ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/740/24 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 638/8683/24 Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

представника власника майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 червня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000936 від 24 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 301-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 червня 2024 року клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна задоволено частково, накладено арешт на майно, яке було вилучено у громадянина ОСОБА_7 в ході проведення обшуку 23.05.2024 у період часу з 08 год. 45 хв. по 09 год. 25 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук «Lenovo» з написом «Yoga» сірого кольору; ноутбук «Dell» сірого кольору; ноутбук «HP» сірого кольору; ноутбук «Sony» сірого кольору; зарядний пристрій «Dell» чорного кольору; зарядний пристрій «HP» чорного кольору; зарядний пристрій «Lenovo» чорного кольору; жорсткий диск «Hitachi»; жорсткий диск «Transcend» у кількості 2 штуки; флеш-накопичувач «SP». В задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою у повному обсязі задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на все майно, вилучене у громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході проведення обшуку 23.05.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі і на вилучений мобільний телефон.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що прокурором повністю доведена необхідність у накладенні арешту на вказаний мобільний телефон.

Зазначає, що в ході моніторингу мережі Інтернет було встановлено ІР-адресу, через яку здійснювався доступ та зберігання порнографічного контенту з ознаками дитячої порнографії, вказана ІР-адреса розташована в квартирі АДРЕСА_2 , власником та мешканцем якої є ОСОБА_7 . Під час обшуку було встановлено, що доступ до мережі Інтернет здійснювався за допомогою WI-FІ роутера, що робить можливим отримання контенту на всі вилучені ноутбуки, а також мобільний телефон. Під час проведення обшуку не було встановлено, на якому саме з вилучених пристроїв зберігається контент з елементами дитячої порнографії, всі вони були вилучені та визнані речовим доказом у кримінальному провадженні. Під час судового розгляду клопотання прокурора мобільний телефон також не оглядався та не досліджувався, а висновок слідчого судді про наявність на цьому пристрої документів, важливих для власника, зроблений лише на підставі слів самого власника. Прокурор вказує, що фактичні обставини кримінального правопорушення вказують на необхідність накладення арешту на майно, а висновок слідчого судді не відповідає цим фактичним обставинам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку власника майна та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000936 від 24 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 301-1 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за наступними обставинами: в ході моніторингу загальнодоступної мережі Інтернет з використанням програмного забезпечення встановлена ІР-адреса, за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_7 , який отримує доступ та зберігає порнографічний контент з ознаками дитячої порнографії.

Згідно протоколу обшуку від 23.05.2024 та опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, в квартирі ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено: ноутбук «Lenovo» з написом «Yoga» сірого кольору; ноутбук «Dell» сірого кольору; ноутбук «HP» сірого кольору; ноутбук «Sony» сірого кольору; зарядний пристрій «Dell» чорного кольору; зарядний пристрій «HP» чорного кольору; зарядний пристрій «Lenovo» чорного кольору; жорсткий диск «Hitachi»; жорсткий диск «Transcend» у кількості 2 штуки; флеш-накопичувач «SP»; мобільний телефон «Samsung» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 24.05.2024 вилучене в ході обшуку майно, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000936 від 24 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 301-1 КК України.

Мотивуючи подане клопотання про арешт тимчасово вилученого майна під час проведеного обшуку, прокурор посилався на те, що у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати про існування ризиків та реальних загроз зміни або знищення вилученого майна, а також знищення слідової інформації. З метою збереження речових доказів, здійснення повного та всебічного досудового розслідування просить накласти арешт на все вилучене майно.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про арешт мобільного телефона, слідчий суддя зазначила, що прокурором не доведено необхідності накладення арешту на мобільний телефон «Samsung» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , врахувала, що у власника майна на цьому пристрої містяться документи, комунальні платежі, відсутність яких у потерпілого призведе до звуження реалізації його прав. З таким висновком слідчого судді суд апеляційної інстанції не погоджується та вважає його таким, що не відповідає положенням статей 98, 131, 170, 172, 173 КПК України.

Під час вирішення питання накладення арешту на майно слід враховувати положення статі 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як встановлено під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на мобільний телефон, що був вилучений у ОСОБА_7 , без врахування наявності в мобільному телефоні слідів кримінального правопорушення та можливості використання інформації, що може міститься у мобільному телефоні, як доказу у даному кримінальному провадженні, враховуючи обставини, які є предметом досудового розслідування та можливість отримання відповідного контенту будь-яким із вилучених під час обшуку пристроїв, в тому числі і мобільним телефоном. На переконання суду апеляційної інстанції, прокурором доведена необхідність у накладенні арешту на мобільний телефон, доводи апеляційної скарги не є безпідставними. При цьому, висновки слідчого судді про те, що накладення арешту на мобільний телефон, в якому наявні необхідні власника майна документи, комунальні платежі, призведе до звуження реалізації його прав є необгрунтованими, враховуючи, що на даному етапі досудового розслідування саме такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у права і інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на мобільний телефон та задоволення клопотання прокурора в цій частині.

Обираючи спосіб арешту майна, суд апеляційної інстанції з врахуванням положень частини 4 статті 173 КПК України, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження мобільного телефона до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку з зобов`язанням слідчого, прокурора, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, у строк не пізніше двох місяців за участю спеціаліста зняти інформацію з мобільного телефона «Samsung» ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження, після чого майно має бути передане власнику на відповідальне зберігання. При цьому, суд апеляційної інстанції роз`яснює, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Враховуючи, що слідчим суддею за результатами розгляду клопотання прокурора було накладено арешт на частину вилученого майна, окрім мобільного телефона, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню лише в частині відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт мобільного телефона. Відповідно і апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки відсутня необхідність у скасуванні тієї частини ухвали слідчого судді, якою клопотання прокурора вже задоволено та накладено арешт на визначене майно. У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції приходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт мобільного телефона з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на мобільний телефон, вилучений у громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході проведення обшуку 23.05.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ,

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 червня 2024 року скасувати в частині відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт мобільного телефона «Samsung» ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 та в цій частині постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт мобільного телефона «Samsung» ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , вилученого у громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході проведення обшуку 23.05.2024 у період часу з 08 год. 45 хв. по 09 год. 25 хв. за адресою: АДРЕСА_1 - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження вказаного майна до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Зобов`язати слідчого, прокурора, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, в строк не пізніше двох місяців за участю спеціаліста зняти інформацію з мобільного телефона «Samsung» ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаному носії та можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, для залучення до матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000936 від 24 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 301-1 КК України, після чого передати вказане майно на відповідальне зберігання власнику майна.

Попередити власника майна ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному проваджені.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: