Провадження №1-кс/201/4134/2024
УХВАЛА

Іменем України

27 вересня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року в межах кримінального провадження №0000168 від 12 лютого 2021 року (справа № 201/5414/22), -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції заявника.

24 вересня 2024 року представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 (діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги №1219228 від 24.09.2024), звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та просить зняти арешт з належного на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , та повернути автомобіль власнику - ОСОБА_4 .

В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року у справі № 201/5414/22 в межах кримінального провадження №0000168 від 12 лютого 2021 року було накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на майно, а саме: транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення збереження речових доказів. Заявник вважає, що належний ОСОБА_4 транспортний засіб не може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, не є предметом чи знаряддям злочину, зазначений транспортний засіб не має ніякого відношення до цього кримінального провадження. Крім того, вилучений у ОСОБА_4 автомобіль не є таким, що набутий кримінально-протиправним шляхом або отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Розгляд клопотання про арешт майна відбувався без участі власника автомобіля ОСОБА_4 або його представника, власник/його представник не були повідомлені про час та місце розгляду клопотання, а тому не мали можливості заявити свої заперечення з цього приводу. Вважає, що арешт автомобіля, який триває вже більше двох років, призводить до надмірного індивідуального тягаря на його законного володільця ОСОБА_4 , звертає увагу на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року у справі №192/752/23, в задоволенні позову про витребування зазначеного автомобіля у нього, як у добросовісного набувача, - відмовлено, та додала копію цієї постанови до клопотання про скасування арешту автомобіля.

В судове засідання представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 (діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги №1219228 від 24.09.2024) подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила клопотання про скасування арешту автомобіля задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Стислий виклад позиції слідчого, обставини справи, встановлені судом.

Слідчий СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 надав суду заяву з проханням розглядати клопотання без його участі та відмовити в задоволенні клопотання, оскільки вказане майно має суттєве значення для досудового розслідування, являється речовим доказом у даному кримінальному провадженні, так як вказаний транспортний засіб перереєстрований по підробленим документам. Крім того, в розпорядження слідчого судді надано матеріали кримінального провадження №0000168 від 12 лютого 2021 року

Суд, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи та дослідивши матеріали кримінального провадження №0000168 від 12 лютого 2021 року, виходить з наступного.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року у справі № 201/5414/22 в межах кримінального провадження №0000168 від 12 лютого 2021 року було накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на майно, а саме: транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як випливає зі змісту ухвали про накладення арешту, до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_6 , про те, що невстановлені особи, у період часу з 18.01.2020 по 30.01.2020, знаходячись у невідомому місці, діючи за попередньою змовою групою осіб підробили офіційний документ, який в подальшому використали для перереєстрації права власності на транспортні засоби.

Під час досудового розслідування в якості потерпілого допитаний ОСОБА_6 , який повідомив про те, що приблизно у жовтні-листопаді 2019 року потерпілий домовився з мало йому знайомим ОСОБА_7 , який займався продажом підтриманих транспортних засобів, про те, що останній на усній основі приймає від потерпілого належні йому транспортні засоби: транспортний засіб марки «Volkswagen Transport», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , білого кольору, він: НОМЕР_5 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , синього кольору, він: НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , білого кольору, він: НОМЕР_8 , які в подальшому ремонтує на одному з СТО м. Дніпра, виставляє останні на продаж та отримує свою частку від продажу вказаних транспортних засобів. В подальшому, приблизно жовтні-листопаді 2019 року потерпілий ОСОБА_6 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_1 , передав ОСОБА_7 належні йому на праві власності транспортні засоби: транспортний засіб марки «Volkswagen Transport», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , білого кольору, він: НОМЕР_5 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , синього кольору, він: НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , білого кольору, він: НОМЕР_8 , ключі та свідоцтва про реєстрацію вищевказаних транспортних засобів.

В подальшому, ОСОБА_7 завірив потерпілого ОСОБА_6 про те, що триває тривалий процес ремонту вищевказаних транспортних засобів. З огляду на вищевказане, потерпілий ОСОБА_6 , довіряючи ОСОБА_7 , не турбував його, та поїхав до м. Стамбул, де перебував у період часу з 18.01.2020р. по 28.02.2020р. По приїзду до України потерпілий ОСОБА_6 дізнався від ОСОБА_7 про те, що належні йому вищевказані транспортні засоби були продані, шляхом підробки його підпису. На теперішній час потерпілий ОСОБА_6 залишився без належних йому вищевказаних транспортних засобів та без грошових коштів, отриманих ОСОБА_7 від їх продажу.

Також, як повідомив потерпілий ОСОБА_6 , він бачив свої транспортні засоби по вул. м. Дніпра, однак на останніх знаходилися інші державні реєстраційні номера, а саме: на транспортному засобі марки «Volkswagen Transport», 2008 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , замість державного реєстраційного номеру НОМЕР_4 , знаходився державний реєстраційний номер - НОМЕР_9 ; на транспортному засобі марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , замість державного реєстраційного номеру АЕ3223BI знаходився державний реєстраційний номер - НОМЕР_10 ; на транспортному засобі марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_8 , замість державного реєстраційного номеру НОМЕР_7 знаходився державний реєстраційний номер - НОМЕР_11 , які він впізнав за зовнішнім виглядом.

