Справа № 358/766/18 Провадження № 1-кп/358/33/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянув у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000195 за обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,-

В С Т А Н О В И В:

08.05.2018 року ОСОБА_4 з невстановленою досудовим розслідуванням особою домовилась про доставлення їй товару - психотропної речовини, обіг якої обмежено, а саме амфетаміну, шляхом передачі його рейсовим автобусом маршрутним сполученням «Київ-Богуслав» о 20 год. 00 хв. 08 травня 2018 року.

Цього ж дня, 08 травня 2018 року, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_4 прибула до території приватного підприємства «Мережа-Авто», розташованого за адресою: вул.Миколаївська, буд. № 129-А, м. Богуслав, Київської області, де зустрілась із водієм автобуса сполученням «Київ-Богуслав» ОСОБА_6 з метою отримання від нього пакунку з вмістом у ньому психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну.

08 травня 2018 року близько 22 години 00 хвилин, під час перебування на території приватного підприємства «Мережа-Авто» за адресою: вул. Миколаївська, буд. № 129-А, м.Богуслав Київської області, ОСОБА_6 , не будучи достовірно обізнаним про факт знаходження у переданому пакунку психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, передав у руки ОСОБА_4 поліетиленовий пакет, у якому знаходилась картонна коробка з вмістом у ній 5 поліетиленових пакетів з речовиною гранульованої консистенції світлого кольору - психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, всередині.

Отримавши у свої руки поліетиленовий пакет, у якому знаходилась картонна коробка з вмістом у ній 5 поліетиленових пакетів з речовиною гранульованої консистенції світлого кольору - психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, ОСОБА_4 здійснила таким чином його незаконне придбання та розпочала незаконне зберігання.

Відразу після цього, тобто 08 травня 2018 року, близько 22 години 00 хвилин, під час перебування ОСОБА_4 на території приватного підприємства «Мережа-Авто», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , остання була помічена та затримана працівниками Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання серії КХ № 000867, після чого доставлена до приймального відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де було проведено її особистий огляд.

Під час проведення огляду ОСОБА_4 , у неї було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з написом «Terranova», у якому знаходилась картонна коробка за написом «Zippo» з вмістом у ній 5 поліетиленових пакетів із застібкою «зіп» з речовиною гранульованої консистенції світлого кольору.

Згідно з висновком експерта № 11-2/2710 від 16.05.2018, надані на дослідження речовини кристалічної консистенції світло-бежевого кольору, які знаходяться в п`яти пакетах з полімерного матеріалу з застібкою «зіп», містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін. Загальна маса амфетаміну в речовинах становить 1,639 г.

Згідно зі «Списком № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці II «переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за №770 - амфетамін є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 року № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 року № 634) великими розмірами психотропної речовини амфетамін, що знаходиться у незаконному обігу, є вага від 1,5 до 15,0 грам.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту.

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов до суду 31.08.2018 року.

21.06.2019 вироком суду (головуючий суддя ОСОБА_7 ) ОСОБА_4 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та їй призначено покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

17.12.2019 ухвалою Київського апеляційного суду вирок суду першої інстанції скасований та призначений новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

03.01.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначений суддя ОСОБА_8 . Останнім кримінальне провадження розглянуто не було.

25.06.2024 р. по справі на підставі розпорядження № 123 керівника апарату суду здійснений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_8 рішенням ВРП від 18.06.2024 р. на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України.

25.06.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_1

24.07.2024 ухвалою суду призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні на 14.08.2024 об 11:30 год.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 наполягав на задоволенні його клопотання від 14.08.2023 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.309 КК України та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом, з метою забезпечення істинності та добровільності позиції обвинуваченої, роз`яснено останній, що суд, за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, може закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, звільнити особу від кримінальної відповідальності. Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру, закон надає їй право заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

ОСОБА_4 у судовому засіданні просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 309 КК України, пояснивши, що їй відомо про те, що таке звільнення є нереабілітуючою підставою та про наслідки такого звільнення, просить закрити кримінальне провадження та звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 проти клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження не заперечував, судові витрати по справі вважав за необхідне покласти на користь держави, речові докази знищити.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 309 КК України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке вчинене 08.05.2018 року.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінальних правопорушень) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, належало до злочину середньої тяжкості.

Згідно ч.4 ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.3 ст.314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

В силу ч. 1 ст. 285 та ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною четвертою ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною першою статті 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Чинні положення ч. 1 ст. 49 КК України передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Отже, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вчинене 08.05.2018 року, та органом дізнання її дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, санкція якої: штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України відносено до категорії нетяжких злочинів.

Таким чином, станом на 14.08.2024 минули строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.309 КК України, передбачені п.3 ч.1 ст.49 КК України. При цьому судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Крім того, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України», відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Отже, з`ясувавши позицію обвинуваченої ОСОБА_4 , впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, беручи до уваги думку прокурора, який проти звільнення обвинуваченої від відповідальності на підставі ст. 49 КК України не заперечував, виходячи з фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, кримінальне правопорушення, яке вчинене ОСОБА_4 мало місце в 08.05.2018 року, на момент розгляду даного клопотання пройшло більше п`яти років, судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом зазначеного строку до кримінальної відповідальності не притягувалася, перебіг давності не переривався та не зупинявся, відтак на час судового розгляду справи сплинув, передбачений п. 3 ч. 1 ст.49 КК України п`ятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченої ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття провадження.

Нормами статті 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, крім іншого, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Положеннями ч.1 ст.126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Разом із тим відповідно до висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 № 203/241/17 якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, процесуальні витрати у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 необхідно віднести на рахунок держави.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.44,49 КК України, ст.ст.284,285,286,288,372,376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.309 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000195, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Речові докази: картонна коробка розміром 8 см х 5,5 см х 1 см чорного кольору з написом "Zippo"; картонна прокладка розміром 7,8 см х 5,5 см та п`ять пакетів полімерного матеріалу з застібкою "зіп", які містять гранульовану сипучу речовину світлого кольору вмістом у своєму складі психотропної речовини, обіг якої обмежено, амфетамін, загальною масою 1,639 г, упаковані в полімерний сейф пакет № 2242520 та перебувають в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області згідно квитанції № 87 від 18.05.2018 - знищити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 16.08.2024.

Головуючий: суддя ОСОБА_1