Справа № 368/669/24
провадження № 1-в/368/54/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий суддя - ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

З участі сторін провадження:

Прокурор - ОСОБА_3

представник ВК - ОСОБА_4

Засуджений - ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внустрішньої служби ОСОБА_6 , - про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнідинці Варвинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність ІІІ групи, засудженого:

- 27 квітня 2020 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, (вирок набрав законної сили 27.10.2020 року);

- який з 15.04.2023 року утримувався в ДУ «Чернігівський СІЗО», та з 12.06.2023 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням;

- клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнідинці Варвинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність ІІІ групи, засудженого:

- 27 квітня 2020 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, (вирок набрав законної сили 27.10.2020 року);

- який з 15.04.2023 року утримувався в ДУ «Чернігівський СІЗО», та з 12.06.2023 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- про застосування до нього положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме, - на пробаційний нагляд, суд, -

В С Т А Н О В И В :

29.04.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , - про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнідинці Варвинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність III групи, засудженого:

- 27 квітня 2020 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, (вирок набрав законної сили 27.10.2020 року);

- який з 15.04.2023 року утримувався в ДУ «Чернігівський СІЗО», та з 12.06.2023 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судо/ покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

У вищевказаному поданні:

- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» клопочеться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`якисм покаранням, без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керуванні транспортними засобами.

Також у вищевказаному поданні установи виконання покарань міститься писолмве клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому він просить суд застосувати до нього більш м`яке покарання у виді пробаційного нагляду.

29.04.2024 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПЬ України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та присвоєно справа № 368/669/24. провадження № 1 - в/368/54/24.

14.06.2024 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу, згідно якої:

1. Відкрити провадження у справі.

2. Судове засідання по справі № 368/669/24, провадження № 1 - в/368/54/24, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , - про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнідинці Варвинського району Чернігівської області, громадянина України зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність ІІІ групи, засудженого:

- 27 квітня 2020 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобам» строком на 2 (два) роки, (вирок набрав законної сили 27.10.2020 року);

- який з 15.04.2023 року утримувався в ДУ «Чернігівський СІЗО», та з 12.06.2023 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України. - заміни невідбутої частини призначеного судоя покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, -

- призначити до слухання на 13 год. 00 хв. 18.06.2024 року, та провести дистанційно в режим відеоконференції з Державною установою «Кагарлицька ВК (№115)», 09214, Київська область Кагарлицький район, с. Зікрачі.

3. Державній установі ВК - 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 18.06.2024 року о 13 годині 00 хвилин.

4. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручити спеціалісту з інформаційних технологій, або іншій відповідальній особі Державної установи «Кагарлицька ВК «№115»), 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

Застосовувані в дистанційномсу судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

5. Зобов`язати Державну установу ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 13 год. 00 хв. 18.06.2024 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_5 , - для її огляду в судовому засіданні.

6. В судове засідання викликати учасників процесу:

- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська оласть, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3).

18.06.2024 року в слуханні кримінального провадженні оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 08.07.2024 року, - в зв`язку з витребуванням додаткових письмових доказів.

08.07.2024 року слухання кримінального провадження відкладено на 09.07.2024 року в зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів.

В судовому засіданні, яке відбулося 09.07.2024 року, представник Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» ОСОБА_4 подання установи виконання покарань про заміну основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у відношенні засудженого ОСОБА_5 , - підтримав, обгрунтовував свою позицію обставинами, які викладені в поданні.

На запитання суду представник установи виконання покарань ОСОБА_4 зазначив, що засуджений ОСОБА_5 не перебував на профілактичному обліку в установі, заохочувався керівництвом установи також таким видом заохочення, як надання тимчасового виїзду за місцем проживання, при цьому не допускав запізнень з короткочасного виїзду за межі колонії.

За весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не має ні одного стягнення, в тому числі знятого чи погашеного в установленому Законом порядку.

Засуджений за час відбування покарання має чотири заохочення.

Прелдставник установи виконання покарань ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо заміни йому призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді пробаційного нагляду.