В період часу з 18.01.2020р. по 28.02.2020р. потерпілий ОСОБА_6 перебував у Стамбулі, тому він не міг підписати вказані договір комісії №7849/20/000253 та акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № НОМЕР_12 від 21.01.2020, про останній зазначає під час його допиту, та зазначає про те, що ніяких договір він не підписував.

Згідно листа з Головного сервісного центру МВС ГСЦ МВС в Дніпропетровській області:

- транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_8 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_7 після 13.11.2013р. (власник ОСОБА_6 ) був перереєстрований на нового власника 24.01.2020 (власник ОСОБА_8 - нові д.н.з. НОМЕР_11 ) та 08.10.2020р. (видача тимчасового реєстрового талону по дорученню чи іншого документу право користування). Вказані реєстраційні дії мали місце у ТСЦ 1249, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

- транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , білого кольору, він: НОМЕР_5 після 30.03.2010р. (власник ОСОБА_6 ) був перереєстрований на нового власника 24.01.2020р. (власник ОСОБА_8 - нові д.н.з. НОМЕР_13 ) та 03.09.2020р. (власник ОСОБА_9 нові д.н.з. НОМЕР_9 ). Вказані реєстраційні дії мали місце у ТСЦ 1249, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

- транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , синього кольору, він: НОМЕР_1 після 03.10.2015 (власник ОСОБА_6 ) був перереєстрований на нового власника 21.01.2020 (власник ОСОБА_10 нові д.н.з. НОМЕР_10 ), 16.03.2021 (власник ОСОБА_4 нові д.н.з. НОМЕР_3 ) та 31.03.2021 (перереєстрація при переобладнанні без заміни номерних агрегатів). Вказані реєстраційні дії мали місце у ТСЦ 1249, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

07.06.2022 отримано тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні ТСЦ МВС 1249, а саме: оригінали повного пакету документів, що стали підставою для перереєстрації транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , на ОСОБА_10 за д.н.з. НОМЕР_10 , що мало місце 21.01.2020, відповідно до яких встановлено, що 21.01.2020 між ТОВ «Укравтотрейд-групп», в особі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 складений договір комісії №7849/20/000255, відповідно до якого ТОВ «Укравтотрейд-групп» зобов`язується за дорученням ОСОБА_6 вчинити від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_14 . Також ОСОБА_6 підписаний акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7849/20/000255 від 21.01.2020;

- оригінали повного пакету документів, що стали підставою для перереєстрації транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_8 , на ОСОБА_8 , з д.н.з. НОМЕР_11 , що мало місце 24.01.2020, відповідно до яких встановлено, що 21.01.2020 між ТОВ «Укравтотрейд-групп», в особі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 складений договір комісії №7849/20/000252, відповідно до якого ТОВ «Укравтотрейд-групп» зобов`язується за дорученням ОСОБА_6 вчинити від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_8 з д.н.з. НОМЕР_15 . Також ОСОБА_6 підписаний акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № НОМЕР_16 від 21.01.2020.

Згідно висновка експерта №СЕ-19/104-22/14881-ПЧ від 10.06.2022р. в документах, які стали підставою для перереєстрації вказаних транспортних засобів підпис в графі потерпілого, залишений не ОСОБА_6 , а іншою особою. Таким чином, враховуючи той факт, що продажі вищевказаних транспортних засобів відбувалися без відома та без участі потерпілого ОСОБА_6 , їх перереєстрація є незаконною, шляхом підробки підпису останнього.

Як повідомив потерпілий в ході його додаткового допиту транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_9 , він придбав за 13 000 американських доларів; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_3 , він придбав за 13 500 американських доларів; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_8 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_11 , він придбав за 22 000 американських доларів. Таким чином, вказанним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду приблизно 597 477 тис. грн., 75 коп. Вказаними транспортними засобами заволоділи незаконно, шляхом обману, зловживання довірою, та підробкою підпису потерпілого.

Відповідно, транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_9 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_8 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_11 - є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно, транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_9 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_8 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_11 - є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , має значення речового доказу, оскільки є предметом, об`єктом кримінально протиправних дій, та є набутим кримінально протиправним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також може зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешт майна, полягає також у доцільності проведення відповідних судових експертиз.

Надаючи оцінку доводам заявника та встановленим обставинам, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В даному випадку, як випливає з ухвали слідчого судді, арешт накладений без виклику у судове засідання представника власника. Відтак, останній має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Як випливає з ухвали слідчого судді про накладення арешту, приймаючи рішення про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя виходив з того, що арешт накладається відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відповідна почеркознавча експертиза, якою встановлено, що підписи на договорі комісії виконані не потерпілим ОСОБА_6 - проведена, після чого ухвалою слідчого судді від 11.08.2022 накладений арешт на транспортний засіб.

