Провадження №: 1-в/755/805/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Старовойтової С.М.,

секретаря Малаціон В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві подання фахівця Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Карини Микуленко про приведення вироку Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

в с т а н о в и в :

Фахівець Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Карина Микуленко звернулась до суду з поданням про приведення вироку Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений, прокурор та інспектор в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Отже, враховуючи те, що усі особи, що беруть участь у розгляді клопотання, були повідомлені належним чином, суд вважає можливим провести судовий розгляд у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали подання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з положеннями ч. ч 2, 3 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

У той же час, 09.08.2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 року, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року), чинній з 09.08.2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (у справі № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24), Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як убачається з матеріалів подання, вироком Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, вказаний вирок суду набрав законної сили та перебуває на стадії виконання.

Так, згідно із зазначеним вироком, ОСОБА_1 , зокрема, протягом червня 2022 року заволодів чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, завдавши потерпілим матеріальної шкоди на суму 400 гривень кожному, також 29.09.2022 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 707 гривень 48 копійок.

У той же час, станом на день вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України, з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., відповідно 50 відсотків (податкова соціальна пільга) від його розміру становили 1240 грн. 50 коп.,

Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону України № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України, розмір завданої матеріальної шкоди, з якого настає кримінальна відповідальність за статтями 190 та 185 КК України, становить 2481 грн.

Отже, враховуючи те, що розмір завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди становить 400 гривень (7 епізодів) та 707 гривень 48 копійок, тобто у кожному окремому епізоді є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року настає кримінальна відповідальність за статтями 190 та 185 КК України, суд вважає подання фахівця обґрунтованим та вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Між тим, указаним вироком суду, ОСОБА_1 засуджено також за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, на яке не поширюється дія Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року, тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 лише від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України, водночас не знаходить підстав для звільнення його від покарання за ч. 1 ст. 304 КК України у виді 3 років позбавлення волі, від відбування якого ОСОБА_1 було звільнено на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 53, 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ЗУ № 3886-IX від 18.07.2024 року, суд,-

п о с т а н о в и в :

Подання фахівця Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Карини Микуленко задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі та ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року караності вказаного діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя :