Кримінальне провадження № 194/1823/23
Номер провадження 1-кп/194/49/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2023 року за № 0000091 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, який навчається в ТПГЛ на 2 курсі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.08.2023 року приблизно о 23.10 год. біля кафе-бару «Корчма», розташованого за адресою АДРЕСА_2 , помітив ОСОБА_8 . Будучи обізнаним про конфлікт, який трапився 27.08.2023 року між його дівчиною ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у неповнолітнього ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Керуючись своїм злочинним умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров?ю останньому, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, але не бажаючи від них відмовлятись, неповнолітній ОСОБА_3 , підійшов до ОСОБА_8 , та кулаком, правої руки наніс йому одного удару в область обличчя. Від даного удару ОСОБА_8 , впав на землю, а неповнолітній ОСОБА_3 , припинив свої протиправні дії. Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, неповнолітній ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_8 , тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя та обох губ, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 27.08.2023 року приблизно о 23.10 годин неповнолітній ОСОБА_3 біля кафе-бару «Корчма» розташованого за адресою АДРЕСА_2 , помітив ОСОБА_8 . Будучи обізнаним про конфлікт, який трапився 27.08.2023 між його дівчиною ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у неповнолітнього ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на спричинення ОСОБА_10 , тілесних ушкоджень. Керуючись своїм злочинним умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров?ю останній, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, але не бажаючи від них відмовлятись, неповнолітній ОСОБА_3 , підійшов до ОСОБА_10 , та кулаком, правої руки наніс їй одного удару в область обличчя. Від даного удару ОСОБА_10 , впала на землю, а неповнолітній ОСОБА_3 , припинив свої протиправні дії. Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, неповнолітній ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_10 , тілесні ушкодженні у вигляді значної підшкірної гематоми лівої половини обличчя, забійної рваної рани верхньої губи, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров?я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 27.08.2023 року йому зателефонували та повідомили, що образили ОСОБА_9 , тому він прибіг до кафе бару «Корчма», щоб її захистити. Приблизно о 23-10 год. він наніс удар правою рукою ОСОБА_8 в обличчя, який від цього впав. Останній піднявся, та штовхнув його, від чого він також впав. Коли повернувся, то побачив іншу людину, яка наближалась до нього, то рефлекторно вдарив її правою рукою в обличчя, це була ОСОБА_10 . Щодо нього противоправних дій потерпілі не вчиняли. Щодо заявленого цивільного позову - не визнає в частині відшкодування моральної шкоди.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснила, що її син повідомив, що вдарив людину, яка була в стані алкогольного сп`яніння, та вчинив правопорушення оскільки заступився за дівчину. Характеризує сина позитивно, він серйозний та відповідальний, щодо скоєного жалкує. Щодо заявленого цивільного позову - не визнає в частині відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Стандарт "переваги доказів" вважається дотриманим, якщо певне твердження є більш ймовірне ніж протилежне. Зазначений стандарт широко застосовується у ХХІ столітті (наприклад, саме за ним відбувається кримінальна процедура у Сполучених Штатах Америки), однак у вітчизняному кримінальному процесі він не застосовується. Найсуворішим стандартом, застосовуваним у кримінальних справах, є правило "поза розумним сумнівом", яке вимагає від обвинувачення довести, що єдине логічне пояснення, яке може бути одержане з доведених у Суді фактів, є те, що обвинувачений вчинив інкриміноване діяння і ніяке інше логічне пояснення не може бути виведено з доказів. Саме такий стандарт прописаний як в Основному законі держави, так і в спеціалізованому нормативно-правовому акті (КПК України) і саме він застосовується у вітчизняному кримінальному процесі.

