УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області підполковника поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000049 від 26.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 366 КК України, звернулася до суду із вказаним клопотанням, у якому просить суд накласти арешт на майно, що вилучене 29.11.2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що надійшла заява ОСОБА_6 про те, що адвокат ОСОБА_7 , вимагає неправомірну вигоду, за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноважено на виконання функцій держави, а саме щодо вступу ОСОБА_6 до ВНЗ І-ІІ рівня акредитації з метою ухилення від проходження військової служби в Збройних силах України.

Крім того, встановлено, що службові особи ТзОВ «Західноукраїнський коледж «Полісся» склали та видали неправдиві документи чоловікам призовного віку щодо їх навчання або здійснення викладацької діяльності у коледжі з метою ухилення від проходження військової служби в ЗСУ.

29.11.2024 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_8 від 28.11.2024 (справа № 569/16904/24 1-кс/569/8809/24), проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вивлено та вилучено речі та документи, а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung», модель «Gelaxy A 54 5G» з двома сім-картами з абонентськими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ;

- військово-облікові документи на ім`я ОСОБА_5 , а саме: військовий квиток, обліково-послужна карта, посвідчення на право експлуатації техніки зв`язку та АУВ, чотири довідки про надання ОСОБА_5 відстрочки від призову (а саме: №1/14/83 від 15.11.2024, № 1/3/28 від 23.08.2024, № 1/14/83 від 15.11.2024, №1/3/28 від 23.08.2024 кожна на 1 арк.), посвідчення викладача підготовчого курсу «Право», Західноукраїнського коледжу «Полісся» НОМЕР_3 , витяг № 2024 від 14.05.2024 у 3 примірниках на 1 арк. кожний.

Вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в них можуть міститись відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також були отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту майно, вилучене 29.11.2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого наведено у клопотанні, так як воно являється матеріальним об`єктом, що зберігло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що групою слідчих слідчого управління ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000049 від 26.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 366 КК України.

29.11.2024 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було виявлено та вилучено вищевказане майно, яке в подальшому постановою слідчого від 29.11.2024 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладені обставини те, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя, приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене 29.11.2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, проведення судових експертиз так, як не застосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що було об`єктом кримінально протиправних дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 29.11.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung», модель «Gelaxy A 54 5G» з двома сім-картами з абонентськими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ;

- військово-облікові документи на ім`я ОСОБА_5 , а саме: військовий квиток, обліково-послужна карта, посвідчення на право експлуатації техніки зв`язку та АУВ, чотири довідки про надання ОСОБА_5 відстрочки від призову (а саме: №1/14/83 від 15.11.2024, № 1/3/28 від 23.08.2024, № 1/14/83 від 15.11.2024, №1/3/28 від 23.08.2024 кожна на 1 арк.), посвідчення викладача підготовчого курсу «Право», Західноукраїнського коледжу «Полісся» РВ № 20240009, витяг № 2024 від 14.05.2024 у 3 примірниках на 1 арк.кожний

, встановивши заборону власнику чи будь-якій іншій особі, на відчуження, розпорядження та користування арештованим майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1