Справа № 487/7367/24
Провадження № 1-кс/487/4831/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000332 від 14.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000332 від 14.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 13 про», який запаковано до сейф-пакету PSP2002854.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000332від 14.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.03.2024 до ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що місцевий мешканець, який являється військовослужбовцем, здійснює збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу на території Центрального району м. Миколаєва.

04.09.2024 в ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 13 про», який запаковано до сейф-пакету PSP2002854

У клопотанні прокурор посилається на те, що вилученні предмети мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, оскільки вони є засобом вчинення кримінального злочину, зберегли на собі сліди вчинення кримінального злочину.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000332 від 14.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.03.2024 до ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що місцевий мешканець, який являється військовослужбовцем, здійснює збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу на території Центрального району м. Миколаєва.

З протоколу обшуку від 04.09.2024 року слідує, що слідчим СВ Миколаївського РУП ГУГП в Миколаївській області ОСОБА_5 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 13 про», який запаковано до сейф-пакету PSP2002854.

Постановою від 04.09.2024 слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 виявлений та вилучений в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Iphone 13 про» визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, визначено місцем зберігання вказаного майна кімнату тримання на зберігання речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за фактом незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, існує обґрунтоване припущення, що вилучений в ході обшуку мобільний телефон можуть містити інші відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

А за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор доведено відповідність зазначеного вище майна критеріям, визначенні статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення, приховування вказаних речей.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Клопотання в частині визначення місця зберігання вилучених речей в частині визначення місця їх зберігання не підлягає задоволенню, оскільки суд розглядає лише клопотання про арешт майна, а питання, пов`язанні зі зберіганням речових доказів врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України». Крім того, вказане питання було вирішено слідчим при винесенні постанови від 04.09.2024 року про визнання речовим доказом та визначення місця зберігання.

А за такого, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 13 про», який запаковано до сейф-пакету PSP2002854.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1