Суд критично відноситься до позиції представника установи виконання покарань, так як вважає, що засуджений ОСОБА_5 не заслуговує на даному етапі застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміни призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, тим паче пробаційного нагляду, так як вважає, що на даному етапі відсутні в достатньому об`ємі оціночні підстави для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.

Свою критичність суд обгрунтовує обставинами та нормами матеріального та процесуального права, які будуть вказані нижче в мотивувальній частині даної ухвали.

В судовому засіданні, яке відбулося 09.07.2024 року, засуджений ОСОБА_5 подання установи виконання покарань про заміну призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - підтримав, так як вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення та перевиховання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав своє письмове клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме, - на пробаційний нагляд, так як вважає, що саме таке покарання можливо йому призначити з огляду на ті обставини, що він зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання.

На запитання учасників процесу засуджений ОСОБА_5 відповів наступне:

- так, він перебував в розшуку, проте, - не з його вини, так як він працював і ходив остійно на роботу;

- що стосується потерпілої сторони, то він шкоду, завдану злочином, - відшкодував ще до винесення вироку.

Суд критично відноситься до позиції засудженого, так як вважає, що засуджений на даному етапі виконання покарань не заслуговує на пільгу, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміни призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання, - так як на даному етапі недостатньо оціночних підстав для застосування такої пільги.

Так, в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 наполягав лише на застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом покарання більш м`яким, так як вважає, що відсутність стягнень є вже достатньою підставою для застосування до нього пільги, - що на думку суду, - не відповідає вимагам чинного КК України, КВК України, та що буде судом обгрунтовано нижче в мотивувальній частині даної ухвали.

Також суд обгрунтовує свою критичну позицію щодо позиції засудженого іншими обставинами справи та нормами права, які будуть наведені нижче в мотивувальній частині даної ухвали.

В судовому засіданні, яке відбулося 09.07.2024 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 не заперечував щодо подання установи виконання покарань про застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом покарання більш м`яким покаранням, та не заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо засміни йому призначеного покарання судом у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді пробаційного нагляду.

Суд в даному випадку критично відноситься до позиції прокурора, так як вважає, що позиція прокурора не грунтується на положеннях КК України, КВК України в розрізі мети покарання, порядку відбування покарання, та підстав для застосування заохочень до засуджених, а тому така позиція прокурора судом сприймається такою, яка не повинна братися до уваги при прийнятті законного, обгрунтованого, справедливого для всих учасників кримінального провадження рішення.

Суд, розглянувши подання установи виконання покарань, вислухавши думку представника установи виконання покарань, засудженого, які підтримали подання, вислухавши клопотання засудженого щодо заміни йому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, -пробаційний нагляд, вислухавши представника установи виконання покарань, який підтримав клопотання засудженого, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення подання установи виконання покарань, та не заперечував проти задоволення клопотання засудженого, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висовку щодо відмови в задоволенні подання установи виконань покарань щодо заміни засудженому призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, та у відмові в задоволенні клопотання засудженого на заміну йому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді пробаційного нагляду, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Перш за все, суд зазначає, що, з огляду на обставини справи, - суд мав змогу гіпотетично вирішувати питання щодо заміну засудженому ОСОБА_5 призначеного йому за вироком суду покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, зокрема, - на обмеження волі, проте, в даному випадку суд позбавлений такої можливості, адже засуджений ОСОБА_5 наполягав на застосуванні до нього саме такого виду більш м`якого покарання, - як пробаційний нагляд, - про що і міститься письмове клопотання засвудженого в матеріалах справи, а тому в подальшому суд розглядає дане кримінальне провадження саме в частині можливості/неможливості призначити засудженому ОСОБА_5 такий більш м`який вид покарання, як пробаційний нагляд.

Фактині обставини справи, в становлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гнідинці Чернігівської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має ІІІ групу інвалідності, засуджений:

- 27 квітня 2020 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, (вирок набрав законної сили 27.10.2020 року);

- 27.10.2020 року згідно ухвали Чернігівського апеляційного суду, - апеляційні скарги залишено без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 без зміни;

- 09.06.2021 року Верховним Судом винесено Постанову, згідно якої ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення, -

- з 15.04.2023 року утримувався в ДУ «Чернігівський СІЗО», та з 12.06.2023 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «13» квітня 2023 року.

Кінець строку покарання: «13» квітня 2026 року.

2/3 строку покарання: «13» жовтня 2024 року.

Станом на 09.07.2024 року засуджений ОСОБА_5 має невідбутий строк основного покарання у виді позбавлення волі терміном 1 (один) рік 299 днів.

Відповідно, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 , - загалом, - мав поведінку, яка передбачає застосування судом до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна судом призначеного основного покарання більш м`яким, проте, - не на побаційний нагляд, - з огляду на те, що, дійсно, в діях засудженого формально містяться формально юридичні підстави для застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, проте, на думку суду, - відсутні в достатньому обсязі оціночні підстави для застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, а саме, - заміна на прбційний нагляд.

Так, що стосується наявності формально юридичних підстав для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом покарання на більш м`яке, то суд зазначає наступне:

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:

заохочення:

1. 04.10.2023 р. За сумлінну поведінку та добросовісне відношення Подяка Нач. ВК

до праці в їдальні установи.

2. 04.01.2024 р. За сумлінну поведінку та добросовісне відношення Подяка Нач. ВК

до праці в їдальні установи.

3. 03.04.2024 р. За сумлінну поведінку та добросовісне відношення Подяка Нач. ВК

до праці в їдальні установи.

4. 03.07.2024 р. За сумлінну поведінку та добросовісне відношення Подяка Нач. ВК

до праці в їдальні установи.

- дисциплінарні стягнення:

- дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в усановленому Законом порядку, - засуджений ОСОБА_5 ., - за весь час відбування покарання немає.

Звісно, на перший погляд, - засуджений ОСОБА_5 має лише заохочення, проте, ще не свідчить про ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 в будь якому випадку заслуговує на застосування до нього більш м`якого покарання у виді пробаційного нагляду, так як при прийнятті рішення враховуються і чинники, які суттєво впливають на вирішення питання по суті, та які судом вказано нижче.

Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.

При вирішенні питання щодо застосування положень ст. 82 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_5 було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.

Так, що стосується формально-юридичних підстав застосування пільги у виді заміна призначеного покарання більш м`яким, то вони передбачені ст. 82 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/3 частини строку основного покарання у виді позбавлення волі.

Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним:

- перш за все, до засудженого ОСОБА_5 слід використовувати положення ст. 82 КК України, яка діяла до 17.03.2021 року, так як обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин до 17.03.2021 року, - до вступу в законну силу змін та доповнень до ст. 81 КК України, - з огляду на положення ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотньої дії в часі.

Отже, до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати положення ст. 82 КК України, яка діяла до 17.03.2021 року, згідно якої:

1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

4. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Отже, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_5 був засуджений 27.04.2020 року на підставі вироку Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської облаті за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно, згідно з положеннями ч. 5 ст. 12 КК України, засуджений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

Відповідно до положень ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв необежний злочин.

Відповідно, засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин з необережності.

Відповідно, як де ОСОБА_8 (формальні підстави застосування пільги, яка передбачена ст. 82 КК України) засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 09.07.2024 року відбув більше, ніж 1/3 частину покарання, так як 1/3 строку покарання засудженим ОСОБА_5 відбута 13 квітня 2024 року.

Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 82 КК України, то такі є в наявності в повному обсязі.

Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які необхідні для застосування положень ст. 82 КК України, то суд вважає, що їх недостатньо на даному етапі відбування покарання засудженим призначеного йому покарання.

Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою за час, який послідував після скоєння злочину, за весь період відбування покарання, - в повній мірі не довів своє виправлення та перевиховання.

Встановлюючи ці підстави застосування ст. 82 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному:

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_5 на даному етапі відбування покарання - відсутній комплекс даних, які давали б змогу суду прийти до висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 82 КК України, яка є пільгою для засудженого, який має її отримати, в діях засудженого ОСОБА_5 повинна бути повна сукупність оціночних критеріїв, які б дали змогу суду чітко визначитися з тією обставиною що засуджений остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.

