УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2024 Справа №607/14245/23 Провадження №1-в/607/348/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі подання начальника Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_3 про приведення у відповідність згідно з чинним законодавством вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2023 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

начальник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 звернулася до суду із поданням про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2023, згідно якого ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку терміном 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування подання зазначила, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність одного із вчинених ОСОБА_4 діянь.

Засуджений ОСОБА_4 , представник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області та представник Тернопільської окружної прокуратури, незважаючи на повідомлення суду, в судове засідання не з`явились.

Згідно із вимогами абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, така неявка вказаних осіб не є перешкодою проведенню судового розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку:

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становив 3028,00 грн.

Тобто, із 09.08.2024 дрібною крадіжкою є адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане дає суду підстави вважати, що має місце усунення законом караності діяння - викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, вартість якого на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

ОСОБА_4 засуджено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2023 та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого покарання ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Встановлено, що 11.02.2023 ОСОБА_4 здійснив крадіжку, спричинивши своїми діями матеріальну шкоду на суму 399,10 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2 684 грн у 2023 році).

Таким чином, під час судового розгляду даного подання встановлено наявність підстави, передбаченої ч. 2 ст. 74 КК України, для негайного звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

Разом з тим, ОСОБА_4 засуджено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2023 і за ч. 1 ст. 357 КК України, що є кримінально караним діянням.

З огляду на викладене, за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2023 ОСОБА_4 вважається таким, що засуджений за ч. 1 ст. 357 КК України (без застосування ч. 1 ст. 70 КК України), до покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановленням йому іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

подання начальника Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області вироком від 16.10.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2023 за ч. 1 ст. 357 КК України (без застосування ч. 1 ст. 70 КК України) до покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановленням йому іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний Тернопільської області протягом семи діб з дня її

ОСОБА_6