Справа 371/652/23 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3669/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів місті Києві кримінальні провадження № 0000056 та № 0000097 за апеляційною скаргою начальника Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Миронівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Козин, Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого середню спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

04.05.2022 вироком Дарницького районного суду міста Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн;

13.12.2023 вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст.72, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 3-х місяців та 10 днів арешту, засуджено:

за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

на підставі п. п. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеження волі переведено у більш суворий у виді позбавлення волі з розрахунком де два дні обмеження відповідає одному дню позбавлення волі;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі;

на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2023 року у виді арешту строком на 3 місяці 10 днів із застосуванням п. а) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років і 3 три місяці;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 14.03.2023, близько 15 год. 50 хв., ОСОБА_8 , з метою незаконного придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено без мети збуту, перебуваючи поблизу перехрестя вулиць Тараса Шевченка та Лугової в селі Козин Обухівського району Київської області, шляхом знахідки придбав циліндричну металеву ємність із паперовим згортком, обмотаним клейкою стрічкою із вмістом частин рослини коноплі та зрозумівши, що остання містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, помістив його в кишеню власного одягу та пішов до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, 14.03.2023, в період часу з 16 год. 03 хв. до 17 год. 11 хв., був викритий працівниками поліції, які під час особистого обшуку виявили та вилучили циліндричну металеву ємність, де в паперовому згортку обмотаному клейкою стрічкою знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 8,33 г.

Крім того, 04.04.2023, близько 20 години 20 хвилин, ОСОБА_8 під час воєнного стану, з метою незаконного заволодіння чужим майном, підійшовши до автомобілю марки «ВАЗ» моделі «2106», номерний знак НОМЕР_1 , відчинив двері автомобіля, які були незаперті, де таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 . Після цього, утримуючи викрадене майно при собі, зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 2 194 грн 50 коп.

Крім того, 04.04.2023, близько 20 години 22 хвилин, ОСОБА_8 з метою можливого подальшого зняття грошових коштів з викрадених банківських рахунків потерпілої, таємно викрав належні ОСОБА_10 банківські картки. Після чого, ОСОБА_8 з викраденими банківськими картками, покинув місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденими офіційними документами на власний розсуд.

Крім того, 24.05.2023 року, близько 11 год. 10 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в лісопарковому масиві на вулиці Цегельній у м. Каневі Черкаської області, шляхом знахідки придбав для особистого вживання без мети збуту, психотропну речовину, обіг якої обмежений -амфетамін. Цього ж дня, приблизно об 11 год. 40 хв., ОСОБА_8 незаконно перевіз з АДРЕСА_3 вищевказану психотропну речовину - амфетамін, де був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, яким у ході опитування повідомив, що у нього, у правій кишені штанів знаходиться психотропна речовина, обіг якої обмежений - амфетамін, загальною масою в речовині 0,278 г.

В апеляційній скарзі прокурора вказано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню, а саме положення ст.71 КК України, та не застосовано закон, який підлягав застосуванню, а саме положення ч.4 ст.70 КК України. В обґрунтування доводів скарги вказав на те, що місцевим судом не враховано те, що ОСОБА_8 є раніше неодноразово судимим, останній раз 13.12.2023 вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ч.1 ст.309 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці 10 днів. Окрім того, злочини, за вчинення яких ОСОБА_8 визнано винним оскаржуваним вироком, вчинено в період з 14.03.2023 до 24.05.2023, тобто до постановлення вироку Шевченківським районним судом міста Києва від 13.12.2023. Наведене, на переконання прокурора свідчить про те, що суд, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з урахуванням попереднього вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2023, повинен був засовувати положення ч.4 ст.70 КК України. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та визначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2023 у виді арешту строком на 3 місяці, із застосуванням п. а) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, де один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 три місяці;

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора підтримали та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони ґрунтуються на вимогах закону.

Так, призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 років, суд, за правилами ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднавши не відбуте ОСОБА_8 покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2023 та остаточно визначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 3 місяці, суд першої інстанції не звернув уваги на те, щокримінальні правопорушення, за якими ОСОБА_8 було засуджено даним вироком вчинені обвинуваченим до ухвалення вироку Шевченківським районним судом міста Києва від 13.12.2023.

Таким чином, призначивши ОСОБА_8 остаточне покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України - за сукупністю вироків, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначаючи остаточне покарання за даним вироком, суд повинний був керуватися положеннями ч.4 ст.70 КК України, а не положення ч.1 ст.71 КК України, які були застосовані судом.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Наведене указує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку.

Приведення призначеного покарання за вироком від 04.03.2024 у відповідність до вимог закону можливе шляхом застосування до призначеного вироком покарання положень ч.4 ст.70 КК України - за сукупністю злочинів, із застосуванням принципу часткового складання покарань призначеного за ухваленим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2023, що не вплине на остаточно призначене ОСОБА_8 покарання, про що порушене питання у апеляційній скарзі прокурора. На думку колегії суддів, приведення призначеного судом першої інстанції покарання у відповідність до вимог закону шляхом застосування положень ч.4 ст.70 КК України не суперечить закону, не порушує прав обвинуваченого, та сприятиме оперативному та ефективному розгляду кримінального провадження протягом «розумних» строків.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку Миронівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання шляхом приведення його у відповідність до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворим покаранням більш суворим, вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань,призначеного за вироком Миронівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року та не відбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року, із застосуванням п. а) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, де один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі, остаточне покаранняОСОБА_8 визначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 3 (три) місяці.

В решті вирок Миронівського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж строку із моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ

____________________ _________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4