Справа № 734/2539/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/912/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000158 від 01 травня 2024 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шаци Березівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, інваліда 2 групи, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на день апеляційного розгляду справи в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 367 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, якщо не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3 786,40 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 23.04.2024, у невстановлений час, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання у господарстві, належному ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи таємно, з нежитлового господарського приміщення викрав електроінструменти в асортименті на загальну суму 11731 грн. 77 коп., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

У цей же день, у невстановлений час, ОСОБА_8 , перебуваючи у житловому будинку належному, ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, користуючись відсутністю власниці будинку, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, із сумочки потерпілої викрав банківську картку «УКРСИББАНК» № НОМЕР_1 для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_2 потерпілої ОСОБА_9 у АТ «УКРСИББАНК», яка згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» є офіційним документом, тобто електронним платіжним засобом доступу до банківського рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «УКРСИББАНК» на ім`я ОСОБА_9 , для подальшого заволодіння за допомогою вказаної картки грошовими коштами потерпілої, що зберігались на її банківському рахунку.

23.04.2024 о 16:04 год., ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, використовуючи викрадену картку АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_1 для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_2 відкритого на ім`я потерпілої ОСОБА_9 та відомий до неї пароль, через банкомат № 8405 АТ КБ «ПриватБанк», розташований у приміщенні ТОВ «Моно-трейд-10» за адресою: вул. Івана Франка, буд. 12 смт. Козелець Чернігівського району Чернігівської області, отримав доступ до банківського рахунку потерпілої № НОМЕР_2 АТ «УКРСИББАНК», з якого, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи таємно, повторно викрав грошові кошти у сумі 6 000 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 просить вирок суду змінити через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та неправильне призначення покарання за ч. 1 ст. 367 КК України.

Мотивує тим, що призначаючи ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 367 КК України покарання у виді обмеження волі, суд не врахував положення ч. 3 ст. 61 КК України, якою передбачено, що обмеження волі не застосовуються до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Обвинувачений ОСОБА_8 є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 25 грудня 2023 року, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосований закон, який не підлягав застосуванню, у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміни.

Прокурор просить ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 367 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки за умови виконання обов`язків, визначених судом першої інстанції.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_9 , вчиненому в умовах воєнного стану, у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_9 , вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, а також у викраденні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, які учасниками кримінального провадження не оскаржуються, а тому колегію суддів не перевіряються.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню, та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з 08 грудня 2023 року за результатами огляду медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_8 було встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, з лікуванням у лікаря онколога терміном до 01 січня 2026 року з наступною датою переогляду 12 грудня 2025 року.

З огляду на встановлену ОСОБА_8 другу групу інвалідності, суд був позбавлений підстав для призначення обвинуваченому за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді обмеження волі, як про це слушно зауважив прокурор.

Санкцією ч. 1 ст. 357 КК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення вироку) передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років або обмеження волі на той самий строк.

За санкцією вказаної статті передбачене більш м`яке покарання, ніж визначив суд, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, який є інвалідом другої групи, його вік, критичне ставлення до вчиненого, позицію потерпілої, яка просила не призначати винному надмірно суворого покарання, визнання останнім своє вини, щирість каяття та сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, вважає за можливе призначити ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене санкціями ч. 1 ст. 367 та ч. 4 ст. 185 КК України, звільнивши винного від відбування призначеного покарання з випробуванням, як про це просить прокурор.

Зважаючи на всі встановлені обставини, саме таке покарання буде справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, а також принципам гуманності, справедливості й не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 367 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12