Справа № 484/4691/24
Провадження № 1-кс/484/770/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

24.08.2024 року м.Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_3 внесене у кримінальному провадженні № 0000814 від 22.08.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні одну дитину, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді командира 2-ї мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , у званні «капітан»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів, вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В клопотанні вказано, що у провадженні СВ Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000814 від 22.08.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 підозрюється в скоєні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років та відповідно до вимог ст. 177 КПК України існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставинами, що підтверджують наявність вищевказаних зазначає наступне:

- ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. Знаючи, яка міра покарання його очікує за вчинення даного злочину ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства;

- ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може незаконно впливати та здійснювати тиск на свідка у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни його показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують підозрюваного, оскільки проживає з ним в одному населеному пункті та з ним знайомий. Крім того свідок не надавав свої покази безпосередньо суду;

- ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний може вжити заходи до пошуку свідків та очевидців вчинення злочину, які ще не були встановлені та допитані в ході досудового розслідування та схиляння їх до дачі показів, що виправдовують його та не відповідають реальним обставинам справи;

- враховуючи, що на даний час в країні триває військовий стан, ОСОБА_4 вчинив злочин, який викликає значний суспільний резонанс та громадську стурбованість про подальші можливі негативні наслідки в разі залишення даного злочину поза увагою правоохоронних органів;

- ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину, його перебування за місцем проживання безпідставне. Тому в органу досудового розслідування є вагомі підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інші злочини, наприклад такий злочин, як дезертирство.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (п. 79) передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Крім того вказує, що згідно із ст.176 КПК України застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного не є можливим, а саме:

особисте зобов`язання чи домашній арешт неможливо застосувати, так як вказаний запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та не попередить ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також у зв`язку із вчиненням підозрюваним особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років;

особисту поруку неможливо застосувати у зв`язку з відсутністю осіб, які б поручилися за виконання обвинуваченим обов`язків відповідно до положень ст.194 КПК України;

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Такі обставини, на думку сторони обвинувачення, не можуть залишитись поза увагою суду та є достатньо переконливими для того щоб прийняти рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, застосування до ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, окрім взяття під варту не дозволить вчасно, повно, всебічно та об`єктивно приймати процесуальні рішення та проводити слідчі дії із вказаною особою. Поряд з цим, в ході розслідування вже на цій стадії кримінального провадження зібрані достатні докази, які підтверджують вину підозрюваної у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Таким чином, більш м`який запобіжний захід, ніж взяття лід варту, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , та не зможе запобігти вищевказаним ризикам під час проведення досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

Стан здоров`я та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_4 не перешкоджають триманню його під вартою.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольни.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем фактичного проживання, але який саме просить вирішити на розсуд суду.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання підозрюваного, посилаючись на визнання вини підзахисним. Крім того, зазначив, що у разі застосування судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить застосувати заставу.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обставини, матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Застосування запобіжного заходу слідчим суддею здійснюється у порядку, передбаченому ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання. Відповідно до вимог цієї статті, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий і прокурор; і недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім передбачених ст.. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що у провадженні СВ Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000814 від 22.08.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 31.05.2024 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 капітан військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 призначений на посаду командира мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_3 .

Згідно ст. 65, 68 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Проходячи військову службу, командир 2-ї мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 26, 27, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, командир 2-ї мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного злочину, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, для подальшого виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини, отримав вогнепальну зброю, а саме: 07.07.2024 пістолет Макарова «БУ3664 86» та 21.07.2024 автомат Калашникова модифікований (АКМ) « НОМЕР_4 ».

21.08.2024 о 23:00 год командир 2-ї мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 самовільно залишив пункт тимчасового місця дислокації АДРЕСА_3 військової частини НОМЕР_1 . Так, діючи в супереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 "Про затвердження Положення про дозвільну систему", Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", Наказу Міністерства оборони України № 539 від 29.06.2006 «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання, і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», який визначає те, що у разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику), ОСОБА_4 , самовільно залишаючи межі військової частини, незаконно забрав із собою зброю, а саме пістолет Макарова «БУ3664 86» та автомат Калашникова модифікований (АКМ) « НОМЕР_4 » і боєприпаси до них, тим самим маючи намір на подальше незаконне носіння вогнепальної зброї та боєприпасів, оскільки він самовільно залишив військову частину та його дії не були пов`язані із виконанням військового обов`язку.

