Справа № 487/6363/24
Провадження № 1-в/487/148/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про скасування звільнення від відбуття покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбуття покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ВСТАНОВИВ:

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Терновільської області від 27.11.2023, зміненого ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17.04.2024 ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, на підставі ст.76 КК України зобов`язаного: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від призначеного покарання з випробовуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Мотивуючи подання тим, що звільнений з випробовуванням ОСОБА_5 перебуває у них на обліку з 15.05.2024. Обов`язки покладені на нього вироком суду не виконує. За адресою вказаною у вироку суду не проживає, що свідчить про недостовірність наданих даних та фактичне місце свого проживання, крім того засуджений не з`являється 23.05.2024 та 03.06.2024 до органу пробації за викликами для ознайомлення з порядком та умовами звільнення з випробуванням. Вжитими першочерговими заходами встановити місцезнаходження гр. ОСОБА_5 не вдалося. Засуджений на шлях виправлення не став, не виконує обов`язки покладенні на нього вироком суду.

Представник органу пробації в судовому засіданні підтримав клопотання.

Захисник засудженого в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, при цьому додав, що матеріали особової справи не містять доказів належного повідомлення його підзахисного про виклики до органу пробації 23.05.2024 та 03.06.2024, також додав що ОСОБА_5 має статус ВПО з 06.11.2022 та постійно проживає не за зареєстрованим місцем проживання, а за адресою: АДРЕСА_1 , про що повідомляв апеляційну інстанції під час розгляду справи, крім того з в період з 15.05.2024 по 22.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ММР «Міська лікарня № 4», тому з об`єктивних причин не мав інформації про його виклик до органу пробації. ОСОБА_5 не вчиняв систематичних порушень, які могли б бути підставою для скасування іспитового строку.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що йому не було відомо, про виклики до органу пробації. Також зазначив, що вважав що вирок буде направлено для виконання до міста Одеси де він фактично проживає та має статус ВПО. В подальшому зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки належним чином.

Прокурор у судовому засіданні, при вирішенні питання скасування звільнення, з урахуванням досліджених доказів просив не скасовувати звільнення, оскільки вважає, що засудженому необхідно надати шанс на виправлення.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали особової справи суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 засуджений Тернопільського міськрайонного суду Терновільської області від 27.11.2023, зміненого ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17.04.2024 за ч. 3 ст. 286 КК України до 5 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.ч.1 4 ст. 166 КВК України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, уповноважений орган з питань пробації, застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації, вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Абзацом 1 пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Тобто засуджений підлягає направленню для відбування призначеного покарання у разі вчинення ним лише правопорушень, які відповідають сукупності таких ознак: вони були систематичними; кожне з яких потягло адміністративне стягнення; свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

В матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення ОСОБА_5 про виклики 23.05.2024 та 03.06.2024 до органу пробації, а також злісного небажання засудженого стати на шлях виправлення, також суд враховує той факт, що засуджений має статус ВПО з 06.11.2022 та постійно проживає не за зареєстрованим місцем проживання, а за адресою: АДРЕСА_1 , крім того з в період з 15.05.2024 по 22.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ММР «Міська лікарня № 4», тому суд не має підстав вважати наведені в поданні обставини підставами для направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком.

Встановлені в судовому засіданні обставини, свідчать про відсутність систематичность порушень з боку засудженого.

З урахуванням вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відсутні достатні дані про те, що засуджений злісно ухиляється від покладених на нього обов`язків.

Суд вважає, що засуджений не є суспільно-небезпечним або таким, що потребує ізоляції від суспільства. А тому враховуючи викладене, суд має підстави для відмови у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, на підставі ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про скасування звільнення від відбуття покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбуття покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя ОСОБА_1