Саме законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена Судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Дослідивши наявні у провадженні докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, та які узгоджуються між собою, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 27.08.2023 року вони відпочивали в кафе «Корчма». До них підійшла дівчина - ОСОБА_9 , з якою почався конфлікт. Коли вийшли на вулицю, то її вдарили ззаду в ліву сторону обличчя. Хто вдарив - вона не бачила, оскільки було темно та вона була в стані алкогольного сп`яніння. Також зазначає, що вона не підбігала до ОСОБА_3 , а удар прийшовся їй ззаду, коли вона спускалась по сходах. Прийшла до тями вже в лікарні. Як наносили удари іншому потерпілому - вона не пам`ятає. Щодо цивільного позову зазначає, що хоче прибрати шрам, який утворився на губі, тому цивільний позов підтримує повністю.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 27.08.2023 року о 23-10 год. коли він виходив з кафе «Корчма» його ззаду вдарили з ноги в праву сторону обличчя, від чого він втратив свідомість. Хто саме бив - він не бачив. Зазначає, що був один удар ногою в праву сторону, та по його відчуттям удар був саме ногою та ззаду з правого боку, внаслідок чого у нього був розбитий ніс, губа, око (права частина обличчя). Очевидці події, які сиділи поруч з кафе, пояснили йому яким чином його вдарили. На досудовому розслідуванні він надавав покази та був попереджений про кримінальну відповідальність. З обвинуваченим сварки не було. Цивільний позов підтримує.

Представник потерпілих ОСОБА_11 в судовому засіданні просила цивільний позов задовольнити повністю, та врахувати, що обвинувачений завдану шкоду не відшкодував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що 29.08.2023 року о 23-00 год. біля бару «Корчма» в м. Тернівка він сидів на лавочці та бачив як обвинувачений ОСОБА_3 один раз кулаком по обличчю вдарив хлопця, який від удару упав, та вдарив один раз рукою дівчину. Зазначає, що вказаних осіб ОСОБА_3 ногами не бив. Також зазначає, що перед цим дівчина, яка була дуже п`яна, почала кидатись на ОСОБА_3 , який вдарив її у відповідь на такі дії, від чого вона впала та була без свідомості. Також у неї була розбита губа, з якої йшла кров. Потім обвинувачений підійшов до дівчини, а він викликав швидку. Також зазначив, що деякий час між собою спілкувались обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що ввечері приблизно о 23-00 год. в серпні 2023 року, коли закривалось кафе «Корчма», сталась бійка. Він був від місця події на відстані 15-20 метрів, та бачив як деруться люди, втім, хто саме ці люди - він не бачив. Так, він бачив, як хлопець ударив кулаком руки іншого чоловіка в обличчя, а також в обличчя вдарив дівчину. Але він точно не пам`ятає чи рукою був нанесений удар дівчині, та чи бив хлопець ногою осіб. Зазначає, що і чоловік, і дівчина, впали від ударів, та коли впала дівчина - вона розбила голову. Також, у дівчини була розбита губа, а у чоловіка з носу йшла кров.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що подія відбулась ввечері 2023 року по вул. С.Маркова ввечері біля кафе «Корчма» в м. Тернівка. Так, біля лавки стояло дві дівчини, які спілкувались між собою, та він підійшов до них. Потім, ОСОБА_15 почала тягати за волоси ОСОБА_16 , тому він подзвонив ОСОБА_17 , який після цього підійшов та почав з ними спілкуватись. В подальшому відбулась бійка, в ході якої ОСОБА_18 ударив чоловіка рукою. Далі не зрозуміло, що сталось, втім, того, щоб ОСОБА_18 наносив удари чоловіку ногами або його жінці - він не бачив. Також він не бачив, щоб ОСОБА_3 бив жінку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що подія відбулась в останню неділю серпня 2023 року, коли було свято «День шахтаря». Ввечері, коли вона відпочивала в кафе «Корчма» в м. Тернівка, вона зробила зауваження ОСОБА_10 через те, що остання з`ясовувала відносини зі своїм чоловіком. Втім, ОСОБА_10 проявила до неї агресію, оскільки схопила її за волоси та потягнула, від чого вона впала на асфальт. Зазначає, що ОСОБА_3 прохав вибачення у потерпілих.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що подія відбулась в останню неділю серпня 2023 року, коли було свято «День шахтаря». Ввечері після 23-00 год. вони гуляли в кафе «Корчма». Також була присутня ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Так, ОСОБА_10 підійшла до хлопців, а ОСОБА_9 зробила зауваження, та ОСОБА_10 схватила її за волоси та кинула на асфальт, від чого остання заплакала. Після цих подій прийшов ОСОБА_20 , який спочатку підійшов до ОСОБА_9 , а потім - до ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які стояли біля автомобіля, та почав розмовляти з ними. Було темно, втім ОСОБА_3 вдарив спочатку іншого чоловіка, потім вдарив рукою ОСОБА_8 та один удар рукою наніс ОСОБА_10 . Однозначно стверджує, що ОСОБА_3 бив тільки руками потерпілих, а ногами їх не бив.

