У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Крива, Хустський район, Закарпатська область, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, обіймає посаду начальника відділу протидії організованим формам економічної злочинності та незаконного обігу підакцизних товарів Територіального управління Бюро економічної безпеки в Закарпатській області у спеціальному званні «лейтенант БЕБ», одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000741, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2024,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000741, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2024.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчими Шостого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000741 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 із 22.06.2023 працює старшим детективом Територіального управління Бюро економічної безпеки в Закарпатській області у спеціальному званні «лейтенант Бюро економічної безпеки» (службове посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.06.2023).

На даний час ОСОБА_4 перебуває на посаді начальника відділу протидії організованим формам економічної злочинності та незаконного обігу підакцизних товарів Територіального управління Бюро економічної безпеки в Закарпатській області.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» лейтенант БЕБ ОСОБА_4 , обіймаючи посаду начальника відділу протидії організованим формам економічної злочинності та незаконного обігу підакцизних товарів Територіального управління Бюро економічної безпеки в Закарпатській області та маючи також повноваження детектива, є працівником правоохоронного органу.

Однак, лейтенант БЕБ ОСОБА_4 , будучи правоохоронцем та добре обізнаним з правилами безпеки дорожнього руху, під час керування своїм транспортним засобом, грубо порушив їх вимоги, що призвело до смерті особи та спричинення тяжких тілесних ушкоджень, за наступних обставин.

15.11.2024, приблизно 16.00 год, водій автомобіля «АУДІ Q7» з номером кузова VIN НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , рухаючись автодорогою регіонального значення Н-09 сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів», від c. Сільце в напрямку с. Вільхівка Хустського району, у с. Гребля Хустського району Закарпатської області, поблизу АЗС «MOTTO», грубо порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: Р.1 п. п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); Р. 2 п. 2.3 б); Р. 11 п. 11.3; Р. 12 п. 12.1; Р. 34 п. 1.1 «Дорожня розмітка», які виразилися в тому, що він проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості, втратив контроль над керуванням автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши при цьому суцільну лінію дорожньої розмітки, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Insignia», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, своєю чергою, рухався у зустрічному напрямку.

У результаті порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , під час керування транспортним засобом марки «АУДІ Q7», номер кузова VIN НОМЕР_2 , пасажир переднього сидіння автомобіля «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала травми, від яких померла на місці події.

Також в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , під час керування транспортним засобом марки «АУДІ Q7», номер кузова VIN НОМЕР_2 , водієві автомобіля «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді важкої спінальної травми, забою головного мозку та рваної рани чола.

У результаті порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_4 , під час керування транспортним засобом марки «АУДІ Q7», номер кузова VIN НОМЕР_2 , пасажиру заднього сидіння автомобіля «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки.

Внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_4 , під час керування транспортним засобом марки «АУДІ Q7», номер кузова VIN НОМЕР_2 , пасажиру заднього сидіння автомобіля марки «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійно-рваної рани голови, закритого перелому обох стегнових кісток та рваної рани лівої пахової ділянки.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості іншим потерпілим, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

15.11.2024 о 22.10 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

16.11.2024 відносно ОСОБА_4 складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15.11.2024; додатком до протоколу ОМП протоколом огляду трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; довідками із приймального відділення КНП «Іршавська міська лікарня» з приводу тілесних ушкоджень, отриманих вищевказаними учасниками ДТП; поясненням ОСОБА_12 від 15.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 15.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 15.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 15.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 15.11.2024; першопочатковими поясненнями вказаних свідків; поясненням ОСОБА_17 від 15.11.2024; довідкою про смерть ОСОБА_9 із Хустського РВ СМЕ та іншими в сукупності матеріалами кримінального провадження; відеозаписом із камери спостереження на АЗС «MOTTO», який оглянуто, про що складено протокол огляду.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, а також з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, вчинення іншого тяжкого злочину, впливу на свідків та експертів, виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На теперішній час ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Як зауважує слідчий, що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КК України, то, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваними покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

2) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Ризик переховуваня обґрунтовується тим, що злочин, який інкримінується підозрюваному, є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою поза межами пункту пропуску через державний кордон України, а також переховуватися на території України.

