справа № 362/6211/23
провадження № 1-кп/362/297/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові угоди про примирення у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 червня 2023 року за № 0001668, щодо

ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України.

У судове засідання прибули:

прокурор ОСОБА_4 ;

обвинувачений ОСОБА_3 ;

захисник ОСОБА_5 .

Суд установив:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, а саме у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

17 липня 2024 року між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_3 укладені угоди про примирення. За змістом цих угод між сторонами узгоджено покарання за частиною 1 статті 286-1 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.

У судовому засіданні обвинувачений, захисник і потерпілі підтримали угоди, просили їх затвердили.

Прокурор проти затвердження угоди заперечив.

Заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та угодами про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286-1 КК України, є нетяжким злочином, вчиненим з необережності.

Водночас відповідно до постанови Верховного Суду України від 31 березня 2016 року у справі № 5-27кс16 на забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають складні зв`язки між принципами публічності і диспозитивності. Як зазначено в цьому рішенні, суд надає особливого значення існуванню в інституті примирення конкуренції принципів публічності і диспозитивності, яка визначає пріоритети публічного і приватного інтересів та їх взаємозв`язок, і вважає, що для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес».

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно з частиною 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зі змісту зазначених вище положень вбачається, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Санкція частини 1 статті 286-1 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Суд вважає, що вид і розмір покарання, який узгодили сторони, не відповідають інтересам суспільства з огляду на характер кримінального правопорушення й особу обвинуваченого. Зокрема, ОСОБА_3 систематично притягався до адміністративної відповідальності за адміністративні порушення на транспорті, в тому числі передбачені статтею 130 КУпАП, востаннє за частиною 1 вказаної статті 02 липня 2022 року, тобто менш, ніж за рік до події інкримінованого кримінального правопорушення (16 червня 2023 року).

За наведених обставин суд дійшов висновку про те, що умови угоди суперечать вимогам КК України і не відповідають інтересам суспільства, що є підставою для відмови в її затвердженні відповідно до пункту 2 частини 7 статті 474 КПК України.

Керуючись статтями 372, 474 КПК України, суд

постановив:

відмовити у затвердженні угод про примирення та продовжити судове провадження в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не оскаржується.

Повний текст ухвали оголошено 26 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_1