17 вересня 2024 року Єдиний унікальний № 501/3872/24 Провадження № 1-кп/501/264/24
ВИРОК

Іменем України

17 вересня 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2

номер справи 501/3872/24 провадження 1-кп/501/264/24

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Чорноморську Одеської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000784 від 05 вересня 2024 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, маючий на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України, -

участь у справі приймали: прокурор ОСОБА_5 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.

Стислий виклад обставин обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

03 вересня 2024 року близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , де в нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «MAZDA» моделі 323, 1988 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 підійшов до автомобіля марки «MAZDA», державний номерний знак НОМЕР_1 та відчинив передні водійські дверцята автомобіля, які не були зачинені, і сів за кермо вказаного автомобіля.

Перебуваючи всередині автомобіля марки «MAZDA», державний номерний знак НОМЕР_1 в місці розташування замку запалення почав від`єднувати проводи з метою подальшого з`єднання окремих проводів для можливості запуску двигуна автомобіля та завів двигун за допомогою проводів контактної групи замку, тобто вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_3 був помічений власником автомобілю ОСОБА_7 .

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000784 від 05 вересня 2024 року.

Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України - закінчений замах (особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежалі від її волі) на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Одночасно з обвинувальним актом, до суду надіслана угода про визнання винуватості від 11 вересня 2024 року укладена між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника останнього адвоката ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Позиція учасників судового процесу.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити, вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила передбачені ст. 469 Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали укладання угоди, ознайомлені з її наслідками щодо укладання та невиконання, прохали її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_7 , про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, надав до суду заяву, в якій просив провести підготовче судове засідання без його участі, не заперечує проти затвердження угоди.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, із застосуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Сторона обвинувачення зазначає обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Також сторона обвинувачення зазначає про відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 .

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені сторонам.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи в судовому порядку питання про можливість затвердження даної угоди то, суд виходить з наступного.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

У відповідності до ч. 4 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб,організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просить вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжкими кримінальними правопорушеннями.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 п. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Висновок суду.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Згідно з приписами ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України, а саме: закінчений замах (особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежалі від її волі) на незаконне заволодіння транспортним засобом, за якими належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання, із застосуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України, з здійсненням обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою, та з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.

Інші рішення прийняті судом.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась. Судові витрати по справі відсутні. Позовні вимоги не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 314, 373, 374, 376, 473 -476 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 вересня 2024 року, що була укладена між прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_5 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 з іншої сторони у кримінальному провадженні № 1-кп/501/264/24, (501/3872/24).

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки.

Відповідно до положень ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, строком на 1 (один) рік.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

? періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

? повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: автомобіль Mazda 323, сірого кольору, 1988 року народження, державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_7 вважати йому повернутим.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, виключно з підстав, передбачених ст. 394 Кримінально-процесуального кодексу України до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий