Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

2 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000592 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Києва, громадянки України,

що зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимої:

1) вироком Шевченківського районного суду м. Києва 24.03.2023

за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян;

2) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2024

за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі

ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням

з іспитовим строком 2 роки та самостійним виконанням вироку

Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2023

на підставі ч.3 ст.72 КК України;

3) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 24.06.2024

за ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 5 років 1 місяць позбавлення волі та самостійним виконанням вироку

Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2023

на підставі ч.3 ст.72 КК України,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25.07.2024 ОСОБА_6 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України і їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 24.06.2024, і ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

На підставі ст.72 КК України суд ухвалив вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2023, яким ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, виконувати самостійно.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 зі змінами, поданими заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , порушується питання про скасування вироку суду і закриття кримінального провадження на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор зазначає, що набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18.07.2024. Згідно з новою редакцією ст.51 КУпАП кримінальна відповідальність за крадіжку настає у разі, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить два і більше неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

У Кримінальному кодексі України не визначена вартість майна, за крадіжку якого настає кримінальна відповідальність. У той же час, зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення скасовують кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим згідно з ст.58 Конституції України та ч.5 КК України Закон № 3886-ІХ має зворотну дію у часі і поширюється на ОСОБА_6 , яка вчинила відповідне діяння 08.03.2024.

З урахуванням змін та положень Податкового кодексу України, якими визначається розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для застосування в частині кваліфікації адміністративних та кримінальних правопорушень, кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна, вчинене у 2024 році, настає у разі, якщо його вартість перевищує 3 028 гривень. Враховуючи те, що ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні 8 березня 2024 року крадіжки майна вартістю 874 гривень 44 копійки, кримінальне провадження підлягає закриттю.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу зі змінами і просила її задовольнити; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 вчинила крадіжку майна, яке належало ТОВ "ФОРА", за наступних обставин.

8 березня 2024 року близько 17 години 19 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в магазині ТОВ "ФОРА", розташованому за адресою: м. Київ, вул. Ореста Левицького, 19-А, реалізуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, впевнилась, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиць товари, а саме: сир овечий вагою 0,538 кг, олію оливкову "Iberica Extra Virgіn" та шампунь "Elseve Dream Long", які помістила до своєї сумки, та вийшла з магазину. Після цього ОСОБА_6 залишила місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ТОВ "ФОРА" матеріальної шкоди на загальну суму 874 гривні 44 копійки.

Судове провадження в суді першої інстанції здійснювалося в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і встановлені фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються.

Вказані дії ОСОБА_6 суд кваліфікував за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення ("Дрібне викрадення чужого майна") викладено у новій редакції. За змістом диспозицій частин першої та другої адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки настає у разі, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У відповідності з п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня - 3 028 гривень.

Отже, з урахуванням змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та встановленого у 2024 році прожиткового мінімуму для працездатних осіб кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна, вчинене у 2024 році, настає у разі, якщо його вартість становить 3 028 гривень і більше (3 028 : 100 х 50 = 1 514 грн. (50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи) х 2 = 3 028 грн.).

У той же час, до набрання чинності Законом України № 3886-IX викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що у 2024 році дорівнювало 302 гривням 80 копійкам (3 028 : 100 х 50 х 0,2 = 302,8 грн.).

Згідно з п.41 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За приписами ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закон України № 3886-IX в частині визначення вартості майна, за викрадення якого передбачена адміністративна відповідальність, як наслідок, вплинув на вартість майна, за викрадення якого передбачена кримінальна відповідальність, а тому має зворотну силу в часі і підлягає застосуванню у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Як вбачається з вироку, вартість майна, крадіжку якого вчинила ОСОБА_6 8 березня 2024 року, становить 874 гривні 44 копійки. Враховуючи те, що ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні зі змінами заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати і закрити кримінальне провадження, в якому вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ - диск DVD-R із записом камери відеоспостереження магазину ТОВ "ФОРА" зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3