Провадження по справі № 1-кс/752/8887/24
У Х В А Л А

іменем України

"13" листопада 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000838 від 16.07.2024

за участю представника власника майна - ОСОБА_3 ,

власника майна - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

встановив:

09.11.2024 до провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_6 про скасування арешту, накладеного у кримінальному провадженні №0000838 від 16.07.2024 ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2024 на майно, яке було вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання представник зазначив, що вилучене майно є особистою колекцією ОСОБА_6 , яку він відкрито збирав, зокрема купував на аукціонах протягом 30 років, тобто є законним власником майна. Речі, які вилучили за наслідками обшуку, здебільшого відносіться до історії інших країни світу та не несуть будь-якої історичної цінності для України.

З моменту арешту пройшло більше 2 місяців. Між тим, органом досудового розслідування не доведено, що ОСОБА_6 воно було здобуте злочинним шляхом в ході незаконних розкопок, як про це було вказано у обґрунтування проведеного арешту. Підозру ОСОБА_6 не пред`явлено.

Вважає, що обшук проведено безпідставно у незаконний спосіб. Так були порушені правила вилучення виявлених предметів. Зокрема всі предмети (2945 одиниць) були вилучені та поміщені у 18 коробок, при цьому вони не сфотографовані, належним чином не описані, між тим як кожна річ є унікальною, має величезне історичне значення, суттєву матеріальну цінність.

В судовому засіданні представник клопотання підтримав. Надав пояснення, аналогічні тим, що викладеним у клопотанні. Також вказував, що слідчий ОСОБА_7 , який безпосередньо проводив обшук, не мав повноважень у даному провадженні. Окрім того, зауважив, що в ухвалі слідчого суддів про арешт майна не вказано які існували ризики для накладання арешту. Його довірителя незаконно позбавили майна, оскільки підстави для досудового розслідування за ч. 4 ст. 298 КК України відсутні. З моменту проведення обшуку його довірителю не повідомлено про підозру.

ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що вилучені у нього предмети є предметами культурної спадщини та мають велику історичну цінність. Він є професійним фахівцем, здійснює приватну консультативну діяльність у галузі дослідження пам`яток історії та антикваріату, а також займається науковою діяльність. На протязі 30 років збирав особисту колекцію предметів, які є історичними пам`ятками. Вилучені у нього предмети є його особистою власністю, яка набута ним у законній спосіб, принаймі доказів зворотного не надано. Він купував предмети відкрито на аукціонах, у інших колекціонерів, на ринках тощо. Ще його батько починав збирати колекцію. Вважає, що обшук із вилученням відбувалися незаконно. Так всі предмети не описані, не сфотографовані. Все було поміщено у коробки. Не заперечив, що під час обшуку був присутнім адвокат. Експертів для оцінки та визначення часу та країни походження вилучених у нього історичних пам`яток в Україні нема. Просив скасувати арешт та повернути йому майно.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Вказав на те, що досудове розслідування ще триває та проводяться слідчі (розшукові) дії. Зокрема 16.09.2024 призначена судово-мистецтвознавча експертиза. Вилучені за наслідками проведення обшуку предмети, визнані речовими доказами, направлені на проведення дослідження на предмет того, чи мають вони культурну цінність. Підстави для арешту не відпали. Законність арешту також була предметом судового розгляду апеляційної інстанції, та ухвалою Київського апеляційного суду від 23.10.2024 апеляційна скарга представника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2024 залишена без задоволення. Також прокурор надав акт № 123 від 27.08.2024 відповідно до якого представник Національного музею історії України приняла на відповідальне зберігання речові докази у даному кримінальному провадженні.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього документи, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Так слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000838 від 16.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 298 КК України.

15.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2024 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 298 КК України, відшукання речей та документів, а саме: пам`яток археології й об`єктів археологічної спадщини національного та місцевого значення, що перебувають під охороною держави, а також рухомих культурних цінностей (археологічних предметів), що походять із об`єктів археологічної спадщини тощо проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . За наслідками ошуку виявлено та вилучено предмети та речі, які мали зовнішні ознаки тих, що відшукувались органом досудового розслідування, та ухвалою слідчого судді від 22.08.2024 на них накладений арешт з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано

Накладаючи арешт, слідчий суддя виходив з того, що речі та предмети, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 , відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити на собі сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, що могли бути об`єктом кримінально протиправних дій, зокрема й набуті кримінально протиправним шляхом.

Також слідчий суддя виходив з того, що метою арешту майна, яке вилучено за наслідками проведеного обшуку, було його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України. Слідчий суддя вважав доведеним ризик знищення, приховування, спотворення майна, вилученого за наслідками проведеного ошуку, з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності.

За змістом клопотання представник власника майна посилається на те, що слідчий суддя під час вирішення питання про накладання арешту, не перевірив наявність доказів, які б вказували на вчинення злочину, яке розслідується у даному провадженні, та незаконно позбавив ОСОБА_6 права власності на належне йому майно, яке він набув законним шляхом.

Між тим, відповідна оцінка була надана як під час вирішення питання про надання дозволу на проведення обшуку, так і під час арешту виявленого та вилученого майна, про що вказано в ухвалах слідчого судді. Норми КПК України не передбачають, що на даній стадії в ухвалі слідчого судді повинна викладатися оцінка доказам, які додані до клопотання.

Так, накладаючи арешт на майно, яке вилучене за наслідками обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з того, що слідчий та прокурор, відповідно до вимог п.1) ч.3 ст. 132 КПК України, довели, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 298 КК України, а майно, яке було виявлено та вилучено за місцем проживання ОСОБА_6 , могло бути набутим останнім в результаті вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення. Обставини, за яких відбулося таке заволодіння, встановлюються під час досудового розслідування.

Доводи ОСОБА_6 та його представника про те, що вилучене майно набуто законним шляхом, не є предметом розгляду у даному провадженні, зокрема й з тих підстав, що це не є безумовною підставою для визнання арешту необґрунтованим. Крім того, доказів у доведення вказаних тверджень щодо законності набуття права власності на майно, ОСОБА_6 та його представником не надано.

Доводи щодо відсутності повноважень у слідчого ОСОБА_7 суд відхиляє, оскільки за наслідками дослідження в судовому засіданні провадження №1-кс/752/6829/24, в якому був накладений арешт, встановлено, що до клопотання додана копія постанови про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні, відповідно до якої слідчий ОСОБА_7 був включений до складу групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000838, зокрема й на момент проведення такої слідчої дії як обшук. Крім того, в ухвалі слідчого судді дозвіл на проведення обшуку був наданий також слідчим, що включені до складу групи слідчих у вказаному провадженні.

Також суд відхиляє доводи представника потерпілого, щодо порушення порядку вилучення речей, оскільки вони були вилучені та опечатані із завіренням таких дій особами, що приймали участь під час обшуку, що також відповідало вимогам ч.5 ст. 237 КПК України. Зокрема ОСОБА_6 та його представником, що вбачалось з протоколу обшуку.

Слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, за наслідками розгляду клопотання, доводи представника власника майна ОСОБА_3 про те, що арешт накладено необґрунтовано, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, оскільки арешт на майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, та наявні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу. Окрім того, доводи представника власника майна вже були предметом судового розгляду та були відкинуті судом, про що постановлені відповідні судові рішення.

Таким чином, арешт накладено обґрунтовано, підстав вважати, що необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на даний час відпала - власником майна та його представником не доведені.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.98, 170, 174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

відмовити ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , у задоволенні клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000838 від 16.07.2024.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та окремому оскарженню не підлягає

Повний тест ухвали буде оголошено 18.11.2024 о 17 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1