рахунок відбуття остаточного покарання, визначеного за цим вироком, частково відбутий ним строк покарання з 30.12.2021 року по 11.07.2024 року включно, визначений вироком від 21.02.2022 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

Початок строку: 12.07.2024; закінчення строку: 01.02.2025.

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 року адміністрація ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» звернулася до суду із вказаним клопотанням, у якому посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Оскільки Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (набув чинності 09.08.2024 року), збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрата, вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_5 засуджений вироком Дружківським міським судом Донецької області від 12.07.2024 року за ст.185 ч.3, ст.70 ч.4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі..

Тому, враховуючи вищенаведене, подають клопотання відносно засудженого ОСОБА_5 для вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

В судовому засіданні представник колонії клопотання підтримав, просить його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 просить клопотання задовольнити.

Прокурор зазначає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, надані в обґрунтування клопотання, дійшов наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про застосування покарання за наявності кількох вироків (п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України); про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України); інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 12.07.2024 року.

Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ст. 185 ч3. КК України до 3 років 1 місяця позбавлення. На підставі ст.70 ч.4 КК України йому призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком від 21.02.2022 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області у виді 3 років позбавлення волі більш суворим призначеним за даним вироком та визначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Згідно з ст.70 ч.4 КК України зараховано в рахунок відбуття остаточного покарання, визначеного за цим вироком, частково відбутий ним строк покарання з 30.12.2021 року по 11.07.2024 року включно, визначений вироком від 21.02.2022 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області. Строк покарання встановлено рахувати з 12.07.2024 року.

Також ОСОБА_5 був засуджений 21.02.2022 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, визначити ОСОБА_5 загальне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. Зараховано в строк покарання, остаточно призначеного даним вироком, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року - з 30 грудня 2021 року по 21 лютого 2022 року з розрахунку один день позбавлення волі за один день арешту. Початок строку відбування покарання відраховано з 21 лютого 2022 року.

Також ОСОБА_5 був засуджений 11.11.2021 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.2 КК України до 4 місяців арешту.

Із вказаних вироків судом встановлено, що ОСОБА_5 був, зокрема, засуджений за фактами крадіжки:

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК) вчинене 26.09.2019 на суму 2381,67 грн.;

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням в приміщення (ч. 3 ст. 185 КК) вчинене 07.06.2021 на суму 403,20 грн.;

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням в приміщення (ч. 3 ст. 185 КК) вчинене 12.06.2021 на суму 721,50 грн.;

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням в приміщення (ч. 3 ст. 185 КК) вчинене 14.06.2021 на суму 780,00 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховний Суд у постанові від 23 травня 2023 року у справі № 940/225/21 вказав, що для відмежування таємного викрадення чужого майна (крадіжки) як кримінального проступку від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, яке є адміністративним правопорушенням (ст. 51 КУпАП), вирішальною є вартість викраденого майна.

При цьому вартість чужого майна, яка вважається дрібною, встановлюється у ст. 51 КУпАП, а не в Особливій частині КК України. Тобто, без застосування норм статті 51 КУпАП неможливо визначити кримінальну протиправність діяння, яке має ознаки крадіжки, а отже норми статті 51 КУпАП є невід`ємною складовою законодавства України про кримінальну відповідальність в аспекті застосування статті 185 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України №3886-ІХ дрібним викраденням чужого майна вважається, крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату, настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказане узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що станом на час вчинення кримінальних правопорушень передбачених:

ч. 2 ст. 185 КК вчинено 26.09.2019, вартість викраденого 2381,67 грн. - два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2007 грн.

ч. 3 ст. 185 КК вчинено 07.06.2019, 12.06.2019 та 14.06.2019 вартість викраденого 403,20 грн., 721,50 грн. та 780,00 грн. - два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2270 грн.

Отже, вартість викраденого майна за вказаними епізодами крадіжки від 07.06.2019, 12.06.2019 та 14.06.2019 менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на цей час, що виключає кримінальну караність за ці діяння.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст. 5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироками:

Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2022 року за ст.185 ч.3 КК України;

Дружківського міського суду Донецької області від 12.07.2024 року за ст.185 ч.3 КК України.

Також суд зазначає, що відповідно до вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2022 року та Дружківського міського суду Донецької області від 12.07.2024 року ОСОБА_5 вчиняв таємне викрадення чужого майна (крадіжки) шляхом проникнення до приміщення, тобто кваліфікуючою ознакою вчинених злочинів є незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища (ч.3 ст.185 КК).

Дані крадіжки підпадають під декриміналізацію через розмір заподіяної шкоди, однак враховуючи спосіб вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а саме вчинення їх з проникненням у інше приміщення, на переконання суду, потребує кваліфікації вищевказаних дій за ч.1 ст. 162 КК України.

Такої позиції дотримується і Верховний Суд, який в своїй постанові від 21.08.2024 року по справі №127/26638/23 з посиланням на ч. 3 ст. 337 КПК України зазначив, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 3 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Тобто, вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України, суд виходить із фактичних обставин, установлених вироком суду, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Згідно із абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати непотрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 «Порушення недоторканності житла» КК.

Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, правило, за яким призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2022 року в частині засудження ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 та перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.185 на ч.1 ст.162 КК України зі зниженням покарання до максимальної межі, встановленої санкцією ч.1 ст.162 КК України, а саме 3 роки обмеження волі.

ОСОБА_5 слід вважати засудженим за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2022 року за ч. 1 ст.162 КК України із призначенням покарання 3 роки обмеження волі.

Також суд вважає, що вирок Дружківського міського суду Донецької області від 12.07.2024 року в частині засудження ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК також слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 та перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.185 на ч.1 ст.162 КК України зі зниженням покарання до максимальної межі, встановленої санкцією ч.1 ст.162 КК України, а саме 3 роки обмеження волі та зарахувати йому в рахунок відбуття остаточного покарання, частково відбутий ним строк покарання з 30.12.2021 року по 11.07.2024 року включно, визначений вироком від 21.02.2022 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області. Строк покарання рахувати з 12.07.2024 року.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України суд вирішує питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

За наявності кількох вироків ОСОБА_5 слід визначити остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 12.07.2024 року та вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2022 року.

За правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК України відбуте засудженим покарання у виді позбавлення волі слід зарахувати до покарання у виді обмеження волі виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Тобто, ОСОБА_5 слід зарахувати в строк покарання у виді обмеження волі відбутий строк покарання у виді позбавлення волі з 30.12.2021 року по день постановлення ухвали із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Вважати ОСОБА_5 таким, що відбув призначене покарання та звільнити його з установи виконання покарань.

На підставі ст.5, ч. 2, 3 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від покарання, призначеного вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від покарання, призначеного вироком Дружківського міського суду Донецької області від 12.07.2024 року за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2022 року. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати засудженим за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Дружківського міського суду Донецької області від 12.07.2024 року. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати засудженим за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 (трьох) років 2 (двох) місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 30.12.2021 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання у виді обмеження волі відбутий строк у виді позбавлення волі за період з 30.12.2021 по день постановлення ухвали із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_5 з ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» у зв`язку з відбуттям призначеного йому покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1