У подальшому ОСОБА_4 прибув за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав вогнепальну зброю, а саме пістолет Макарова «БУ3664 86» та автомат Калашникова модифікований (АКМ) « НОМЕР_4 » і боєприпаси до них.

22.08.2024 близько 11.36год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння (1,65 ‰), достовірно знаючи, що йому не надано дозвіл на носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів поза межами військової частини та у випадку, не пов`язаному з виконанням військового обов`язку із захисту Батьківщини, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу відкрив безпідставну стрільбу на подвір`ї з вогнепальної зброї, яку незаконно зберігав за місцем мешкання.

У подальшому працівники поліції затримали ОСОБА_4 22.08.2024 в ході проведення обшуку на території його домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 у період з 15.41год. по 21.08год. виявлено та вилучено вогнепальну зброю, а саме: пістолет Макарова «БУ3664 86» та автомат Калашникова модифікований (АКМ) « НОМЕР_4 »; бойові припаси, а саме: 418 набоїв калібру 7,62мм та 1 калібру 5,45мм.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи військову службу на посаді командир 2-ї мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , обґрунтовано підозрюється в тому, що діючи умисно, розуміючи суспільну небезпечність діяння, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, носив та у подальшому незаконно зберігав за адресою свого місця проживання по АДРЕСА_2 , вогнепальну зброю, а саме: пістолет Макарова «БУ3664 86» та автомат Калашникова модифікований (АКМ) « НОМЕР_4 » та бойові припаси, а саме: 418 набоїв калібру 7,62мм та 1 калібру 5,45мм., які було виявлено та вилучено у ОСОБА_4 22.08.2024 у період з 15.41год. по 21.08год. в ході проведення обшуку на території його домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , -

тобто обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме - носіння, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України в порядку ст.208 КПК України 22.08.2024 о 15.27 год. (фізичне затримання) затримано ОСОБА_4 .

23.08.2024 ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом обшуку;

- доповіддю-повідомленням з військової частини;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Згідно з визначенням Європейського суду з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

Таким чином, наявні докази, які містяться в матеріалах провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Також матеріали провадження вказують на наявність ризиків, зазначених прокурором. При цьому, слід зазначити, що ризик це не визначена подія, та по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства, суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

П.4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно зі статтею 177 КПК України необхідність застосування запобіжного заходу, пов`язується з поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, після скоєння злочину, зокрема: намагання переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно ст. 178 КПК України встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді командира 2-ї мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , у званні «капітан», одружений, має на утриманні одну дитину, раніше не судимий.

Враховуючи особу підозрюваного, який підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, наявність обґрунтованих ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого) на даний час, не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час досудового слідства та судового розгляду по кримінальному провадженню, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, відсутність впливу на учасників кримінального провадження, а тому є доцільним обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави. При цьому суд вважає, що тримання під вартою не позбавить ОСОБА_4 можливості здійснювати свій захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, з врахуванням вимог ст. 182 КПК України суд визначає ОСОБА_4 заставу, яку ним може бути внесено протягом усього часу тримання під вартою, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд вважає, що саме такий розмір гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього в подальшому обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Інших клопотань від сторін кримінального провадження до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 176-177, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 22.08.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000814, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000814, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з у триманням на гауптвахті строком на 60 днів, до 23.10.2024 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у разі внесення ним особисто або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) застави в розмірі 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн. протягом усього часу тримання під вартою;

у разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить суду, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання (перебування), роботи; не відвідувати місця, де спиртні напої продаються на розлив.

Попередити ОСОБА_4 , про наслідки невиконання таких обов`язків у разі, якщо вони будуть до нього покладені.

Ухвала підлягає негайному виконанню Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її винесення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1