печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000534 від 23.10.2023,

В С Т А Н О В И В:

23.08.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000534 від 23.10.2023.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді від 06.06.2024 у справі №757/25776/24-к накладено арешт на належний ОСОБА_4 на праві власності транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY»з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , яка тимчасово надала автомобіль для зберігання та користування ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_4 не є підозрюваною у кримінальному провадженні № 0000534 від 23.10.2023 та арештоване майно не має жодного відношення до кримінального провадження та не несе в собі ознак знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що арешт на майно є необґрунтованим та таким, що порушує права ОСОБА_4 як власника.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явились, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином, прокурор групи прокурорів надіслав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, які не з`явилися, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію представника власника майна, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000534 від 23.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за фактом незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з 25.02.2022, група осіб, до складу якої входять громадяни України та Республіки Молдова, у період дії воєнного стану налагодила схему незаконного переправлення осіб чоловічої статі, призивного віку через державний кордон України.

Так, члени вказаної організованої групи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, розробили та організували схему незаконного переміщення через державний кордон України громадян України чоловічої статі призивного віку, які підпадають під мобілізацію, не мають законних підстав для виїзду за межі державного кордону України та мають бажання будь-яким способом перетнути український кордон, яка полягає у підшуканні таких громадян України, подальшій координації їхніх дій, наданні вказівок та порад, з метою реалізації розробленої схеми та отриманням грошових коштів від таких осіб за надані ними послуги, з кінцевою метою - власного незаконного збагачення.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2024 у справі №757/25776/24-к, накладено арешт на транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY»з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та згідно відомостей з інформаційної підсистеми МВС належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації права власності на транспортні засоби (регіональним та територіальним сервісним центрам МВС України), іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаного транспортного засобу, крім як накладення арешту.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2024, при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, врахував, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у фактичному користуванні якої перебуває транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY» з д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та те, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Наряду з вказаним, слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, встановив, що таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, на які посилається заявник, які свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000534 від 23.10.2023.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_4 обумовлене законними критеріями, тобто вчинено з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідно принципу верховенства права. Також слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2024 у справі №757/25776/24-к арешт в частині користування автомобілем не накладався, що дає можливість ОСОБА_4 безперешкодно користуватись вказаним майном.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000534 від 23.10.2023- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1