З витягу з ЄРДР №0000091 від 28.08.2023 року внесені відомості за ч. 1 ст. 125 КК України. (т. 1 а.с. 98)

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.08.2023 року, вбачається, що 27.08.2023 року приблизно о 22-50 год. поблизу кафе «Корчма» в м. Тернівка ОСОБА_10 та її цивільного чоловіка побив невідомий. (т. 1 а.с. 101)

Згідно довідки №9755, виданої КНП «ПЛІЛ» ПМР ОСОБА_10 , вбачається діагноз: ЗЧМТ. СГМ. Забій м/тканин, значна п/п гематома лівої половини обличчя. Забійна рвана рана верхньої губи, проникаюча у переддвір`я порожнини рота. (т. 1 а.с. 108)

Згідно висновку експерта №403 від 22.09.2023 року, проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , вбачається, що згідно довідки з травмпункту №9755 на ім?я ОСОБА_10 , 1996 р.н. виявлені тілесні ушкодження у вигляді значної підшкірної гематоми лівої половини обличчя, забійної, рваної рани верхньої губи. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), який діяв за ударним механізмом, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров?я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день), згідно п.2.3.1. а), п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби У країни» від 17.01.1995 р. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати даті, вказаній в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації на її ім?я, тобто 27.08.2023 року. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , більш вірогідно, було спричинено не менше однієї травмуючої дії. Виставлений діагноз: 3ЧМТ. СГМ - не враховується при оцінці ступеня тяжкості, за умови, що він встановлений на основі суб?єктивних факторів і не підтверджується об?єктивними клінічними даними, згідно примітки п. 4.6. Наказу №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), який діяв по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, не виключена можливість їх утворення за обстави на які вказує потерпіла. (т. 1 а.с. 110-111)

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.09.2023 року, вбачається, що 27.08.2023 року приблизно о 23-10 год. невідома особа, перебуваючи біля кафе-бару «Корчма» по вул. С. Маркова, 7, на ґрунті раптово виниклих неприязне них відносин спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 112)

Згідно довідки №9754, виданої КНП «ПЛІЛ» ПМР ОСОБА_8 , вбачається діагноз: забій м/тканин та садна обличчя та обох губ. (т. 1 а.с. 118)

Згідно висновку експерта №402 від 22.09.2023 року, проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_8 вбачається, що згідно довідки з травмпункту №9754 на ім?я ОСОБА_8 , 1987 р.н. виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя та обох губ. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), який діяв по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби у країни» від 17.01.1995 р. Враховуючі морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати даті, вказаній в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації на його ім?я, тобто 27.08.2023 року. Враховуючі локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , більш вірогідно, було спричинено не менше однієї травмуючої дії. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), який діяв по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. Враховуючі характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, не виключена можливість їх утворення за обставин, на які вказує потерпілий. (т. 1 а.с. 120-121)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2023 року та додатку до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 , вбачається, що останній показав механізм спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Зокрема, 27.08.2023 року приблизно о 23-00 год. ОСОБА_3 наніс один удар кулаком правої руки в область губ ОСОБА_8 та наніс один удар кулаком правої руки в область губ ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 122-125)

