Справа № 216/6807/24
провадження 1-кп/216/676/24
ВИРОК

іменем України

16 жовтня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001334 від 18.06.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову середню освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Під час судового розгляду встановлено, що 26.11.2010 між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено угоду про відкриття та обслуговування банківського поточного (карткового) рахунку НОМЕР_1 , в національній валюті на споживчі цілі, на підставі чого банком видано останній пластикову картку, обладнану технологією безконтактної оплати, для користування вказаним рахунком. Банківська платіжна картка є особливим видом банківських розрахункових документів і призначена для оплати покупок товарів чи послуг, оплати інших зобов`язань та отримання готівки з банківських рахунків. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 червня 2011 року, за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти, засоби доступу до банківських рахунків відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.02.2019 по справі №454/420/17, аналіз норм законодавства свідчить про те, що платіжна картка є різновидом офіційних документів.

Так, 16.06.2023, близько 17:30 год., ОСОБА_6 перебувала у супермаркеті «Сільпо», за адресою: пр-т. Центральний, буд. 37 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, де користувалась платіжною карткою, рахунок НОМЕР_1 , емітованою АТ КБ «Приватбанк». Після проведення платежів у терміналі комунальних послуг ОСОБА_6 забула банківську картку, рахунок НОМЕР_1 у терміналі, після чого на наступний день, а саме: 17.06.2024 виявила відсутність банківської картки та проведення транзакцій, які вона не здійснювала. 17.06.2024, приблизно о 12:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , знайшов зазначену банківську карту НОМЕР_1 видану АТ КБ «Приватбанк», володільцем якої є ОСОБА_6 . Після чого, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого майна, усвідомлюючи те, що знайдена банківська картка, належить іншій особі та відповідно до вимог ч. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, умисно, незаконно, з корисливих мотивів привласнив її з метою подальшого використання. Після чого ОСОБА_7 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, утримуючи при собі вищевказаний офіційний документ та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, з 24.02.2022 по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022» за №2102-ІХ від 24.02.2022 та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово було подовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Так, 17.06.2024 о 14:15 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «Продукти» по вул. Кобилянського, 158В, м. Кривого Рогу, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, використовуючи раніше привласнену банківську карту НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської картки АТ КБ «Приват Банк», а саме ОСОБА_6 , через банківську мережу безконтактного обслуговування без введення пін-коду, використав банківську картку НОМЕР_1 для оплати вартості товарів на суму 95 грн. (о 14:15 год.), на суму 150,00 грн. (о 14:16 год.), на суму 380,00 грн (о 14:19 год.), на суму 329,00 грн. (о 14:35 год.), на суму 100,00 грн. (о 14:27 год.), на суму 50,00 грн (о 14:29 год.). Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме грошових коштів з банківської картки, 17.06.2024 о 14:42 год., перебуваючи в магазині «Торговий дім» по проспекту Центральному, 33 м. Кривого Рогу, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської картки АТ КБ «Приват Банк», а саме ОСОБА_6 , через банківську мережу безконтактного обслуговування без введення пін-коду, використав банківську картку НОМЕР_1 для оплати вартості товарів магазину на загальну суму 405,01 грн. Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме грошових коштів з банківської картки, 17.06.2024 о 14:42 год., перебуваючи в магазині «Сільпо» по проспекту Центральному, 37, м. Кривого Рогу, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, використовуючи раніше привласнену банківську карту НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської картки АТ КБ «Приват Банк», а саме ОСОБА_6 , через банківську мережу безконтактного обслуговування без введення пін-коду, використав банківську картку НОМЕР_1 для оплати вартості товарів магазину на загальну суму 378,79 грн. Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме грошових коштів з банківської картки, 17.06.2024 о 14:42 год., перебуваючи в магазині «ХS» по проспекту Центральному, 37, м. Кривого Рогу, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської картки АТ КБ «Приват Банк», а саме ОСОБА_6 , через банківську мережу безконтактного обслуговування без введення пін-коду, використав банківську картку НОМЕР_1 для оплати вартості товарів на суму 300 грн. (о 15:02 год.), на суму 445,00 грн. (о 15:10 год.), на суму 246,00 грн (о 15:17 год.), на суму 380,00 грн. (о 15:17 год.). В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_4 таємно, умисно заволодів грошовими коштами з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_6 , на загальну суму 3258,80 грн., тим самим спричинивши останній майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Поряд з цим, разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, а також письмова згода потерпілої ОСОБА_6 на укладення даної угоди.

У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченою своєї вини в інкримінованому їй органом досудового розслідування злочині (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого нею діяння, підтвердженням нею його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права прокурора та обвинуваченої на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченої - також її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами, особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Визначаючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, особливостей та обставин їх вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено кримінальний проступок (ч. 1 ст. 357 КК України) та тяжкий злочин (ч. 4 ст. 185 КК України).

За приписами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода не суперечить вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та не перевищують розміру покарання, визначеного санкціями ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Зокрема, за умовами угоди обвинувачений повністю визнав свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, а також сторони дійшли згоди щодо призначення покарання обвинуваченому із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 5 років позбавлення волі, з можливістю його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо міри покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає запропоновану угодою міру покарання такою, що відповідає вчиненим кримінальним правопорушенням та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 63, 65, 66, 70, 75, 76, 185 ч. 4, 357 ч. 1 Кримінального кодексу України, статтями 100, 349, 369-376, 395, 474, 475, 532 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.09.2024 між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження №0001334 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді 2 років обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом в 3 роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Речові докази: CD-R диски з відеозаписами у паперових конвертах, які долучені до матеріалів кримінального провадження №0001334 на підставі постанов від 12.07.2024 та від 29.08.2024 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок ухвалено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_8