ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1900/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0003617 від 22.08.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березна

Володарського району Київської області, громадянина України,

який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 29 серпня 2024 року.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 21 серпня 2024 року, приблизно о 16 год. 55 хв., знаходячись на АДРЕСА_2 , помітив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка йшла вулицею тримаючи в руках жіночу сумочку, після чого у ОСОБА_7 виник кримінально протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свої кримінально-протиправні наміри, направлені на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , підійшовши ззаду до ОСОБА_5 , шляхом ривка вихопив з рук ОСОБА_5 жіночу сумку чорного кольору (яка матеріальної цінності для останньої не становить), в якій знаходився мобільний телефон Samsung Galaxy A32, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 5 279,63 грн.

У подальшому, ОСОБА_7 не зважаючи на присутність потерпілої, яка усвідомлювала відкритий характер викрадення її майна, разом з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріального збитку потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 5 279,63 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе за ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 21 серпня 2024 року, приблизно о 16 год. 55 хв., знаходячись на АДРЕСА_2 , помітив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка йшла вулицею тримаючи в руках жіночу сумочку, після чого у нього виник кримінально протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свої кримінально-протиправні наміри, направлені на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшовши ззаду до ОСОБА_5 , шляхом ривка вихопив з рук ОСОБА_5 жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон Samsung Galaxy A32, вартістю 5 279,63 грн. У подальшому, не зважаючи на присутність потерпілої, яка усвідомлювала відкритий характер викрадення її майна, разом з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріального збитку потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 5 279,63 грн. Про вчинене щиро шкодує.

Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює офіційно кухарем ресторану, з середньо-спеціальною освітою, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання тощо.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину - це ті обставини, які встановлені органом досудового розслідування й вказані в обвинувальному акті, та з якими у свою чергу погоджується суд.

Водночас під час судового розгляду були встановлені й інші обставини, а саме примирення з потерпілою, яка його вибачила та під час свого допиту, який вона надала незважаючи на встановлений порядок судового розгляду за ч. 3 ст. 349 КПК України та просила суд не позбавляти останнього волі, а також збіг тяжких особистих, сімейних обставин, внаслідок яких обвинувачений залишився без житла, із борговими зобов`язаннями, які він був зобов`язаний погасити у день вчинення цього кримінального правопорушення, що і було підставою до його вчинення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом з тим, суд, з урахуванням ступеня тяжкості цього кримінального правопорушення, а саме, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, особи ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, офіційно працює, водночас щиро розкаюється у вчиненому, готовий нести покарання, активно сприяв розкриттю злочину, примирився з потерпілою.

Вказані обставини, які пом`якшують покарання, у своїй сукупності, а саме повного визнання вини, що дало суду підстави до проведення судового розгляду у порядку ч. 3 ст. 349 КК України, щирого розкаяння у вчиненому, активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, що підтвердила сторона обвинувачення під час судового розгляду та про що вказано в обвинувальному акті, примирення з потерпілою, збіг тяжких сімейних обставин та водночас відсутності обставин, які обтяжують покарання, є тими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і є достатніми для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання за злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

Разом з тим, суд, оцінюючи дані про особу обвинуваченого, який вчинив цей злочин через скрутне матеріальне становище, в якому на той момент опинився, враховуючи позицію потерпілої особи, яка відмовилась заявляти цивільний позов та просила не призначати обвинуваченому покарання до реального відбування, його соціальні зв`язки та те, що працевлаштований, у сукупності свідчить про відсутність його потенційної небезпечності для суспільства.

За таких обставин суд не вбачає, що останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства, не є небезпечним для суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання, тому суд вважає можливим застосування положень статей 75, 76 КК України.

Під час досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілою не заявлено. Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Під час досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: сумка, сорочка, кросівки, джинсові шорти, що поміщені до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, повернути обвинуваченому як власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8