Згідно висновку експерта №463-Д від 30.10.2023 року, проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , вбачається, що згідно довідки з травмпункту №9755 на ім?я ОСОБА_10 , 1996 р.н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді значної підшкірної гематоми лівої половини обличчя, забійної, рваної рани верхньої губи. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), який діяв за ударним механізмом, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров?я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день), згідно п.2.3.1. а), п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати даті, вказаній в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації на її ім?я, тобто 27.08.2023 р. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , більш вірогідно, було спричинено не менше однієї травмуючої дії. Виставлений діагноз: ЗЧМТ. СГМ - не враховується при оцінці ступеня тяжкості, за умови, що він встановлений на основі суб?єктивних факторів і не підтверджується об?єктивними клінічними даними, згідно примітки п. 4.6. Наказу №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_10 у вигляді значної підшкірної гематоми лівої половини обличчя, забійної, рваної рани верхньої губи, не виключена можливість їх утворення за обставин та умов, на які вказує свідок, в ході проведення слідчого експерименту за його участю, а саме свідок ОСОБА_12 зазначив, що ОСОБА_21 наніс один удар кулаком правої руки в область губ дівчині ( ОСОБА_10 ), після чого дівчина впала. Тобто механізм утворення тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному свідком ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту за його участю. (т. 1 а.с. 127-128)

Згідно висновку експерта №466-Д від 30.10.2023 року, проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_8 вбачається, що згідно довідки з травмпункту №9754 на ім?я ОСОБА_8 , 1987 р.н. виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя та обох губ. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), який діяв по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати даті, вказаній в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації на його ім?я, тобто 27.08.2023 р. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , більш вірогідно, було спричинено не менше однієї травмуючої дії. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 у вигляді саден обличчя та обох губ, не виключена можливість їх утворення за обставин та умов, на які вказує свідок, в ході проведення слідчого експерименту за його участю, а саме свідок ОСОБА_12 зазначив, що ОСОБА_21 наніс один удар кулаком правої руки в область губ ОСОБА_8 , після чого останній впав Тобто механізм утворення тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному свідком ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту за його участю. (т. 1 а.с. 130-131)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 05.10.2023 року та додатку до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , вбачається, що останній показав механізм спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Зокрема, 27.08.2023 року після 22-30 год. ОСОБА_3 наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи ОСОБА_8 та наніс один удар кулаком правої руки в область губ ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 132-135)

Згідно висновку експерта №464-Д від 30.10.2023 року, проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_10 вбачається, що згідно довідки з травмпункту №9755 на ім?я ОСОБА_10 , 1996 р.н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді значної підшкірної гематоми лівої половини обличчя, забійної, рваної рани верхньої губи. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), який діяв за ударним механізмом, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену. область, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров?я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день), згідно п.2.3.1. а), п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати даті, вказаній в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації на її ім?я, тобто 27.08.2023 року. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , більш вірогідно, було спричинено не менше однієї травмуючої дії. Виставлений діагноз: ЗЧМТ. СГМ - не враховується при оцінці ступеня тяжкості, за умови, що він встановлений на основі суб?єктивних факторів і не підтверджується об?єктивними клінічними даними, згідно примітки п. 4.6. Наказу №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_10 у вигляді значної підшкірної гематоми лівої половини обличчя, забійної, рваної рани верхньої губи, не виключена можливість їх утворення за обставин та умов, на які вказує свідок, в ході проведення слідчого експерименту за його участю, а саме свідок ОСОБА_13 зазначив, що ОСОБА_21 наніс один удар кулаком правої руки в область губ ОСОБА_22 , після чого ОСОБА_15 впала. Тобто механізм утворення тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному свідком ОСОБА_23 в ході проведення слідчого експерименту за його участю. (т. 1 а.с. 137-138)

Згідно висновку експерта №465-Д від 30.10.2023 року, проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_8 вбачається, що згідно довідки з травмпункту №9754 на ім?я ОСОБА_8 , 1987 р.н. виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя та обох губ. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), який діяв по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати даті, вказаній в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації на його ім?я, тобто 27.08.2023 р. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , більш вірогідно, було спричинено не менше однієї травмуючої дії. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 у вигляді саден обличчя та обох губ, не виключена можливість їх утворення за обставин та умов, на які вказує свідок, в ході проведення слідчого експерименту за його участю, а саме свідок ОСОБА_13 зазначив, що ОСОБА_21 наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи ОСОБА_8 , після чого останній впав. Тобто механізм утворення тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному свідком ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту за його участю. (т. 1 а.с. 140-141)

Згідно протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 16.11.2023 року та додатку до нього, свідок ОСОБА_12 впізнає чоловіка на фото №2 віком 18-20 років за загальними рисами обличчя, короткою стрижкою, якого бачив 27.08.2023 року біля кафе-бару «Корчма» - ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 142-146)

