Справа № 180/1692/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника МВД у справах ОСОБА_4 ,

неповнолітніх

представника служби в справах дітей ОСОБА_5 ,

дітей

законного представника неповнолітнього

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування до неповнолітнього:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Марганець Дніпропетровської області, громадянин України, учень 8 класу КЗО «Марганецький навчально-реабілітаційний центр» ДОР», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру.

В судовому засіданні встановлено обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, що викладенні в клопотанні, а саме: 18.04.2024 року приблизно о 18 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись біля будівлі автовокзалу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , заволодів гаманцем чорного кольору, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє, в якому знаходилась банківська картка «monobank» № НОМЕР_1 , яка оформлена на ім`я ОСОБА_10 та є офіційним документом, що надає доступ до банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Універсал банк» на ім`я ОСОБА_10 , а також паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , утримуючи при собі банківську картку «monobank» № НОМЕР_1 , а також паспорт громадянина України ІD005794062 на ім`я ОСОБА_10 покинув місце вчинення суспільно небезпечного діяння.

Згідно зі ст.1 Закону України «про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України «про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» вищевказана банківська картка, оформлена на ім`я ОСОБА_10 , є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, яку ОСОБА_6 привласнив та незаконно утримував при собі до 23.04.2024 року.

Таким чином, своїми умисними діями, неповнолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, а саме привласнення офіційного документа та паспорта.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначивши, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України. На момент вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_6 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.3 ст.357 КК України, оскільки станом на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння останньому виповнилося 14 років, а отже відповідно до ч.2 ст.97 КК України до останнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України. З урахуванням характеризуючих особу ОСОБА_6 обставин, а саме: задовільної характеристики за місцем навчання, існування умов для життя і навчання за місцем проживання, наявність можливості у матері утримувати дитину та здійснювати на нього вплив, прокурор вважав за можливе застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру, передбачені п.п. 1,3 ч.3 ст.105 КК України, як такі, що зможуть позитивно вплинути на поведінку останнього та забезпечити його виправлення і упередження вчинення ним нових правопорушень та застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачу неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_7 строком на 1 рік.

Неповнолітій ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, які викладені в клопотанні, у скоєному щиро розкаюється. Просить суд не застосовувати надмірно суворих заходів виховного характеру. Усвідомив, що вчинив суспільно-небезпечні діяння, жалкує за вчинене, винить себе в цьому.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні вважав за можливе застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_6 у виді застереження та передачу неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_7 строком на 1 рік.

Законний представник ОСОБА_6 - його мати ОСОБА_7 не заперечувала проти застосування примусових заходів виховного характеру, запевнила суд, що буде більше уваги приділяти вихованню сина.

Потерпілий надав заяву про розгляд даного клопотання за його відсутністю.

Представник служби у справах дітей Марганецької міської ради і інспектор з ювенальної превенції ОСОБА_11 , заперечень проти клопотання не надали.

Подія та обставини вчинення неповнолітнім ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння повністю підтверджується доказами, дослідженими судом:

- протоколом огляду від 23.04.2024 р.;

-протоколом слідчого експерименту за участю неповнолітнього ОСОБА_6 від 06.08.2004 р..

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в місті Марганці Дніпропетровської область, українець, учень 8 класу КЗО «Марганецький навчально-реабілітаційний центр» ДОР», за місцем мешкання характеризується посередньо, за місцем навчання - посередньо. На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. На обліку в службі у справах дітей виконкому Марганецької міської ради не перебуває. Проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_7 , братом та бабусею.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 499 КПК України за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З підстав, передбачених частиною першою цієї статті, клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру може бути складене і надіслане до суду за умови, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник проти цього не заперечують (ч. 2 ст. 497 КПК України). Під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 497 КПК України).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 р. «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Оцінивши зібрані і перевірені в судовому засіданні докази з точки зору їх достовірності, достатності та допустимості, суд дійшов висновку, що дії неповнолітнього ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 357 КК України, а саме привласнення офіційного документа та паспорта.

Відповідно до ст. 22 КК України, кримінальна відповідальність за ч.3 ст. 357 КК України настає з шістнадцяти років, а отже неповнолітній ОСОБА_6 на момент вчинення вищезазначеного злочину - 18.04.2024 року не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Враховуючи обставини провадження, а також те, що неповнолітній ОСОБА_6 вперше вчинив суспільно небезпечне діяння, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, задовльно характеризується за місцем проживання, посередньо характеризується за місцем навчання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає за можливе застосувати до останнього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері терміном на 1 рік.

Визначаючи строк застосування примусових заходів виховного характеру, суд вважає за можливе встановити такий строк до 10 вересня 2025 року.

Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.

Позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 97,105 КК України, ст.ст. 371- 372, 395, 497 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наслідки його дій, оголосити осуд за ці дії, попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки за вчинення суспільно небезпечного діяння або злочину.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1