Крім того, у сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою надання ними завідомо неправдивих показів чи відмови від надання показань, так як в основу підозри стали показання свідків та очевидців події ДТП. Крім того, на даний час підозрюваний є працівником правоохоронного органу, який із застосуванням свого службового та владного повноваження може здійснювати тиск на потерпілих, свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження з метою надання ними завідомо неправдивих показів чи відмови від надання показів.

Слідчий вказує, що підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, потерпілих у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як тривалий час працює в правоохоронних органах, з приводу чого ознайомлений із порядком та особливостями документування кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відомості про особу підозрюваного, а також той факт, що підозрюваний вчинив даний злочин із застосуванням насильства, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, сторона обвинувачення приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави.

На думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий просить під час ухвалення рішення врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, а саме той факт, що серед громадян України може скластися хибне враження безкарності, недолугості правоохоронної системи в цілому, а також створить передумови для вчинення іншими правоохоронцями аналогічних кримінальних правопорушень, що як наслідок призведе до підриву авторитету правоохоронної системи та самої держави.

З огляду на викладене, у сторони обвинувачення є всі підстави вважати, що особисте зобов`язання, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із триманням під вартою, і не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

На підставі наведеного, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у клопотанні, зауваживши на обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_4 , та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав, наведених у письмових запереченнях на клопотання. Зауважив, що підозрюваний ОСОБА_4 , маючи чітко суб`єктивно-визначену позицію щодо його причетності до дорожньої-транспортної пригоди та її наслідків, до часу повідомлення його про підозру, подав слідчому свою заяву про його намір і бажання сприяти слідству у розслідуванні цієї справи та повідомити про всі відомі йому основні і супутні причини настання цієї автопригоди, які не були і не є відомі на теперішній час ні слідству, ні іншим стороннім особам. У зазначеній заяві він заявляє про своє бажання і готовність прийняти участь у проведенні слідчого експерименту щодо відтворення ним фактів і обставин та механізму настання цієї дорожньо-транспортної пригоди та процедурно повідомити і показати всі факти, що мали місце до її настання. Сторона захисту не погоджується з доводами, викладеними у клопотанні сторони обвинувачення щодо необхідності застосування запобіжного заходу, оскільки такі базуються на абстрактних припущеннях, які не підкріплені жодними фактичними доказами щодо наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та не узгоджуються з позиціями національного законодавства і практикою Європейського суду з прав людини. При розгляді питання щодо обрання його підзахисному запобіжного заходу захисник просить врахувати той факт, що ОСОБА_4 раніше не судимий, є працівником правоохоронного органу, а отже, є високоморальною та самокритично-відповідальною особою, яка пройшла всі передбачені перевірки щодо його доброчесності. Крім того, ОСОБА_4 інкриміновано злочин, який відноситься до категорії ненавмисних і необережних правопорушень, при цьому, на час настання дорожньо-транспортної пригоди він перебував у тверезому стані, з місця події не втікав, навпаки, будучи і сам травмованим вживав заходи щодо з`ясування стану постраждалих та скористався допомогою сторонніх осіб щодо надання їм допомоги. ОСОБА_4 , як до часу повідомлення йому про підозру, так і у статусі підозрюваного, виявляє бажання надати органу досудового розслідування свої розширені покази щодо фактів і обставин настання дорожньо-транспортної пригоди та сприяти слідству у розслідуванні справи. Захисник наголошує, що підзахисний є молодий за віком, має постійне місце роботи і проживання, одружений, має на вихованні двох неповнолітніх дітей, характеризується виключно позитивно, а також з метою виключення сумніву щодо ризику його втечі, у добровільному порядку, за своїм волевиявленням та бажанням готовий здати на зберігання слідчому свій закордонний паспорт, чи за, ухвалою суду здати цей документ до територіального органу міграційної служби. Не зважаючи на вищенаведене, сторона обвинувачення при зверненні з клопотанням заявляє перелік ризиків, як такі, що нібито беззаперечно існують, при цьому ніяким чином не доводить їх об`єктивно існуючими доказами. Захисник просить встановити, що подане клопотання базується на голослівних та абстрактно заявлених доводах, які недоведені жодними доказами про наявність ризиків, що за змістом і суттю не відповідає вимогам ст. 184 КПК України. Також захисник звертає увагу на те, що зазначені у поданому клопотанні доводи ризиків на теперішній час є доказово недоведеними і носять абстрактний характер припущень, а відтак просить ухвалити рішення щодо обрання підозрюваному ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням його під вартою, та обмежитись запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що подане клопотання не містить жодних доказів на підтвердження фактів настання ризиків, наведених стороною обвинувачення. Після настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 залишився на місці події, маючи сам тілесні ушкодження, першочергово зробив все для того, щоб викликати швидку допомогу та надати допомогу учасникам пригоди. Зауважує, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є припущеннями та нічим не підтверджені. Захисник просить врахувати позитивні характеризуючі дані його підзахисного.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що свою вину визнає та наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні він не має, а також бажає сприяти слідству у розслідуванні.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000741, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