Згідно протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.11.2023 року та додатку до нього, свідок ОСОБА_13 впізнає чоловіка на фото №3 віком приблизно 17-20 років за загальними ознаками, короткою стрижкою, середньою статурою, якого бачив 27.08.2023 року біля кафе-бару «Корчма» - ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 147-151)

Постановою дізнавача СД ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 17.11.2023 року, вбачається що правову кваліфікацію кримінального провадження №0000091 змінено з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України. (т. 1 а.с. 152)

З витягу з ЄРДР №0000136 від 17.11.2023 року внесені відомості за ч. 1 ст. 125 КК України. (т. 1 а.с. 153)

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.11.2023 року, вбачається, що 27.08.2023 року приблизно о 23-10 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля кафе-бару «Корчма», розташованого по вул. С.Маркова, на ґрунті раптово виниклих неприязне них відносин спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 156)

Постановою прокурора Павлоградської окружної прокуратури від 20.11.2023 року, кримінальне провадження №0000091 та кримінальне провадження №0000136 в одне провадження та присвоєно єдиний номер кримінального провадження №0000091. (т. 1 а.с. 157)

Суд не приймає посилання сторони захисту, що обвинувачений діяв в стані необхідної оборони та стану крайньої необхідності з наступних підстав.

Відтак, поведінка обвинуваченого та потерпілих під час конфлікту, тяжкість отриманих потерпілими тілесних ушкоджень, їх локалізація та кількість, спосіб їх завдання, а також відсутність даних про наявність конфлікту обвинуваченого з потерпілим до безпосередньої події, та відсутність такої небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб на час події, свідчать про те, що обвинувачений не відчував реальної загрози з боку потерпілих на час події, і спростовують версію сторони захисту про те, що потерпілі спровокували обвинуваченого на вчинення протиправних дій на його адресу і останній був вимушений захищати ОСОБА_9 від противоправних дій потерпілих, а відтак свідчать про наявність в діях обвинуваченого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .

Також, суд вважає, що показання допитаних у судовому засіданні свідків та дослідженні докази у справі спростовують показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в частині, що обвинувачений одразу прийшовши до кафе бару «Корчма» без з`ясування будь-яких обставин наніс один удар ногою ззаду ОСОБА_8 , а потім один удар ногою ззаду ОСОБА_10 . Так, допитані свідки підтверджують версію сторони захисту, що обвинувачений спершу підійшов до потерпілих та почав спілкуватися, після чого наніс один удар правою рукою ОСОБА_8 , а потім один удар рукою ОСОБА_10 .

Суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи вищезазначені докази, суд приходить висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти однозначного висновку про те, що вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 125 КК України, поза розумним сумнівом доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з подальшими змінами та доповненнями, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним», а у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що він винний в умисному легкому тілесному ушкодженні, та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, а також в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України.

Дослідженням особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем навчання та місцем проживання, виховується в багатодітній родині, має задовільні умови проживання та забезпечений базовими потребами, в родині добрі взаємостосунки, ніколи не перебував на обліку в службі у справах дітей.

Крім того, із досудової доповіді про обвинуваченого, підготовленої Павлоградським районним відділом філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України від 13.03.2024 року, встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Проживає з матір`ю, вітчимом, молодшими сестрою та братом, з якими має добрі відносини, скарг на нього не надходило. Навчається в ТПГЛ, де зарекомендував себе позитивно. Хронічних захворювань не має, фізично розвинений. Має позитивне оточення спілкування. Під час спілкування ОСОБА_3 показав себе як спокійна, урівноважена, ввічлива та дуже дисциплінована людина. Щодо скоєного шкодує, та розуміє, що це погано, але він завжди приходить на допомогу людям, які йому не байдужі, оскільки в цій ситуації захищав колишню дівчину, яку побили. Орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Щодо наявності щирого каяття неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, з огляду на ставлення винної особи до вчиненого нею злочину означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Вказана позиція зазначена в Постанові ККС ВС від 25.02.2021 року у справі № 455/1364/19.

