справа №991/6338/24
провадження №1-кс/991/6371/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«26» липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Обставини, якими обґрунтована скарга.

Скарга ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 19 липня 2024 року ним, як головою ГО «НОН-СТОП», з використанням технологій електронної пошти, з накладенням ЕЦП (КЕП), з офіційної електронної пошти ГО «НОН-СТОП» на офіційну електронну пошту САП було подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, встановлених в ході здійснення правозахисної діяльності ГО «НОН-СТОП», а саме про те, що ОСОБА_4 , його дружина - ОСОБА_5 , їх донька - ОСОБА_6 , контролюючи ряд юридичних осіб, перебуваючи у злочинній змові з рядом фізичних та юридичних осіб, створили організовану злочинну групу, котра реалізує ряд злочинних схем, відповідно до яких підприємства сім`ї Сігалів, шахрайським шляхом, ухиляючись від сплати податків, маючи на меті злочинне привласнення грошових коштів, уклали ряд кредитних договорів та в подальшому, отримавши грошові кошти, за вказаними кредитними договорами, підприємства сім`ї Сігалів, маючи злочинний умисел спрямований на привласнення даних коштів, перебуваючи у злочинній змові з рядом суддів Господраського суду м. Києва, арбітражних керуючих, довели до банкрутства власні підприємства, з метою привласнення грошових коштів, котрі були отримані внаслідок укладення кредитних договорів. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у злочинній змові із суддями судів м. Києва та арбітражними керуючими у справах по банкрутству їх підприємств, систематично надаючи останнім неправомірну вигоду, разом з іншими учасниками організованої злочинної групи, налагодили злочинну схему по виводу, легалізації грошових коштів, нерухомого майна із власних підприємств до підконтрольних підприємств, через інших осіб, з метою несплати грошових коштів за вказаними кредитними договорами. При цьому, всупереч положенням ст. 214 КПК України, на даний час відомості за вказаною заявою до ЄРДР не внесені, що заявник вважає протиправною бездіяльністю і просить зобов`язати уповноважених осіб САП внести відомості за його заявою та розпочати розслідування.

Позиція сторін у судовому засіданні.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, в прохальній частині скарги просив суд проводити судовий розгляд без його участі.

Представник САП в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги САП ОГП повідомлялася належним чином, про причини неявки представника суд не повідомили.

Положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності представників САП, які були повідомлені про розгляд належним чином, та за відсутності заявника, який просить здійснювати такий розгляд без нього.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Дослідивши матеріали скарги з додатками, враховуючи не виконання органом досудового розслідування положень ст.214 КПК України, що в свою чергу свідчить про різне бачення/тлумачення учасниками процесуальних норм права, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам, як в процесуальному аспекті, так і в частині обґрунтованості поданої заяви до правоохоронного органу.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива), прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

У своїй заяві про злочин від 19 липня 2024 року ОСОБА_3 зазначає, зокрема, що, на його думку, за викладених у заяві обставин, ОСОБА_4 , його дружина - ОСОБА_5 , їх донька - ОСОБА_6 , контролюючи ряд юридичних осіб, в тому числі ТОВ «КОНЦЕРН КОМПЛЕКС», ТОВ «КОМПЛЕКС АГРОМАРС», ТОВ «КУРГАНСЬКИЙ БРОЙЛЕР», ТОВ «БОРИСПІЛЬСЬКИЙ КОМБІКОРМОВИЙ ЗАВОД», ТОВ «ЗАВОД КИЇВКОМБІКОРМ», перебуваючи у злочинній змові з рядом фізичних та юридичних осіб, зокрема ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ТОВ «БУДДЕВЕЛОПМЕНТ КИЇВ», ТОВ «ЧІКЕН ФАСТ», ТОВ «ГТМ ПЛЮС», ТОВ «Грандісон», ТОВ «ФАСТ АГРО ІНВЕСТ», створили організовану злочинну групу, котра реалізує ряд злочинних схем, відповідно до яких підприємства сім`ї Сігалів шахрайським шляхом, ухиляючись від сплати податків, маючи на меті злочинне привласнення грошових коштів, уклали ряд кредитних договорів, з такими банками як АТ «ПУМБ», АТ «ТАСКОМБАНК», АТ «КРЕДИТ БАНК». В подальшому, отримавши грошові кошти, за вказаними кредитними договорами, підприємства сім`ї Сігалів, маючи злочинний умисел спрямований на привласнення даних коштів, перебуваючи у злочинній змові з рядом суддів Господраського суду м. Києва, в тому числі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , арбітражних керуючих, в тому числі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , довели до банкрутства власні підприємства, з метою привласнення грошових коштів, котрі були отримані внаслідок укладення кредитних договорів. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у злочинній змові із суддями судів м. Києва та арбітражними керуючими у справах по банкрутству їх підприємств, систематично надаючи останнім неправомірну вигоду, разом з іншими учасниками організованої злочинної групи, зокрема ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ «ФАСТ АГРО ІНВЕСТ», ТОВ «ЧІКЕН ФАСТ», ТОВ «ГТМ ПЛЮС», налагодили злочинну схему по виводу, легалізації грошових коштів, нерухомого майна із власних підприємств до підконтрольних підприємств, через інших осіб, з метою несплати грошових коштів за вказаними кредитними договорами. Посадові особи Офісу Генерального прокурора України, УСР у місті Києві ДСР НП України, Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, Вишгородської окружної прокуратури, Державної податкової служби України, ГУ ДПС у м. Києві, судді Господраського суду м. Києва, в тому числі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , арбітражні керуючи, в тому числі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , зловживаючи службовим становищем, систематично отримуючи неправомірну вигоду від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , приховують та спряють реалізації злочинних схем, котрі описані у даній заяві. На переконання заявника в діях зазначених суб`єктів вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 365-1, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1, ч. 1 ст. 388 КК України. Вказані корупційні і зухвалі схеми можуть негативно вплинути на міжнародний авторитет України, що, в свою чергу, завадить залученню міжнародної допомоги у військовий час.

Втім, на думку слідчого судді, викладені у заяві ОСОБА_3 обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самої заяви, у ній не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, про які він зазначає у своїй заяві. При цьому, заявник не наводить будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене, а лише висуває загальне припущення про можливе вчинення зазначених ним у заяві протиправних дій, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності таких дій та власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб САП виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 19 липня 2024 року, відсутні, а тому в задоволенні таких його вимог слід відмовити.

Вважаю за необхідне додатково зазначити, що кожне висловлене твердження у заяві про злочин (злочинна змова; організована злочинна група; злочинні схеми; шахрайство; ухилення від сплати податків; привласнення грошових коштів; доведення до банкрутства; надання/отримання неправомірної вигоди; легалізація грошових коштів; зловживання службовим становищем; приховання та сприяння реалізації злочинних схем та інше) повинно бути підтверджено будь-якими розумними поясненнями, які можливо перевірити та/або доданими матеріалами, у тому числі в частині підслідності НАБУ та підсудності ВАКС. Лише самих відомостей з відкритих джерел, викладених у заяві та не підтверджених конкретними фактами та доказами (розумними сумнівами) та власного їх аналізу (інтерпретації), на переконання слідчого судді, не достатньо на підтвердження наявності ознак скоєння злочинів, які підслідні НАБУ, інакше будь-які дії, за такою логікою, можливо піддати сумніву та неправомірній перевірці.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що оформлення ГО «НОН-СТОП» заяви про вчинення кримінального правопорушення з зазначенням 60 адресатів, свідчить про її формальність та переслідування головою цієї організації іншої мети, ніж та яка декларується. На подолання проявів корупції у нашій державі прикуто достатньо уваги, як правоохоронних органів, так і міжнародних організацій, але, на мою думку, така боротьба не може відбуватися конвеєрним способом, а заява про злочин на момент подачі до правоохоронного органу вже повинна містити важливу інформацію (детальні обставини, перелік та дані осіб, у тому числі службових, що мають відношення до приховування та сприяння злочинним діям, котрі описані у заяві), а не надаватися пізніше.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1