№ 317/4425/24
№/п 1-кп/317/412/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000473 від 02.08.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Запорізького району Запорізької області, громадянина України, який має неповну середню освіту, одруженого, неповнолітніх осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизні, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування ЗСУ та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних, проходити медичний огляд, проходити військову службу і виконувати військовий обов`язок у запас, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_2 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях начальників ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони перебувають на військовому обліку, громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, винні у порушенні правил військового обліку громадян України, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є військовозобов`язаним, у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у Збройні Сили України, 08.07.2024, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , пройшов військово-лікарську комісію та відповідно до довідки № 529 від 08.07.2024 визнаний придатним до військової служби.

Після чого, 08.07.2024, точного часу не встановлено, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропоновано отримати під особистий підпис повістку на відправку на військову службу до Збройних Сил України у в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку з чим останньому необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 09.07.2024 о 08 годині 00 хвилин.

У подальшому, військовозобов`язаний ОСОБА_4 будучи придатним до військової служби на особливий період, не бажаючи виконувати загальний обов`язок проходити військову службу, покладений на громадян України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи умисно, протиправно, маючи на меті ухилитися від призову за мобілізацією, достовірно знаючи про свій обов`язок щодо призову за мобілізацією та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією», ухилився від призову на військову службу за мобілізацією та проходження військової служби в особливий період, відмовився від отримання повістки, про що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 складено відповідний акт про відмову від отримання повістки (повідомлення) від 08.07.2024. Відповідно, 09.07.2024 року, у назначений час, ОСОБА_4 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , для направлення до ВЧ НОМЕР_1 .

Вказані дії обвинуваченого на досудовому розслідуванні кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

19.08.2024 року між прокурором та обвинуваченим у цьому провадженні в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 336 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме, у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, зі звільненням від його відбуття з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених пп.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені та зрозумілі обвинуваченому.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, які просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши угоду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України та угода може бути затверджена судом. Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, правова кваліфікація вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання умов угоди обвинуваченим є можливим.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який визнає свою винуватість повністю, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, зі звільненням від його відбуття з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Питання долі речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 472- 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 серпня 2024 року в кримінальному провадженні № 0000473 від 02.08.2024 року між прокурором та обвинуваченим.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 серпня 2024 року, покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на один рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази - DVD-R диск з відеозаписом відмови ОСОБА_4 від отримання повістки, документи відносно ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1