Справа № 676/7793/24
Провадження № 1-кс/676/2021/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Кам'янець-Подільський

Слідчий суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_3 з клопотанням в порядку статті 206 КПК України, в якому зазначає, що 14.11.2024 ОСОБА_3 прибув за повісткою, яка надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У 2024 році ОСОБА_3 пройдено ВЛК, відповідно до постанови якої його визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_5, ВНВНЗ, навчальних центрах,, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Станом на 15.00 год. 14.11.2024 ОСОБА_3 вважає, що незаконно утримується у ІНФОРМАЦІЯ_2 , посадові особи якого не представляються та посвідчення для ознайомлення не надають, психологічним впливом, примусом зобов`язують ОСОБА_3 підписати контракт про службу у Збройних Силах України, жодного документа, мобілізаційного розпорядження чи наказу про призов ОСОБА_3 не було йому вручено. Таким чином, вважає, що ОСОБА_3 позбавлено свободи та незаконно утримано у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посилаючись на положення статей 3, 29 Конституції України, статей 3, 20 Закону України «Про попереднє ув`язнення» зазначає, що ОСОБА_3 незаконно утримується у ІНФОРМАЦІЯ_2 та досі перебуває у приміщені без наявних до того підстав. Просить допитати як свідка дружину ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , зобов`язати керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 доставити ОСОБА_3 для з`ясування фактичних обставин справи та постановити ухвалу, якою негайно звільнити ОСОБА_3 , 1973 р. н., який знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання за вказаним клопотанням, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно із частиною 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до положень чинного КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями частини 3 статті 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з частиною 1 статті 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до частини 3 статті 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Статтею 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, з аналізу положень частини 1 статті 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням в порядку статті 206 КПК України в інтересах ОСОБА_3 адвокат просить звільнити його з ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він утримується там незаконно.

Відповідно до частини 2 статті 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу вище наведених норм законодавства можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України та стаття 206 КПК України регламентують відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Із клопотання адвоката не вбачається, що правовідносини виходять із норм КПК України, при цьому, до заяви не долучено жодних доказів того, що громадянина ОСОБА_3 незаконно затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4, та тих обставин, що останній незаконно утримується на території військової частини.

Разом з тим, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини 2 статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації, в тому числі на території Хмельницької області.

При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України , Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної НОМЕР_1 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Виходячи з обставин, викладених у клопотанні, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою, а твердження адвоката про його незаконне позбавлення свободи не відповідає дійсності, є явно надуманим та таким, що перешкоджає здійсненню призову громадян на військову службу під час мобілізації, оскільки призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість, гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Станом на 15 листопада 2024 року слідчому судді не надано відомості про зареєстровані кримінальні провадження відносно ОСОБА_3 , останній під вартою не перебуває, повідомлення про підозри у вчинені кримінальних правопорушень йому не здійснено.

Розгляд скарг на дії посадових осіб щодо мобілізації належить до компетенції адміністративного суду.

Таким чином, вимоги клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України

Враховуючи викладене, відсутні підстави для відкриття провадження за вказаним клопотанням.

Керуючись статтями 206, 304 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1