20.11.2024
Справа № 642/7051/23
Провадження № 1-кп 642/135/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001430 від 19.09.2023 у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ленінського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2024 було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , термін дії якого спливає 28.11.2024.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , яке прокурор обґрунтував тим, що ризики, визначені при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли. Зазначив, що враховуючи вагомість наявних доказів відносно обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою забезпечення заходів кримінального провадження та запобігання вищевказаним ризикам, а також приймаючи до уваги тяжкість кримінальних правопорушення, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі понад 10 років, є достатньо підстав вважати, що ризики заявлені при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою. Враховуючи, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість можливого покарання, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, адреси проживання яких йому відомі, та які ще не допитані в судовому засіданні, та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто існують ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник та обвинувачений проти клопотання прокурора не заперечували.

Суд, заслухавши доводи прокурора, захисника та обвинуваченого, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2024 року ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.11.2024 включно.

Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак суд не приймає доводи захисника та обвинуваченої щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Згідно ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Зазначені прокурором ризики були встановлені ухвалами суддів та на даний час, на думку суду, не перестали існувати.

Суд вважає, що підозра є обґрунтованою до ступеню необхідного для даної стадії процесу. Наразі продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, погоджується із стороною обвинувачення, що наразі, продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Існує можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що на думку суду обґрунтовано може викликати загрозу втечі обвинуваченого.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за злочини проти життя і здоров`я, з призначенням покаранням у виді реального позбавлення волі, ОСОБА_7 знаходився в місцях відбування покарання та усвідомлює незворотність настання покарання, та може, намагатись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від суду.

Також, в рамках провадження не допитувались свідки, це не виключає імовірний ризик впливу обвинуваченого, адже на даний момент ОСОБА_7 відомі особи свідків, місце їх проживання, коло спілкування, що дає йому можливість впливати на їх свідчення, оскільки вказані особи з числа близького його оточення, ведуть аморальний спосіб життя та схильні до протиправних дій.

Окрім того, обвинувачений раніше неодноразово судимий, законних джерел отримання заробітку не має, не працевлаштований, що свідчить про імовірність вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд враховує, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово судимий, не працював, не одружений, не має постійного місця мешкання у м. Харкові та Харківської області, за встановленими під час розслідування даними мешкав в приміщенні за місцем вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Крім того, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_7 , а також те, що заявлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід, для запобігання ризиків, передбачених ст.177 ч.1 КПК України, вважає необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176,177, 178, 183, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 18 січня 2025 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Термін дії ухвали - до 18.01.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 20.11.2024.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2