Провадження №: 1-кс/755/2694/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2024 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002253 від 21.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в:

слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за №0002253 від 21.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивовано тим, СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві розслідується кримінальне провадження за №0002253 від 21.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, в ході кого було встановлено, що ОСОБА_5 займається незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

30.07.2024 ОСОБА_5 було затримано в порядку ч.1 ст. 208 КПК України.

31.07.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Санкція ч.3 ст. 332 КК України передбачена покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на частки квартири що перебуває у власності ОСОБА_5 , та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.01.2019 року.

У судове засідання слідча подала заяву про розгляд клопотання без його участі, просила задовольнити клопотання в повному обсязі з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши прокурора та слідчої, прийшов до наступного.

СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві здійснюється під процесуальним керівництвом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002253 від 21.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт на майно накладається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна -, а саме: частку квартиру АДРЕСА_2 , із забороною розпорядження та відчуження, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя: