Справа № 462/5773/24
провадження 1-кс/462/1335/24
У Х В А Л А

17 липня 2024 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 03.07.2024 року,

встановив:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 поштовим зв?язком звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, яка надійшла до суду 15.07.2024 року, в якій просить зобов`язати уповноважену особу ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст.383 КК України, викладені у заяві ОСОБА_5 від 03.07.2024 року.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 03.07.2024 року ОСОБА_3 звернувся до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України. Однак, всупереч вимогам ст.214 КПК України дані відомості не внесені в ЄРДР, що вказує на неправомірну бездіяльність ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Однак, адвокат ОСОБА_4 , який звернувся зі скаргою, не з`явився для розгляду скарги у судове засідання, яке було призначене на 17.07.2024 року, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги, при цьому подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, а відтак, з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя, слідчий суддя вважав за можливе розглянути скаргу без його участі.

ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду скарги, не забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.

Реалізація вказаних завдань здійснюється, з-поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.

В силу ч.1 ст.9 КПК на керівника органу досудового розслідування, слідчого покладений обов`язок неухильно додержуватись вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №139 від 06.04.2016 року, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Крім цього, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року у справі №556/450/18.

Таким чином, системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені вагомі фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов?язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як встановлено в судовому засіданні, 03.07.2024 року ОСОБА_3 звернувся до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області із заявою, датованою 30.06.2024 року, яка містить виклад обставин, що, на думку заявника, свідчать про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексу.

Згідно п.4 ч.1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, відповідно до загальних засад кримінального провадження та основних засад судочинства, закріплених у законі, сторони в судовому провадженні за даною скаргою, в тому числі ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, повинні самостійно обґрунтувати у судовому засіданні правову позицію. Крім того, до суду має бути подано докази на підтвердження обставин, викладених у скарзі, чи в заперечення проти скарги, та доведено їх переконливість перед судом.

Дослідженням представлених суду ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області матеріалів за заявою ОСОБА_3 датованої 30.06.2024 року і зареєстрованої ІТС ІПНП 03.07.2024 року за №10773, встановлено, що вказана заява не була розглянута уповноваженою особою СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України, а 03.07.2024 року згідно листа начальника СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 матеріали ІТС ІПНП №10773 від 03.07.2024 року були скеровані начальнику ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 для їх розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року, положенням про порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події в системі Міністерства внутрішніх справ України або в порядку визначеному Розділом ІV Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, як встановлено, відомості за заявою ОСОБА_3 , датованої 30.06.2024 року і зареєстрованої ІТС ІПНП 03.07.2024 року за №10773, в ЄРДР не внесено.

Разом з тим, аналіз заяви ОСОБА_3 дає підстави для висновку, що така за своїм змістом є заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, в розумінні ч.1 ст.214 КПК України, оскільки містить обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відтак відомості, викладені в такій, згідно вимог ст.214 КПК України, підлягають внесенню повноважним слідчим (дізнавачем) в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення є суттєвим порушенням зазначених вимог закону та прав особи ініціювати досудове розслідування, і тому скарга підлягає задоволенню в частині зобов`язання ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області вжити заходи щодо реєстрації уповноваженою особою в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 , датованої 30.06.2024 року і зареєстрованої ІТС ІПНП 03.07.2024 року за №10773.

Крім цього, скаржник вказує на те, що на його думку зазначені в заяві від 03.07.2024 року дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.383 КК України і вимагає зобов`язати внести відомості в ЄРДР саме за такою кваліфікацією.

Проте, у слідчого судді відсутні повноваження здійснювати кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням конкретних статей Кримінального кодексу України по викладених в заяві про вчинення кримінального правопорушення обставинах. Відповідно до ст.214 КПК України визначати правову кваліфікацію конкретного кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування входить в компетенцію слідчого, дізнавача, прокурора.

Статтями 36, 40, 40-1 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий і дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Крім цього, скаржнику не належить право на внесення в ЄРДР відомостей за заявою, повідомленням про кримінальне правопорушення за бажаною ним кваліфікацією дій особи (осіб) за диспозицією статтей КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується, в тому числі положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Керуючись ст.2, 3, 7, 9, 214, 303, 304, 306, 307, 309, 369-372, 376 КПК України,

постановив:

Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати Відділ поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області вжити заходи щодо внесення уповноваженою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 , датованої 30.06.2024 року і зареєстрованої в ІТС ІПНП03.07.2024 року за №10773.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1