ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції)

захисниці ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_6 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подану на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.ч.1, 2 ст. 255, ч. 4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст.14 ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 31 день, тобто до 26 жовтня 2024 року, включно. Одночасно обрано альтернативний запобіжний захід, заставу у межах 6000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 18 168 000 (вісімнадцять мільйонів сто шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок, для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджено з прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 31 день, тобто до 26 жовтня 2024 року включно. Одночасно обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 6000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 18 168 000 гривень 00 копійок для забезпечення ним обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

2) не відлучатися за межі м. Кривого Рогу без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання або перебування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення за ознаками: незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини в особливо великих розмірах, вчинені у складі злочинної організації, якого 26 липня 2024 року затримано в порядку ст. 208 КПК україни та вручено письмове повідомлення про підозру.

Умисні дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.ч.1, 2 ст. 255, ч. 4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст.14 ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою. Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, який раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК україни, вчинення якого потягло смерть потерпілого, належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. ст.28, ч.3 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на 12 років, з конфіскацією майна, а тому слідчий суддя зробив висновок, що тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях є достатньою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 має слабкі соціальні зв`язки, немає власної родини, осіб на утриманні, офіційно не працевлаштований, немає легальних джерел доходу, раніше судимий. Має низьку громадську свідомість та патріотично не налаштований, під час військового стану (війни) під час мобілізації не вступив з метою боронити неньку Україну від російської агресії та окупації тому перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність або ухилитись від суду та слідства.

Слідчий суддя вказав, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий суддя зробив висновок про наявність правових підстав для визначення ОСОБА_7 застави, у розмірі 60000 прожиткових мінімуму, тобто в сумі 18 168 000 (вісімнадцять мільйонів сто шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок, для працездатних осіб, та вважав, що саме такий розмір здатний забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисниця ОСОБА_9 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року скасувати та застосувати щодо її підзахисного більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги захисниця зазначає , що судове засідання відбувалось за її відсутності, а тому було порушено право підозрюваного на захист.

Вважає, що прокурором не доведено обставин, що виправдовують підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду справи:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисниця ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту, наполягали на їх задоволенні.

- прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисниці ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, вислухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та захисника, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисниці викладені в судовому засіданні та в поданій апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ ВП №4 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001551, внесене до ЄРДР 19 грудня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, 26 липня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, у даному кримінальному провадженні існує доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255 (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна) КК України, а тому, розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні даних кримінальних правопорушень, останній може переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисниця.

Крім того апеляційний суд погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування не встановлені всі докази, які можуть підтвердити причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а отже останній безпосередньо, або через інших осіб, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків, потерпілого та іншого підозрюваного у даному кримінальному правопорушенні у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_7 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілі у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того апеляційний суд погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_7 є співучасником злочинної організації та має певно коло знайомих із зв`язками у кримінальному середовищі, у зв`язку з чим, шляхом підкупу, погроз або тиску матиме змогу перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні також доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості підозрюваного вчинити нове кримінальне правопорушення, або продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки останній не має постійного джерела доходу, ним було вчинено кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисниці про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Щодо доводів апеляційної скарги захисниці в частині можливості обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження запобігти встановленим ризикам можливо виключно за умови застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу підозрюваного, який, за словами сторони захисту має певні соціальні зв`язки, має місце реєстрації, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу захисниці слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року, якою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.ч.1, 2 ст. 255, ч. 4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст.14 ч. 3 ст. 307 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 31 день, тобто до 26 жовтня 2024 року, включно. Одночасно обрано альтернативний запобіжний захід, заставу у розмірі 6000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 18 168 000 гривень 00 копійок, для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_6 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3