15.11.2024 о 22.10 год. у рамках даного кримінального провадження затримано ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

16.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості іншим потерпілим.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000741 та долучених до клопотання, зокрема: у протоколі огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 15.11.2024 та додаткум до нього огляду трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; довідках із приймального відділення КНП «Іршавська міська лікарня» щодо тілесних ушкоджень, отриманих учасниками ДТП; поясненнях ОСОБА_12 та ОСОБА_17 від 15.11.2024; протоколах допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 15.11.2024; довідці ДСУ «Закарпатське обласне бюро судово-медичної експертизи» про смерть ОСОБА_9 .

Щодо посилання на відеозапис із камери спостереження на АЗС «MOTTO», який, як зазначає слідчий у клопотанні, оглянуто, про що складено протокол огляду, слідчий суддя зазначає, що відповідного відеозапису до матеріалів поданого клопотання не додано, відтак, такий не досліджувався у судовому засіданні.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні суд виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, характер пред`явленої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише його прав, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів; вік підозрюваного, який є молодою особою, та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, зокрема, наявність у нього постійного місця проживання, родини, підозрюваний є одруженим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей; наявність у підозрюваного постійного місця роботи, який обіймає посаду начальника відділу протидії організованим формам економічної злочинності та незаконного обігу підакцизних товарів Територіального управління Бюро економічної безпеки в Закарпатській області; репутацію підозрюваного, який за місцем роботи та за місцем свого проживання характеризується позитивно; майновий стан підозрюваного, який має постійний дохід; відсутність судимостей у підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що підозрюваний свою вину визнав, особисто бажає сприяти слідству у розслідуванні справи, про що подав слідчому відповідну заяву, а сам злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до категорії необережних, тобто, з огляду на диспозицію цього злочину, його суб`єктивною стороною є необережна форма вини щодо наслідків вчиненого у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Враховуючи наведене та обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеним під час розгляду даного клопотання наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного.

Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, зазначених у клопотанні, а саме: незаконно впливати на свідків, експертів, потерпілих у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим ці ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, зважаючи на обґрунтованість повідомленої підозри, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлений ризик, що оцінений в сукупності із даними про особу ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленому в провадженні ризику неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає до задоволення у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000741.

При ухваленні рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення Європейського суду з прав людини «Боротюк проти України», а тому слідчий суддя вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючому ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями Європейського суду з прав людини.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, аналіз вищевикладених вимог кримінального процесуального закону дає підстави дійти висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави під час обрання тримання під вартою є обов`язком, а не правом слідчого судді, від якого він має право відступити лише в певних визначених законом випадках.

При цьому із законодавчого положення, визначеного ч. 4 ст. 183 КПК України, слідує, що не визначення розміру застави щодо категорій злочинів, передбачених даною нормою це право, а не імперативний обов`язок слідчого судді, суду.

На виконання вимог абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України, беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 хоча і відноситься до категорії тяжких злочинів, однак за формою вини вчинений злочин є необережним, і незастосування застави відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КК України є правом, а не обов`язком, слідчий суддя вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, інші дані про особу підозрюваного та ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який встановлений слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, слідчий суддя вважає, що підозрюваному слід визначити заставу вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (3028 грн.), відповідно становить 242240 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючим у даному кримінальному провадженні ризиком.

Підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного не вбачається.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 15 листопада 2024 року 22 год. 10 хв., тобто з моменту його фактичного затримання.

Строк дії ухвали закінчується 14 січня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного, у разі внесення застави визначити до 14 січня 2025 року, включно, у межах строку досудового розслідування.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1