Після того, жодні слідчі дії у кримінальному провадженні не проводилися, відповідні вказівки прокурором слідчому не надавалися, жодній особі станом на момент розгляду цього клопотання не повідомлено про підозру.

Сам транспортний засіб не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008р., де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69,73, N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що насамперед, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання органів державної влади у володіння майном відбувалося згідно із законом: відповідно до другого речення першого абзацу цієї статті будь-яке позбавлення власності має здійснюватися «на умовах, передбачених законом»; другий абзац надає державам право здійснювати контроль за користуванням, вводячи в дію «закони». До того ж, верховенство права, як один із основоположних принципів демократичного суспільства, є невід`ємною частиною всіх статей Конвенції (рішення у справі «Амуур проти Франції» (Amuur v. France), від 25.06.1996р., пункт 50, згадане рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), пункт 58).

Оскільки другий абзац статті 1 Першого протоколу до Конвенції повинен тлумачитися у контексті загального принципу, закріпленого в першому реченні цієї статті, має існувати розумна пропорційність між застосованими засобами та переслідуваною метою: Суд повинен визначити, чи був забезпечений справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу щодо цього та інтересами відповідної окремої компанії (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Г.І.Е.М.С.Р.Л. та інші проти Італії» [ВП] (G.I.E.M.S.R.L. and Others v. Italy) [GC], заява № 1828/06 та 2 інші заяви, пункт 293, від 28.06.2018р.).

Будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур (рішення у справі «Лекіч проти Словенії» [ВП] () [GC], заява № 36480/07, пункт 95, від 11.12.2018р.).

У справі FILKIN v. PORTUGAL, яка стосується негативних правових наслідків, які можуть настати для держави, якщо в межах кримінального провадження необгрунтовано застосовується арешт майна особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Зокрема арешт було застосовано на 3 роки, після чого знято. У зв`язку з цим Суд встановив порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (захист права власності).

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що за загальним правилом, визначеним у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Відтак, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

В даному випадку, з моменту накладення арешту на транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано за заявником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , минуло понад два роки.

Водночас, згідно із ст. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, передача в позику, знищення, переробка і т. ін.).

У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна, наприклад, довірчому власнику майна, орендатору тощо. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах (наприклад, договір найму, договір управління майном).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

На переконання слідчого судді, будь-які умисні дії щодо майна включаються в поняття «розпорядження» - правомірності власника.

Зважаючи на встановлену наявність у транспортного засобу ознак речового доказу, завдання кримінального провадження і мета арешту не вимагають його недоторканості і збереження безпосередньо в тому стані, в якому він був виявлений під час вчинення кримінального правопорушення. Тобто звичайне зношення майна в природніх умовах не зашкодить його використанню з визначеною метою.

Заборону заявнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 володіти та користуватися транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 такий тривалий час (понад два роки) при тому, що не тільки йому, але й будь-якій іншій особі ніякої підозри у даному кримінальному провадженні не пред`явлено, вважати пропорційним втручанням у право на мирне володіння своїм майном, було б необґрунтованим.

Разом з цим, відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази можуть бути передані законному володільцю на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

В даному випадку, транспортний засіб вилучений 19.10.2022 за актом прийняття-передачі, але зберігається просто неба на спеціалізованому майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Тому, зважаючи на відсутність даних щодо порушених інших кримінальних проваджень, в яких фігурує вказаний транспортний засіб, а також того, що в рамках даного кримінального провадження всі слідчі дії із ним проведені, принаймні, доказів протилежного суду не надано, слідчий суддя вважає за можливе передати ТЗ нинішньому власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак лише з метою користування, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна у частині заборони користування транспортним засобом.

При прийнятті такого рішення слідчий суддя враховує те, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя також враховує той факт, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року у справі №192/752/23 в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Дана постанова до суду касаційної інстанції не оскаржувалася та набрала законної сили з дня її прийняття.

На підставі вищевикладеного та керуючись 170-175, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року в межах кримінального провадження №0000168 від 12 лютого 2021 року (справа № 201/5414/22) - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року у справі № 201/5415/22 в межах кримінального провадження № 0000168 від 12 лютого 2022 року на транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_1 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною користування, розпорядження та відчуження - скасувати в частині позбавлення права користування ОСОБА_4 або його уповноваженому представнику.

Заборонити ОСОБА_4 розпоряджатись вказаним транспортним засобом, відчужувати, розбирати його повністю або частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти письмово слідчого/дізнавача, прокурора про зміну місця зберігання (гаражування) транспортного засобу та надавати доступ до місця його зберігання за першою вимогою слідчого/дізнавача і, за необхідності, за вимогою слідчого/дізнавача доставляти вищевказаний транспортний засіб для проведення слідчих дій.

Уповноваженій особі органу досудового розслідування, прокурору у кримінальному провадженні або іншій уповноваженій особі попередити ОСОБА_4 під розпис про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України в разі вчинення будь-яких незаконних дій щодо арештованого транспортного засобу.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1