Справа № 405/1789/24
провадження № 1-кс/405/2045/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 м. Кропивницький

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_3 , яке погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Красноперекопськ Автономної Республіки Крим, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання від старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Мотивуючи клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчим зазначено, що 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН). До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є Російська Федерація), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави.

Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь-якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від силових погроз або застосування сили, як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином несумісним з цілями ООН. Така загроза силою або її застосування є порушенням міжнародного права і Статут ООН.

Кожна держава зобов`язана утримуватися від загрози силою або її застосування з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, в тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

16 липня 1990 року Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки прийняла Декларацію про державний суверенітет України, відповідно якої проголошувався «державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах».

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація (далі РФ).

Так, згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 РФ, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31.05.1997, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Згідно зі ст.ст. 2, 3 вказаного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та РФ і розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, 20 лютого 2014 року вище політичне та військове командування Російської Федерації розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20.02.2014.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань РФ, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами РФ та світовою спільнотою, 21.02.2022 Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22.02.2022 Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24.02.2022 о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати в Україні так звану «спеціальну військову операцію».

У подальшому, Збройні Сили РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

З цього моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема, резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ) та ін.)».

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави, застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

-вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили на території іншої держави або частини її;

-бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

-блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

-напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

-застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

-дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

-засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

24.02.2022 Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який в подальшому був неодноразово продовжений і безперервно триває до цього часу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України проживала у місті Євпаторія Автономної Республіки Крим та працювала головним спеціалістом відділу державної реєстрації актів громадянського стану про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції.

Починаючи з 20.02.2014 по теперішній час вся територія Автономної Республіки Крим тимчасово окупована представниками збройних формувань держави-агресора РФ (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»), що у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 є незаконним і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, тимчасово окупованою Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія), є частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Після тимчасової окупації російськими військами всієї території Автономної Республіки Крим, в тому числі міста Євпаторія, представниками збройних формувань держави-агресора РФ було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території вказаного міста шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громадян, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військовим шляхом територіях Автономної Республіки Крим, представники збройних формувань держави-агресора РФ, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора РФ верств місцевого населення, на тимчасово окупованій з 20.02.2014 по теперішній час території Автономної Республіки Крим створили на базі Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим незаконний орган виконавчої влади (мовою оригіналу) «Департамент записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым», наділивши його владними повноваженнями, спрямованими на державну реєстрацію укладання шлюбу в урочистій обстановці у відділах запису актів цивільного стану у відповідності до Сімейного кодексу Російської Федерації, Федерального закону від 15.11.1997 № 143-ФЗ «Про акти цивільного стану», Адміністративного регламенту надання державної послуги з державної реєстрації актів цивільного стану органами, що здійснюють державну реєстрацію актів цивільного стану на території Російської Федерації, затвердженим наказом Міністерства юстиції РФ від 28.12.2018 №307.

Згідно з Переліком відділів запису актів цивільного стану Департаменту ЗАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, що здійснюють державну реєстрацію укладання шлюбу в урочистій обстановці, передбаченим у Додатку до Порядку державної реєстрації укладання шлюбу в урочистій обстановці у відділах запису актів цивільного стану Республіки Крим, затвердженим наказом від 20.09.2022 № 125, були створені відділи ЗАЦС, серед яких: (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_2 », адреса: АДРЕСА_2 , а також, (мовою оригіналу) «Симферопольский районный отдел записи актов гражданского состояния», адреса: АДРЕСА_3 , 295048.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету, територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Також, ст. 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Не дивлячись на це, ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, перебуваючи на території міста Євпаторія Автономної Республіки Крим, яке з 20.02.2014 по теперішній час є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора РФ, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями держави-агресора РФ, маючи відповідний досвід роботи, кваліфікацію, навички та професійні якості, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, прийняла пропозицію невстановлених осіб із числа представників збройних формувань РФ і окупаційної влади Автономної Республіки Крим та добровільно, починаючи з 20.02.2014, зайняла у незаконному виконавчому органі посаду (мовою оригіналу) «Руководителя (уполномоченного работника) Евпаторийского городского отдела записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым», створеного на тимчасово окупованій з 20.02.2014 по теперішній час території Автономної Республіки Крим.

Основним місцем розташування так званого «Евпаторийского городского отдела записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым» є Автономна Республіка Крим, АДРЕСА_4 .

Тобто, перебуваючи на посаді керівника (уповноваженого робітника) Євпаторійського міського відділу запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, створеного на тимчасово окупованій території міста Євпаторія Автономної Республіки Крим, ОСОБА_6 , діючи умисно, маючи владні повноваження і виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарській функції, здійснювала протиправні дії від імені та в інтересах окупаційної влади держави-агресора РФ.

Крім того, приблизно у період з грудня 2022 року по квітень 2023 року, точної дати досудовим слідством встановити не видається за можливе, ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями держави-агресора РФ, маючи відповідний досвід роботи, кваліфікацію, навички та професійні якості, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, прийняла пропозицію невстановлених осіб із числа представників збройних формувань РФ і окупаційної влади Автономної Республіки Крим та добровільно, тимчасово обіймала посаду (мовою оригіналу) «Руководителя (уполномоченного работника) ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке розташовувалось у будинку АДРЕСА_5 , яке з 24.02.2022 по теперішній час перебуває у тимчасовій окупації РФ.

Перебуваючи на посаді керівника (уповноваженого робітника) Сімферопольського районного відділу ЗАЦС № 2 Департаменту ЗАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, ОСОБА_6 , діючи умисно, маючи владні повноваження і виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарській функції, здійснювала реєстрацію шлюбів, смерті, народження дітей, а також вчиняла й інші протиправні дії від імені та в інтересах окупаційної влади держави-агресора РФ.

Так, 10.01.2023 ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Скадовськ Херсонської області, яке з 24.02.2022 по теперішній час перебуває у тимчасовій окупації РФ, та підтримуючи окупаційну владу, встановлену збройними формуваннями держави-агресора РФ, як (мовою оригіналу) «руководитель (уполномоченный работник) ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке розташовувалось у будинку АДРЕСА_5 , склала та видала свідоцтво про народження серії ІІ- НОМЕР_1 , а також свідоцтво про встановлення батьківства серії НОМЕР_2 , які підписала як керівник вказаного органу.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_6 на 18.06.2024, 19.06.2024, 20.06.2024 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000007 від 09.01.2024, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянка України - ОСОБА_6 у призначене місце не з`явилася, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 14.06.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Постановою слідчого від 21.06.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні та проведенням бойових дій та окупацією частини території України, конкретне фактичне місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_6 на цей час не відомо, проте зібрані докази дають достатні підстави вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово окуповані території Автономної Республіки Крим у м. Євпаторії, де переховується від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи зазначені обставини до Ленінського районного суду м. Кіровограда в порядку п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України подано клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки це кримінальне провадження має бути зупинено до розшуку підозрюваної.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000007 за підозрою ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно зі ст. 297-1 ч. 2 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченим цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частиною 2 статті 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, ОСОБА_6 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Надані слідчим докази, а саме: акт огляду електронної сторінки від 04.01.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 26.02.2024, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.03.2024, протокол огляду від 01.03.2024, 12.03.2024, від 22.04.2024 свідчать про наявність обґрунтованої підозри, пред`явленої підозрюваній ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 2584, 2585, 348, 364, 3641, 365, 3652, 368, 368-2, 368 3, 3684, 369, 3692, 370, 379, 400, 408, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває в районі проведення антитерористичної операції, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом. Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

З матеріалів клопотання вбачається, що органом досудового розслідування вжито достатньо заходів, для того, щоб дійти висновку про те, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Так, проведеними оперативно-розшуковими та слідчими діями встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території, а саме АР Крим, що унеможливлює вручити повістку про виклик з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України.

Слідчим в газеті ««Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_6 на 18.06.2024 - 20.06.2024 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000165 від 09.11.2023, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної та проведення процесуальних дій; повідомлено про з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

В судовому засіданні встановлено, що жодного разу у призначений час громадянка України ОСОБА_6 у призначену дату та час не з`являлась, про неможливість та причини неприбуття не повідомляла.

Постановою слідчого від 21.06.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_6 , оголошено у розшук.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.07.2024 надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_6 з метою її приводу до участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03.01.2025 включно.

Таким чином, в матеріалах провадження наявні відомості про те, що ОСОБА_6 обізнана про те, що вона розшукується компетентними органами України за вчинення нею злочину проти держави, у зв`язку з чим, остання переховується від органу досудового розслідування.

Таким чином, в судовому засіданні, на підставі письмових матеріалів, доданих до клопотання, було встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, де переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину щодо якого, відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, передбачено можливість здійснення спеціального досудового розслідування, тому, клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 297-1 297-4, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000007 відносно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - задовольнити.

Здійснювати спеціальне досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000007 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000007 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Якщо підстави для здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000007 перестануть існувати, органу досудового слідства звернутись до суду із клопотанням про припинення здійснення спеціального досудового розслідування та здійснення подальшого досудового розслідування згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Копію ухвали суду надати слідчому та захиснику.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_9