Відтак, суд вважає, що факт визнання вини в даному конкретному випадку, з урахуванням посилання сторони захисту щодо того, що ОСОБА_3 не відшкодував завдану шкоду, не може свідчити про відсутність щирого каяття, оскільки обвинувачений жодним чином не заперечував факту завдання потерпілим ударів, та зазначав, що вказані дії були спричинені конфліктом, який трапився 27.08.2023 року між його дівчиною ОСОБА_9 та потерпілими.

При цьому обвинувачений також розкаюється щодо вчиненого правопорушення, та розповів, за яких обставин та яким чином завдавав потерпілим ударів, нанесення яких не спростовується дослідженим в судовому засіданні доказам.

Відтак, суд вважає, що у ОСОБА_3 наявне щире каяття, яке виразилось у негативній оцінці обвинуваченим скоєного ним злочину, наданні правдивих показань та щирому висловлюванні жалю про вчинене.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , з урахуванням характеру, тривалості і обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, та з урахуванням досудової доповіді про обвинуваченого, суд вважає, що для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень йому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1, 2 ст. 125 КК України, але не в максимальній межі, та у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Призначене судом покарання з урахуванням наявності у неповнолітнього обвинуваченого соціальних зв`язків, характеру, тривалості і обставин вчинення злочину, його наслідків, а також обставин, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , думки представника потерпілих та потерпілих, в межах санкції статей обвинувачення є законним, справедливим, та воно сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень.

Питання заявленого цивільного позову про відшкодування моральної шкоди суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом враховано також практику Європейського суду з прав людини, який зазначав, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При цьому, при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню суд також враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц стосовно того, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватись принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до ст.1167 ЦК під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести у рішенні відповідні мотиви.

П. 1 ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіював шкоди тощо).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, у тому числі стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступеня зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості (постанова Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 709/1173/17).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить предмет оціночної діяльності суду та визначається залежно від визначених ЦК критеріїв з урахуванням вимог розумності та справедливості (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 572/3209/17).

Як зазначив Верховний суд, ч.3 ст.23 ЦК встановлено, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Суд погоджується, що внаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, потерпілі перенесли моральні страждання.

Так, кримінальним правопорушенням, потерпілій ОСОБА_10 , було завдано моральної шкоди, у вигляді моральних страждань, які призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, утворення шраму на обличчі, появи комплексів з приводу цього та необхідністю усунення естетичного дефекту, негативного самопочуття, сильного душевного хвилювання, яке вона пережила та переживає до теперішнього часу.

Також, кримінальним правопорушенням, потерпілому ОСОБА_8 , було завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, яких він зазнав у зв?язку з тілесним ушкодженнями на обличчі, що призвело до появи комплексів, негативного самопочуття, сильного душевного хвилювання та моральних страждань.

Однак, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 і шкодою, заподіяною потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_24 в результаті цих дій, характер немайнових втрат, які вони понесли, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди, яка заявлена потерпілим є занадто завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань потерпілих.

При цьому суд також враховує, що дії ОСОБА_3 стали наслідком віктимної поведінки потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , що виразилось у діях останніх щодо ОСОБА_9 (дівчини обвинуваченого ОСОБА_3 ), що мало наслідком конфлікт між вказаними особами, який трапився 27.08.2023 року.

Тому з врахуванням встановлених обставин, при яких з вини неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 . потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, відповідно глибини її страждань внаслідок фізичного болю, зумовленого ударом в обличчя, та отриманих наслідків, зокрема у вигляді утворення шраму на обличчі, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 щодо відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково.

Також, з врахуванням встановлених обставин, при яких з вини неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, відповідно глибини його моральних страждань внаслідок фізичного болю, зумовленого ударом в обличчя, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 щодо відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково.

Суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_8 необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а на користь потерпілої ОСОБА_10 необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Саме такий розмір моральної шкоди є достатнім та співмірним з вчиненими неправомірними діями ОСОБА_3 відносно потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_24 .

Клопотань про застосування запобіжного заходу не заявлено.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати неповнолітнього ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді штрафу, що становить 1020 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_10 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 20 000 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити неповнолітньому обвинувачену, законному представнику та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1