Номер справи 699/1014/24
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотань захисника

23 липня 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

Головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та повернення обвинувального акту прокурору, що подані у межах кримінального провадження №0000075 від 15 лютого 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2024 року, на підставі ухвали Черкаського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, до суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 02 липня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

23 липня 2024 року у підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про повернення прокурору обвинувального акту та зміну запобіжного заходу, в якому просив: обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000075 від 15 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 повернути прокурору для усунення недоліків; змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю або без таких по кримінальному провадженню №0000075 від 15 лютого 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 терміном на 60 днів, який здійснювати за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання у частині повернення обвинувального акту прокурору обґрунтовує тим, що підпис прокурора в обвинувальному акті не скріплено печаткою Черкаської обласної прокуратури, що за формою не відповідає статусу офіційного документу. Вважає, що органом досудового розслідування не дотримано положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті повністю не викладені фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, а також відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення. Зміст обвинувального акту дублює повідомлення про підозру, що є недопустимим. Разом з тим, правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й на точне формулювання, зокрема розкриття суб`єктивної сторони (мета, мотив, умисел) об`єктивної сторони (час, місце, спосіб). В обвинувальному акті не вказані мотиви заподіяння смерті ОСОБА_10 , а також не зазначено часу, місця та мотивів заподіяння смерті ОСОБА_11 . Таким чином, пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення в частині вбивства двох осіб, на думку захисника, є незрозумілим. Крім того, з обвинувального акту слідує, що потерпілим у кримінальному провадженні є однак особа ОСОБА_8 (колишня дружина ОСОБА_10 та колишня невістка ОСОБА_11 ), яка проживає в м. Сміла, тоді як померлих двоє. Колишня дружина не є близьким родичем чи членом сім`ї ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки шлюб із першим розірвано, невістка чи колишня невістка не віднесена до близьких родичів, коло яких визначено законом та не може бути членом сім`ї, оскільки проживала окремо в іншому населеному пункті, а тому, на думку захисника, підстав для визнання її потерпілою в даному кримінальному провадженні немає. З обвинувального акту незрозуміло чи є ОСОБА_8 потерпілою відносно померлого ОСОБА_10 чи є потерпілою відносно померлої ОСОБА_11 чи їх обох, при цьому нею заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення саме моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень. За вказаних обставин, захисник вважає, що призначити судовий розгляд на підставі такого обвинувального акту неможливо, а тому даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків та приведення його у відповідність вимогам Закону.

Клопотання у частині зміни запобіжного заходу обґрунтовує тим, що обвинуваченому ОСОБА_6 хоча і інкримінується кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії особливо тяжкого і як наслідок за собою тягне позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, однак сам по собі факт вчинення інкримінованого обвинуваченому правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. З огляду на викладене, а також враховуючи вік, стан здоров`я обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, а також тривалого перебування під вартою в умовах СІЗО, захисник вважає, що наразі передбачені п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які були враховані в попередніх судових ухвалах, зменшилися, у зв`язку з чим необхідність в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відпала. На думку захисника, зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засідання підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засідання заперечив проти задоволення клопотання захисника, з огляду на їх необґрунтованість та відповідність обвинувального акту в даному кримінальному провадженні вимогам КПК України.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого та просили залишити їх без задоволення.

Суд, заслухавши доводи захисника обвинуваченого, врахувавши позицію обвинуваченого, прокурора, потерпілої та її представника, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для правильного вирішення заявлених захисником обвинуваченого клопотань, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно п.3 та п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також не досліджуються докази, на підставі яких ґрунтується обвинувачення та залучено у кримінальному провадженні потерпілого, оскільки дані питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.

Згідно ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (п.2 Постанови ВС від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16).

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, так і питання відповідності особи, яка зазначена в обвинувальному акті особа як потерпіла, статусу потерпілої особи, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Доводи сторони захисту на обґрунтування необхідності повернення обвинувального акта зводяться саме до оцінки правової кваліфікації кримінального правопорушення (не зазначення в обвинувальному акті об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а саме: не містить конкретних відомостей про дату та час правопорушення, та суб`єктивної сторони, а саме не містить мотиву вчинення кримінального правопорушення), правомірності визначення органом досудового розслідування особи потерпілого у даному кримінальному провадженні та доказів сторони обвинувачення, що є неприпустимим у підготовчому судовому засіданні.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що затверджений прокурором обвинувального акту не скріплено печаткою, оскільки обвинувальний акт, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, що перебуває на розгляді в суді, містять підпис заступника начальника відділу забезпечення процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням Національною поліцією України Черкаської обласної прокуратури засвідчений круглою гербовою печаткою з написом «Черкаська обласна прокуратура».

Відповідно до ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, обвинуваченому та його захисника надається копія обвинувального акта, а не його оригінал.

До обвинувального акту додані розписки обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про отримання копії даного обвинувального акту, в яких відсутні будь-які заперечення щодо невідповідності його копії оригіналу.

Також не заслуговують на увагу доводи захисника обвинуваченого, як підстава для повернення обвинуваченого акту прокурору, посилання на те, що зміст обвинувального акту дублює повідомлення про підозру, що є недопустимим, оскільки чинним КПК України такої підстави для повернення обвинуваченого акту прокурору не передбачено.

Одночасно, суд звертає увагу, що захисником обвинуваченого не наведено положень КПК України, які зобов`язують орган досудового розслідування викладати обставини кримінального правопорушення, які встановлені цим органом, в обвинувальному акті у формі, що має бути відмінною від обставин цього ж кримінального правопорушення, які були відображені у повідомленні про підозру.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурату є необґрунтованим, внаслідок чого задоволенню не підлягаю.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

В свою чергу, згідно з вимогами ч.5 ст.201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Так, ухвалою суду від 05 липня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_6 строком на 60 діб, тобто до 02 вересня 2024 року включно, без права внесення застави, а також вімовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

При цьому, обставини, на які посилається захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , для зміни застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, є аналогічними обставинам, на які захисник посилався при зверненні до суду з таким же клопотанням 05 липня 2024 року та у задоволенні якого йому було відмовлено.

Будь-яких нових обставин, які не розглядалися судом при вирішенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, за результатами розгляду якого було 05 липня 2024 року винесено вищевказану ухвалу, захисником обвинуваченого у клопотанні про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, з яким він звернувся 24 липня 2024 року, не наведено.

Враховуючи, що клопотання захисника обвинуваченого про зміну обвинуваченому запобіжного заходу подане раніше 30 днів з дня постановлення 05 липня 2024 року ухвали суду, якою захиснику обвинуваченого відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання, та приймаючи до уваги, що захисником обвинуваченого не наведено жодної нової обставини, яка не розглядалася судом при постановленні вищевказаної ухвали, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.31, 35, 177, 178, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000075 від 15 лютого 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.185 КК України, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений о 16 годині 00 хвилин 25 липня 2024 року.

Головуючий суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3