Справа № 438/1979/24
Провадження № 1-кс/438/176/2024
У Х В А Л А

про арешт майна

04 листопада 2024 року м.Борислав

Слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт на майна, яке визнано речовим доказом та вилучено у ході проведення огляду місця події 1 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0000123 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 листопада 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України,

встановив:

Дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернулася із клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом та вилучено у ході проведення огляду місця події 1 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0000123, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 листопада 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, а саме фрагмент блістера із шістьма таблетками білого кольору та одну таблетку білого кольору із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

Клопотання обґрунтоване тим, що 1 листопада 2024 року о 10:07 у відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення від оперуповноваженого ВКП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що поблизу школи АДРЕСА_1 виявлено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий має при собі фрагмент блістера із шістьма таблетками білого кольору у ньому та одну таблетку білого кольору, які останній зберігав при собі.

Відомості за даним фактом 1 листопада 2024 сектором дізнання внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України.

1 листопада 2024 року у період часу з 11:17 по 11: 40 проведено огляд місця події, а саме ділянки дороги, поблизу Бориславської школи АДРЕСА_2 , в ході проведення якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 добровільно, без будь якого тиску, видав працівникам поліції фрагмент блістера із шістьма таблетками білого кольору та одну таблетку білого кольору окремо, про що написав відповідну заяву.

Будучи опитаним ОСОБА_6 пояснив, що 1 листопада 2024 року приблизно о 09:30 він перебував у місті Бориславі, по вулиці Володимира Великого, а саме неподалік ІНФОРМАЦІЯ_2 та магазину «Пекарня», що поруч із вказаною школою. Там, на тротуарі дороги, він побачив фрагмент блістера та одну таблетку білого кольору, котра була поруч з блістером. Він одразу ж підняв вказаний блістер та побачив, що у ньому міститься шість таблеток білого кольору. ОСОБА_6 зрозумів, що дані таблетки є наркотичними тому вирішив взяти даний фрагмент блістер із шістьма таблетками білого кольору та одну таблетку білого кольору окремо із собою, щоб в подальшому дані таблетки спожити самостійно вдома, поклав їх собі у праву кишеню своєї куртки, в котру на той момент був одягнений, та пішов в напрямку Бориславської школи № 7 щоб трохи перепочити. Через деякий час, приблизно о 10:00 у момент коли він все ще перебував поблизу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_4 до нього підійшли працівники поліції, які представились та повідомили, щоб він пред`явив їм паспорт, що останній і зробив та під час цього трохи почав хвилюватися. Майже одразу працівник поліції запитав у ОСОБА_6 чи має він при собі заборонені речі, на що той відповів що має, оскільки не було куди діватися, та вийняв з правої кишені своєї куртки фрагмент блістера із шістьма таблетками білого кольору та одну таблетку білого кольору окремо, які він раніше цього ж дня знайшов на тротуарі дороги, неподалік магазину «Пекарня», по вул. Володимира Великого у місті Бориславі. ОСОБА_6 також зазначив, що вказаний фрагмент блістера із шістьма таблетками білого кольору та одну таблетку білого кольору окремо, після того, як він вийняв та показав працівникам поліції він поклав знову у праву кишеню своєї куртки. Після чого на місце події прибули інші працівники поліції, а саме дізнавач сектору дізнання ВП № 1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , якій він, у присутності двох понятих, добровільно, без будь якого тиску, видав фрагмент блістера із шістьма таблетками білого кольору та одну таблетку білого кольору окремо. Дані таблетки він в подальшому хотів спожити самостійно, та наміру збувати не мав.

1 листопада 2024 року фрагмент блістера із шістьма таблетками білого кольору та одну таблетку білого кольору окремо, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою позбавлення можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вилучене майно, яке є доказом кримінального правопорушення, унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, виникла необхідність у накладенні арешту.

Враховуючи те, що у фрагменті блістера із шістьма таблетками білого кольору та одній таблетці білого кольору містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вони підпадають під ознаки речей, визначених у статті 98 КПК України.

У разі зволікання з накладенням арешту на дане майно, докази та сліди на них можуть бути втрачені, що може перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування у кримінальному провадженні.

До клопотання надана письмова заява ОСОБА_6 про те, що від не заперечує проти накладення арешту на вказане майно.

У судове засідання дізнавач ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 не з`явилися, просили клопотання про арешт майна розглянути без їх участі, клопотання підтримують у повному обсязі.

Відповідно до статті 107 КПК України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування не здійснювалася.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із частиною 2 статті 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 вказаної статті арешт майна накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним статті 98 КПК України.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (стаття 98 КПК України).

Оскільки вказане майно відповідає вимогам статті 98 КПК України, дізнавачем доведені обставини, передбачені статтею 173 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідності його використання у ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз, клопотання про накладення арешту на майно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 131, 132, 170 - 173 КПК України,

постановив:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке визнано речовим доказом та вилучено у ході проведення огляду місця події 1 листопада 2024 у кримінальному провадженні № 0000123, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 листопада 2024 року, а саме фрагмент блістера із шістьма таблетками білого кольору та одну таблетку білого кольору, заборонивши фізичним та юридичним особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном, окрім дізнавача в даному кримінальному провадженні для проведення слідчих дій.

Дізнавачу в кримінальному провадженні забезпечити зберігання арештованого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно із статтею 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_7