УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання дізнавача СД відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей та документів, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором про тимчасовий доступ до речей та документів.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні дізнавача знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 05.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у отриманні дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів.

Під час судового розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 23.11.2023 року до відділу поліції № 2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою; АДРЕСА_1 , яка просить прийняття міри до невідомої особи, яка зловживаючи довірою, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у розмірі 15270 гривень шляхом переказу з банківських карток під приводом онлайн заробітку.

В ході допиту в якості потерпілої ОСОБА_4 було встановлено, що 21.11.2023 року близько обідньої пори доби їй на месенжер «телеграм» написала невідома особа, яка запропонувала їй онлайн підробіток в Інтернеті. Умови були наступні: виконати 2 завдання, які полягали в тому, що потрібно поставити вподобання на товар на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Далі, було 3-тє завдання: викупити товар який скинув в повідомлення менеджер, зробити скріншот, надіслати його та після обробки персональних даних на сайті «Allegro» в її особистому кабінеті з`являється певна сума і потім продавець назад викупляє куплений нею товар, зараховуючи їй суму за товар та 20% «комісійних». Після всіх цих маніпуляцій, остання мала вивести грошові кошти на свою картку. Так, 23.11.2023 року ОСОБА_5 надійшло завдання, спершу остання викупила товар на суму 3370 грн., які перерахувала на картку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_6 » далі викупила товар на суму 11900, які перерахувала на картку « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_7 ». Далі доручили завдання, в якому треба було викупити товар шляхом перерахування коштів на суму 22800 грн., але ОСОБА_5 відмовилась. Далі остання просила відмінити завдання та повернути попередні кошти, але у відповідь повідомили, що кошти в загальній сумі 15270 грн., повернуться лише після виконання останнього завдання.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення такої інформації, так як термін її зберігання обмежений, а виклик особи, у володінні якої знаходиться дана інформація, займає певний час, тому розгляд даного клопотання, згідно вимог ч. 2 ст. 163 КПК України, доцільно проводити без виклику особи, у володінні якої знаходиться дана інформація.

Враховуючи викладене дізнавач просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судове засідання дізнавач не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав в повному обсязі.

Суд вважає за необхідне розглянути клопотання у відсутності особи, у володінні якої знаходяться речі та документи, відповідно до вимог ст. 163 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінивши докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Згідно ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Відповідно до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 163 КПК України передбачено, що ухвала про надання тимчасового доступу до речей і документів постановляється, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної юридичної особи.

Відповідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Всупереч наведених норм дане клопотання не містить ні чіткого викладу обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким воно подається, достатнього для здійснення слідчим суддею у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, ні обґрунтування необхідності тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а також неможливості іншим способам довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей.

Крім того, відповідно до п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей та документів, тимчасове вилучення майна.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

В даному конкретному випадку слідчим не доведено в клопотанні, що вказана ступінь втручання в права та свободи осіб, можуть виправдати потреби досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавач СД відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 , не довів підстав для його задоволення, у зв`язку з чим дане клопотання є формальним, необґрунтованим, невмотивованим та не доведеним, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 22, 28, 40, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання дізнавача СД відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя