Дата документу 26.11.2024
Справа № 334/2262/24
Провадження № 1-кп/334/486/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурорів - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002597 від 28 грудня 2023 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого у ТОВ «ДіаСервіс» на посаді водія, маючого професійно-технічну освіту, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 28 грудня 2023 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався правою смугою руху проїзної частини вул. Гребельної в м. Запоріжжя, з боку вул. Каховської, в напрямку вул. Клубної.

В цей же час, в районі буд. №1 по вул. Гребельній, пішохід ОСОБА_4 почала переходити проїзну частину, рухаючись по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожньою розміткою 1.14.2 та дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), рухаючись зліва направо відносно напрямку руху водія ОСОБА_5 .

Попереду у попутному з водієм ОСОБА_5 напрямку, лівою смугою, здійснювали рух транспортні засоби, водії яких перед нерегульованим пішохідним переходом почали зменшувати швидкість свого руху, а у подальшому зупинились, надаючи перевагу в русі пішоходу ОСОБА_4 .

Водій ОСОБА_5 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зменшують швидкість та зупиняються транспортні засоби, що рухаються по сусідній лівій смузі не вжив заходів щодо зменшення швидкості, аж до повної зупинки, не переконався що на пішохідному переході немає пішоходів яким може бути створена перешкода чи небезпека, виїхав на нього, та скоїв наїзд на ОСОБА_4 лівою боковою частиною транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма: перелом кісток склепіння і основи мозкового та лицевого черепу, гостра субдуральна гематома правих лобної та скроневої областей, забій головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, закриті переломи середньої третини правої малогомілкової кістки та внутрішньої кісточки лівої гомілки, що у сукупності кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.18.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

п.18.4 Правил дорожнього руху, де вказано: Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вимог п.18.4 Правил дорожнього руху, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він своїми необережними діями вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, що виразилося у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує також і те, що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, його вік, стан здоров`я, по місцю проживання та роботи характеризується виключно позитивно, визнав свою винність у судовому засіданні, враховує обставини, які пом`якшують його покарання і відсутність обставин, які обтяжують його покарання, вчинив необережне кримінальне правопорушення, а також приймаючи до уваги думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просила призначити ОСОБА_5 покарання не пов`язане з позбавленням волі та не застосовувати до нього додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на те, що обвинувачений по даній справі повністю сплатив їй матеріальні та моральні збитки, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого вважає, що йому слід призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України не в максимальних межах, встановлених у санкції статті за якою ОСОБА_5 , притягується до відповідальності.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 23 грудня 2005 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», враховує не тільки наслідки, що настали, а характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Також, відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.56 КПК України, суд враховує думку потерпілої, висловлену щодо призначення покарання обвинуваченому, яка вважає, що покарання повинно бути призначене з мінімальним випробувальним терміном, оскільки, на її переконання, обвинувачений усвідомив свою протиправну поведінку та суспільну небезпечність злочину.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_5 , та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов заявлено не було.

Відповідно ч.4 ст.174 КПК України, суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст. 50, 51, 60, 65-67, 395 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя 03 січня 2024 на автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази:

автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який по даному кримінальному провадженню визнано речовим доказом та відповідно до постанови слідчого про зміну місця зберігання речового доказу передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити законному власнику, а саме: ТОВ «Діасервіс», розташованого за адресою: м. Запоріжжя. вул. Козака Бабури, буд. №9 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1