Справа № 646/4495/24
16.10.2024 Провадження № 1-кп/646/745/2024
УХВАЛА

іменем України

16.10.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5

та особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 08.02.2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, неодруженого, освіта повна загальна середня, не працюючого, інваліда 2 групи, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 близько 15 год. 00 хв. 07.02.2024 року, проходячи повз зупинки громадського транспорту «Південнопроектна», розташованої за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, в районі домоволодіння № 309 побачив на землі паперову обгортку з кристалічною речовиною білого кольору всередині, яка згідно висновку експерта, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

ОСОБА_6 з мотивів задоволення власних потреб у вживанні психотропної речовини, підняв з землі вищевказану обгортку з кристалічною речовиною білого кольору всередині, тим самим придбав психотропну речовину РVP та почав незаконно зберігати у лівій кишені куртки, одягненої на ньому, для подальшого особистого вживання, без мети збуту. Після цього, ОСОБА_6 пішов в напрямку будинку АДРЕСА_2 .

Протиправні дії ОСОБА_6 припинені працівниками поліції, які 07.02.2024 року в період з 17 год. 52 хв. до 18 год. 00 хв., під час огляду місця події, проведеного на відкритій ділянці місцевості в районі домоволодіння АДРЕСА_2 , виявили та вилучили у ОСОБА_6 обгортку з кристалічною речовиною білого кольору всередині, яка згідно висновку експерта містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини, становить 0,4182 г.

Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом психотропних речовин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.

Згідно з вимогами ст. ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.

Згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, PVP віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином ОСОБА_6 , незаконно придбав та незаконно зберігав при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини, становить 0,4182 г.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 219 від 26.03.2026 року, ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдної. Відповідно до свого психічного стану, ОСОБА_6 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

ОСОБА_6 не заперечував проти застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги, свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Фактичні обставини справи не оспорював, підтвердивши факти і обставини його вчинення, так як це зазначено вище.

Захисник та законний представник ОСОБА_5 не заперечували проти застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Дослідивши докази подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, заслухавши пояснення особи, стосовно якої скеровано клопотання та інших учасників судового провадження, перевіривши їх доводи, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру як, зокрема, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Статтею 92 КК України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Статтею 93 КК країни встановлено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, зокрема які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку (ч. 3 ст. 94 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України «Про Основи законодавства України про охорону здоров`я», застосування запобіжних заходів до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, примусових заходів медичного характеру стосовно осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, примусового лікування до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового лікування, примусової госпіталізації або у зв`язку із встановленням карантину допускаються виключно з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, може зумовити заподіяння неминучої шкоди цій особі або іншим особам.

У судовому засіданні факт, обставини вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_6 підтверджено матеріалами кримінального провадження за № 0000057 від 08.02.2024 року.

Крім того, протокол огляду місця події від 07.02.2024 року, містить відомості, про те, що на відкритій ділянці місцевості в районі домоволодіння АДРЕСА_2 , у ОСОБА_6 виявлено та вилучено паперову обгортку з кристалічною речовиною білого кольору.

Згідно з висновком судової експертизи № СЕ-19/121-24/3895-НЗПРАП від 15.02.2024 року, вилучена у ОСОБА_6 паперова обгортка з крісталічною речовиною білого кольору, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини, становить 0,4182 г.

А також висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період правопорушення, ОСОБА_6 також страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, пов`язаних із госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.

При цьому, суд враховує дані про особу ОСОБА_6 , який неодружений, має повну загальну середню освіту, не працює, є особою з інвалідністю 2 групи, не судимий, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 2018 року знаходиться під наглядом Комунального некомерційного підприємства «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради з діагнозом параноїдна шизофренія.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

З врахуванням викладеного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. При цьому, суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо стягнення процесуальних витрат з особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, розгляду не підлягає відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 92, 93, 94 КК України, ст. ст. 369, 371, 512, 513 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, неодруженого, освіта повна загальна середня, не працюючого, інваліда 2 групи, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом

Процесуальні витрати за проведення експертизи віднести за рахунок держави.

Речовий доказ - полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС № 0959589 з об`єктами дослідженням, у складі якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-24/3895-НЗПРАП від 15.02.2024 року, є особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 0,4182 г - знищити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя