Провадження № 1-в/686/917/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2024 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, заяву засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігівка Запорізької область, українця, громадянина Украйни, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого:
-29.04.2016 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75, п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України до 4 років 1 місця позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
-25.09.2017р. Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місця позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
-16.11.2021р. Гуляйпільського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.
про звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь,
Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 25.09.2017р. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі якої призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_4 призначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання покарання призначеного за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 29.04.2016 року у виді 4 років і 1 місяця позбавлення волі.

Також відповідно вироку від 16.11.2021р. Гуляйпільського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, а на підставі статті 71 КК України частково приєднано ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 3 місці 2 дні за вироком Пологівського районного суду запорізької області від 25.09.2017р. та за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про звільнення його від призначеного покарання у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь.

Представник ДУ «РВК (№78)» в судовому засіданні заяву засудженого не підтримав. Засуджений ОСОБА_4 свою заяву підтримав, подав письмову заяву про задоволення заяви і розгляді у його відсутності. Прокурор вказала, що заява підлягає частковому задоволенню оскільки за одним вироком обвинувачений підпадає під декриміналізацію, а за іншим ні.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Згідно вказаного Закону, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна становить згідно ст. 51 КУпАП ( в редакції Закону №3886-ІХ від 18.07.2024р.) два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 25.09.2017р. вбачається, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив в грудні 2016 року та здійснив крадіжку на суму 1543 грн. Станом на 01 січня 2016 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1378 грн.

Відповідно до вироку від 16.11.2021р. вбачається, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив в серпні 2021 року та здійснив крадіжку на суму 1190 грн. та у вересні 2021 року на суму 1101 грн. 70 коп. Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн.

Таким чином, розмір вартості майна за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначених ст. 51 в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю більше ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2016 року, відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» становив 1378 грн., а 50 % від його розміру становить 689 грн. На момент вчинення у 2016 році, ОСОБА_4 кримінального правопорушення, розмір вартості викраденого майна, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян з врахуванням положень ПК України, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік»» та ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року становив 1378 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у 2016 році розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1378 грн. (689х2=1378), як вбачається з матеріалів справи, вартість викраденого ОСОБА_4 майна (1543грн.) перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених у відповідний період на 2016 рік, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 5, ч. 1 ст. 74 КК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року, відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» становив 2270 грн., а 50 % від його розміру становить 1135 грн. На момент вчинення у 2021 році, ОСОБА_4 кримінального правопорушення, розмір вартості викраденого майна, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян з врахуванням положень ПК України, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік»» та ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року становив 2270 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, в 2021році передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у 2021 році розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2270 грн. (1135х2=2270), як вбачається з матеріалів справи, вартість викраденого ОСОБА_4 майна менша 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених у відповідний період.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Тому на підставі Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024р., ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком від 16.11.2021р. Гуляйпільського районного суду Запорізької області у виді 3 років та 2 місці позбавлення волі, а за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 25.09.2017р. не підлягає.

Керуючись ст.ст. 336, 376, 535-539 КПК України, ст.ст. 5, 74 КК України, суд,-

ухвалив :

В задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від призначеного покарання за вироком від 25.09.2017 року Пологівського районного суду Запорізької області, якім останнього засуджено за ч. 2 ст. 185 ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь відмовити.

На підставі Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024р., ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання за вироком від 16.11.2021р. Гуляйпільського районного суду Запорізької області, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1