Справа № 308/1592/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000152 від 23.01.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 194 КК України про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000152 від 23.01.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 194 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають об`єднані матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 23.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений слідством час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на організацію умисного знищення чужого майна, шляхом вибуху, а саме майна потерпілого ОСОБА_5 .

В подальшому на виконання свого злочинного умислу на початку січня 2024 року ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, маючи на меті пошкодження майна шляхом вибуху, підшукував безпосереднього виконавця вчинення даного злочину, в ході чого під час зустрічі з громадянином ОСОБА_6 , запропонував останньому здійснити закидання вибухового пристрою на подвір`я потерпілого за адресою : АДРЕСА_1 , за грошову винагороду у розмірі 500 доларів США нащо ОСОБА_6 , відмовився, та в подальшому знову пропонував ОСОБА_6 , здійснити закидання вибухового пристрою за грошову винагороду у розмірі 1000 доларів США нащо останній відмовився.

Надалі на виконання єдиного злочинного умислу ОСОБА_4 , з метою подальшого відшукування безпосереднього виконавця вчинення злочину, залучив для здійснення злочинної діяльності ОСОБА_7 , який в свою чергу запропонував ОСОБА_8 здійснити закидання вибухового пристрою на подвір`я потерпілого за адресою АДРЕСА_1 , за грошову винагороду у розмірі 500 доларів США, нащо ОСОБА_8 погодився.

Після чого, ОСОБА_8 попередньо отримавши вибуховий пристрій гранату, яку ОСОБА_7 залишив в обумовленому місці, 23.01.2024 приблизно о 03:55 год., знаходячись біля житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 діючи з прямим умислом на пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті пошкодження майна шляхом вибуху, витягнув з кишені бойову гранату та витягнувши чеку, кинув вказану бойову гранату на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , в результаті чого відбувся вибух, яким було пошкоджено чуже майно, а саме фасад будинку, забору, бруківку, лакофарбове покриття задніх частин кузовів автомобілів «Мерседес Бенс Gls» д.н.з. НОМЕР_1 та д.н.з НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив останнім матеріальної шкоди на суму 31059,8 гривень.

Прокурор зазначає, що 27.06.2024 о 15:10 год. ОСОБА_4 , затримано у порядку п. 6 ч.1 ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Під час затримання ОСОБА_4 перебував в автомобілі марки «Porsche», д.н.з. НОМЕР_3 , який був залишений на узбіччі дороги біля будинку АДРЕСА_2 , після чого поверхнево оглянутий і вилучений та поміщений на спеціальному майданчику ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Мукачево, вул. Об`їзна, б/н.

У зв`язку з чим, виникла необхідність у проведенні обшуку в автомобілі марки «Porsche», д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_4 , так як, в автомобілі можуть бути виявлені інші мобільні засоби зв`язку, записники або заборонені в обігу речі, якими можливо довести причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор зазначає, що 27.06.2024, проведеним оглядом місця події біля будинку АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено автомобіль марки «Porsche», д.н.з. НОМЕР_3 та ключі до нього, який поміщено на спеціальному майданчику ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Мукачево, вул. Об`їзна, б/н, яким користується підозрюваний ОСОБА_4 , проникнення в який не здійснювалось.

28.06.2024 слідим СУ ГУ НП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_10 вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000152 від 23.01.2024, про що винесено відповідну постанову.

У зв`язку з чим, виникає необхідність у арешті вилученого транспортного засобу «Porsche», д.н.з. НОМЕР_3 , з метою проведення детального огляду на предмет виявлення схованок та інших тайників, де можуть зберігатись речі або документи, потребує утримання автомобіля на спец майданчику ГУНП в Закарпатській області.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу - «Porsche», д.н.з. НОМЕР_3 , власником автомобіля є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор зазначає, що вищевказане майно відповідно до статті 98 КПК України є речовим доказом даного кримінального провадження, а тому в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на вилучене майно.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані речі є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Позиція сторін :

В судове засідання прокурор не з`явився. Подав до суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує та просить задоволити.,

Власник майна ОСОБА_11 в призначене судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник власника майна ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 в призначене судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд клопотання без участі власника майна та її представника. Проти задоволення клопотання заперечила в повному обсязі, зазначила, що майно не відповідає меті, передбаченій ч.2 ст. 170 КПК України. Зазначила, що 17.07.2024 року був проведений обшук даного автомобіля, в якому нічого не виявлено. З огляду на викладене просила відмовити в задоволенні даного клопотання.

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 23.01.2024 року внесені до ЄРДР за №0000152, попередня правова кваліфікація ч. 2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України.

27.06.2024 під час огляду огляду місця події за адресою: біля будинку АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено автомобіль марки «Porsche», д.н.з. НОМЕР_3 та ключі до нього, який поміщено на спеціальному майданчику ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Мукачево, вул. Об`їзна, б/н, яким користується підозрюваний ОСОБА_4 , проникнення в який не здійснювалось.

Постановою т.в.о. слідчого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області від 28.06.2024 року ОСОБА_10 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні автомобіль марки «Porsche», д.н.з. НОМЕР_3 та ключі до нього, який було виявлено та вилучено 27.06.2024, під час проведення огляду місця події за адресою: біля будинку АДРЕСА_2 , визнано речовими доказами.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

З наданих матеріалів, які перебувають на розгляді у слідчого судді, вбачається, що прокурором у клопотанні про арешт майна не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

В клопотані прокурор вказує, що згідно реєстраційної картки транспортного засобу - власником автомобіля «Porsche», д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас докази на підтвердження доводів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання не долучено до клопотання в порушення вимог ч. 2 ст.171 КПК України, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати не долучено.

З наданих копій матеріалів кримінального провадження, доданих до клопотання вбачається, що у даному кримінальному провадженні майно, на яке прокурор просить накласти арешт є майном особи, яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, а тому є майном третьої особи.

При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Вказане на переконання слідчого судді, свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного , слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-172, 372,395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000152 від 23.01.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 194 КК України про накладення арешту на майно - повернути прокурору Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_13 для усунення зазначених недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1