Справа № 361/3420/24
Провадження № 1-кс/361/2323/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2024 м. Бровари

Слідчий суддя Броварський міськрайонний суд Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000155 від 02.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.11.2024 ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000155 від 02.04.2024.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Сектором дізнання Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000155 від 02 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.

04.04.2024 прокурор Броварської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про арешт майна, у якому просила накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:040:0057 площею 0,25 га, яка належить ОСОБА_4 . Зазначене клопотання було обґрунтоване необхідністю збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2024 у справі №361/3420/24 клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на земельну ділянку кадастровим номером :01:040:0057 площею 0,25 га, яка належить ОСОБА_4 , відповідно до договору купівлі-продажу №257 від 06.07.2023, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.07.2023, із забороною їх відчуження та будь-яким іншим чином розпорядження (користування) таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, шляхом заборони продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб, а також із забороною використання для будь-яких цілей, окрім, як за цільовим призначенням, в тому числі із забороною будівництва водойми, розміщення, складування та зберігання ґрунтових мас, продукції тощо.

Однак, ухвала слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2024 про арешт майна приймалась без повідомлення та участі власника арештованого майна ОСОБА_4 .

Крім того, прокурор не перевірив, чи зібрані органом досудового розслідування вагомі докази, які надають право втручання у права ОСОБА_6 мирно володіти майном. Мотивування клопотання в контексті необхідності накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_4 є безпідставним.

Мотивуючи, необхідність розгляду клопотання прокурора про арешт майна без повідомлення власників майна та/або їх представників, слідчий суддя зіслався на те, що земельна ділянка ОСОБА_7 має статус тимчасово вилученого майна. Разом з тим, відсутні належні та допустимі докази, зокрема протокол, що земельна ділянка є тимчасово вилученою у ОСОБА_4 . Таким чином, вважаю, що розгляд клопотання прокурора було проведено з порушенням права власника майна на захист.

Заявник просила слідчого суддю врахувати, що земельні ділянки, як об`єкт цивільного права, не можливо приховати чи перемістити. У випадку проведення перевірок чи експертиз земельні ділянки завжди залишатимуться на тому ж місці, а тому не зрозуміло, як заборона відчуження, користування, розпорядження земельними ділянками вплине хід проведення досудового розслідування. На переконання заявника, заборона користування земельною ділянкою є надмірним втручанням в права та інтереси власника майна і не є виправданою на даному етапі досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор просив суд відмовити в задоволенні заявленого клопотання. Як зазначив прокурор в судовому засіданні, на теперішній час тривають слідчі дії, призначені експертизи. ОСОБА_7 підозра не вручалась, чи викликав її дізнавач для допиту, прокурору невідомо.

Ні скаржник ОСОБА_4 , ні її захисник адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення смс-повідомлень. 27.11.2024 від захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його та ОСОБА_9 , клопотання просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України).

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Слідчий суддя звертає увагу на пояснення заявника ОСОБА_4 , які в судовому засіданні не заперечувались прокурором, про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 2023 року по теперішній час, група невстановлених досудовим розслідування осіб, здійснюють використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:040:0057 не за призначенням.

Даний факт 01 квітня 2024 року зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за№ 10135.

02 квітня 2024 року на підставі вказаних відомостей розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000155 від 02 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.

01 квітня 2024 року проведено огляд місця події. Під час огляду було встановлено, що земельна ділянка, що розташована за вищевказаним будинком з кадастровим номером :01:040:0057, огороджена металевим профільним парканом та на її території проводиться будівництво.

У ході спілкування з охоронцем, який охороняє об`єкт будівництва, останній від надання пояснення відмовився та надав документи, а саме витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку :01:040:0057 з датою реєстрації земельної ділянки від 03 липня 2023 року, як землі сільськогосподарського призначення, яка на праві власності перебуває у ОСОБА_4 та витяг з державного реєстру прав на земельну ділянку з кадастровим номером :01:040:0057 з датою державної реєстрації земельної ділянки від 06 липня 2023 року, яка на праві власності перебуває у ОСОБА_4 . Інших дозвільних документів щодо будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :01:040:0057 надано не було.

03 квітня 2024 року проведено огляд інтернет сторінки, а саме Порталу Єдиної державне електронної системи у сфері будівництва та встановлено, що по земельній ділянці кадастровим номером :01:040:0057 відсутні дозвільні реєстраційні документи на будівництво.

Відповідно до інформації отриманої з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно:

-земельна ділянка з кадастровим номером :01:040:0057, площею 0.25 га на праві власності належить ОСОБА_4 , відповідно до договору купівлі-продажу № 257 від 06 липня 2023 року, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 06 липня 2023 року.

Відповідно до отриманої інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку:

-земельна ділянка з кадастровим номером :01:040:0057, площею 0.25 га на праві власності належить ОСОБА_4 , знаходиться в категорії земель сільськогосподарського призначення та використовується для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до постанови дізнавача сектору дізнання Броварського РУП ГУНП в Київській області від 03 квітня 2024 року, земельна ділянка з кадастровим номером :01:040:0057 визнана речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Так, станом на дату проведення судового засідання, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на вказане майно, яке перебуває у власності заявника. Підозра заявнику не пред`явлена, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок заявника ОСОБА_4 з обставинами, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000155 від 02.04.2024, а також відсутні підстави відповідальності заявника за незаконні дії третіх осіб.

Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000155 від 02.04.2024, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Саме по собі винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом не спростовує цих обставин і не може слугувати підставою для подальшого позбавлення власника майна вільно користуватися ним.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник сторони обвинувачення в судовому засіданні не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні №0000155 від 02.04.2024даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171-174, 309, 372, КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2024 у справі №361/3420/24 (провадження № 1-кс/361/565/24) на земельну ділянку з кадастровим номером :01:040:0057 площею 0,25 га, яка належить ОСОБА_4 , відповідно до договору купівлі-продажу №257 від 06.07.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 02.12.2024 о 10:15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_10