н/п 1-кс/766/5769/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив: застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У разі задоволення вказаного клопотання, прошу на період досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово залишити утримувати в умовах СІЗО м. Миколаєва.

Клопотання мотивовано тим, що 24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України на 30 діб та який 20.03.2022 Законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-IX (реєстр. №7168) продовжено на 30 діб до 25.04.2022. Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України № 259/2022 та продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 30 діб. Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Законом України № 2500-ІХ затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, до 21 листопада 2022 року. Законом України 2738-IX від 16.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України № 575/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, до 19 лютого 2023 року. Законом України № 2738-ІХ від 16.02.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України № 575/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 години 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, до 20 травня 2023 року, Закон України №3058-IX (раніше законопроєкт №9260) "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні ". Згідно з яким строк дії воєнного стану продовжено з 20 травня 2023 року на 90 діб, Указ Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 26 липня 2024 року близько 15 години 10 хвилин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, діючи в умовах воєнного стану та цілком усвідомлюючи цю обставину, яка суттєво підвищувала суспільну небезпечність його діяння, знаходячись на відкритій ділянці місцевості, розташованої неподалік від будинку АДРЕСА_1 , незаконно, відкрито для потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом ривку заволодів мобільним телефоном торговельної марки «Motorola» моделі «E7 Power 4/64 Gb», вартістю 3500 гривень, який знаходився в руці потерпілої, одразу після чого ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину з викраденим майном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальні збитки на суму 3500 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме, у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому вчиненому в умовах воєнного стану.

27.07.2024 о 11.30 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27.07.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повністю підтверджується наступними доказами отриманими під час досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події від 26.07.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 27.07.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_7 від 27.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.07.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 27.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.07.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 27.07.2024; протоколом огляду від 27.07.2024 під час якого свідок ОСОБА_10 добровільно видав мобільний телефон марки Моторола; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.07.2024, під час чого у затриманого ОСОБА_4 вилучено футболку червоного кольору та шорти синього кольору.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п.1 підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний усвідомлює можливість призначення покарання у разі визнання його винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинений тяжкого злочину, враховуючи що міра покарання яка йому загрожує передбачає реальне позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Також у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, не має офіційного місця роботи, що також підтверджує що він може ухилятись від слідства чи суду.

п. 3 підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків, так як, він проживає з ними в одному населеному пункті та вони йому особисто відомі.

п. 5 підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 розуміючи обставину, що потерпіла є особою похилого віку та не зможе чинити спротиву, використовуючу фізичну перевагу, цинічно та нехтуючи загально визнаними нормами моралі, вирвав з її рук мобільний телефон, крім цього підозрюваний не має офіційного місця роботи та відсутні відомості про законне джерело доходу що може свідчити про те, що останній з метою свого фінансового забезпечення, може вчинити інший аналогічний тяжкий злочин, чи інше тяжке або особливо тяжке кримінальне правопорушення.

Враховуючи положення ст. 178 КПК України (вагомість доказів в провадженні, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, репутацію особи), з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного вважаю, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання ним встановлених судом процесуальних обов`язків та запобігти наведеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний пояснив, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживає там у зв`язку із численними обстрілами. Фактично проживає у своєї нареченої за адресою: АДРЕСА_3 . Офіційно не працевлаштований, має нестабільний дохід від виконання будівельних робіт по найму. Свою причетність до викрадення мобільного телефону не заперечує, пояснює це відсутність грошей на той час. Просив не застосовувати до нього тримання під вартою, оскільки його наречена є інвалідом ІІ групи і не зможе сама себе утримувати.

Захисник просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У відповідності із ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності із ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором...

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 27.07.2024 року об 11.30 год. ОСОБА_4 був затриманий в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

27.07.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

29.07.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 26.07.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 27.07.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_7 від 27.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.07.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 27.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.07.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 27.07.2024; протоколом огляду від 27.07.2024 під час якого свідок ОСОБА_10 добровільно видав мобільний телефон марки Моторола; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.07.2024, під час чого у затриманого ОСОБА_4 вилучено футболку червоного кольору та шорти синього кольору.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, офіційно непрацевлаштований та не має законного джерела доходу, що свідчить про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, підозрюваний не має зареєстрованого місця проживання, сім`ї, утриманців, що свідчить про слабкість його соціальних зв`язків, і беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доказів існування інших ризиків прокурором не надано.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що можливість переховування підозрюваного на даний час є лише ризиком, оскільки під час розгляду клопотання та дослідження доказів, що до нього долучені, слідчим суддею не було встановлено, що ОСОБА_4 допускав неявки на виклик слідчого чи суду. Разом з тим, щодо вказаного ризику слід зауважити, що на даний час в Україні діє воєнний стан, у виїздах з міст та областей розміщені блок-пости на яких здійснюється контроль переміщення осіб, що мінімізує ризики втечі.

Доказів існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу прокурором не надано. Так, підозрюваний визнає свою причетність до злочину, в якому підозрюється, надавав визнавальні покази, вказав, кому він продав викрадений телефон, який в подальшому був вилучений.

З огляду на викладене, прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, які були встановлені. На думку слідчого судді, до підозрюваного можливо застосувати такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання зпокладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказаний запобіжний захід здатен запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000925 та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися з м. Херсона без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Встановити строк дії обов`язків до 27.09.2024 року.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддяОСОБА_1