Судвважає, що такий комплекс даних слід отримувати за порівняно значний термін відбування покарання засудженим, в той же час, як вбачається з матеріалів справи, - засуджений ОСОБА_5 відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарання лише з 12.06.2023 року, тобто, - засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарання меньше, ніж один рік, асуд вважає, що за такий короткий проміжок часу неможливо переконатися в тій обставині, що засуджений ОСОБА_5 остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, а тому суд вважає, що направлення до суду подання установою виконання покарання про заміну покарання засудженому ОСОБА_5 на даному етапі відбування покарання є дочасним, хоча суд і не заперечує тієї обставини, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в установі виконання покарань має позитивну поведінку.

Окрім того, - на обгрунтування своєї позиції щодо дочасності та, відповідно, - неможливості заміни призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 , - суд зазначає, що вирок у відношенні ОСОБА_5 винесено 27.04.2020 року, данийвирок набрав законної сили 27.10.2020 року, а покарання засуджени ОСОБА_5 почав відбувати лише з 13.04.2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, - такий тривалий термін між вступом вироку в законну силу та початком вібування покарання засудженим (що становить більше 2 років) обгрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_5 перебував в офіційно оголошеному судом розшуку, та почав відбувати покарання лише в зв`язку з тим, що був затриманий працівниками поліції та направлений для відбування покарання.

Суд вважає, що перебування тривалий час засудженогоТелуха ОСОБА_9 в розшуку (біше 2 років), та відбуття після цього лише орієнтовно 1 (одного) року позбавленя волі з загалу признченого покарання, - унеможливлює заміну покарання, так як це, на думку суду буде порушувати насамперед принцип співмірності відбування покааня наідкам вчиненог злочину.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, - засуджений ОСОБА_5 не визнавав свою вину як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, так і в суді Вищої інстанції, - що також перешкоджає до застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, адже суд наголошує на тому, що однією із підстав до застоування до засудженого пільги є доведення того, що засуджений щиро визнав вину у скоєному злочині, став на шлях виправлення та перевиховання, - при відсутності ж такого, - пільга до засуджених не застосовується.

Отже, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, поведінка засудженого ОСОБА_5 (яка має прояв у невизнанні вини та перебування тривалий час в розшуку, - з метою уникнення відбування покараня), - не може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

Отже, суд відноситься критично до висновку комісії установи щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення та перевиховання та на даному етапі відбування покарання заслуговує на пільгу, яка передбачена ст. 82 КК України.

Щодо відсутності діючих стягнень, (взагалі не притягувався до дисциплінарної відповідальності, чи дисциплінарні стягнення зняті чи погалені в установленому законом порядку), то така обставина сама по собі не може самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, - чого в поведінці засудженого ОСОБА_5 , - немає.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 82 КК України та невідповідають положенням ст.. 9 КВК України.

Суд вважає, що за час короткого відбування покарання засудженим ОСОБА_5 після його перебуваняв розшуку тривалий час, - не дає могу остаточно визначитися суду, що засуджени ОСОБА_5 остаточно став на шлях виправлення та виховання.

Крім того, щодо свого висновку щодо відсутності в повному обсязі підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, суд застосовував положення ст. 6 КВК України.

Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 82 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, не свідчать, на думку суду, про достатню систематичність дій засудженого ОСОБА_5 , які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Відповідно, суд вважає, що:

- застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом покарання більш м`яким у видіпробаційного нагляду, - на даному етапі відбування покарання, - є не співрозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, та обставинам його вчинення, поведінці засудженого під час відбування покарання, особі засудженого;

- з огляду на обставини, які вказані судом вище (перебування значний період у розшуку в зв`язку з ухиленням від покарання, призначеного судом), - поведінка засудженого ОСОБА_5 не може бути прикладом для поведінки інших засуджених;

- суд, з огляду на вищевказані обставини справи, - критично відноситься до висновків адміністрації колонії про те, що засуджений ОСОБА_5 остаточно не став на шлях виправлення та перевиховання;

Отже, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого ОСОБА_5 пільгу, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміни призначеного судом бульш м`яким покаранням, зокрема, - на такий вид покарання, як пробаційний нагляд.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в достатньому обсязі оціночних підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміну призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання, - пробаційний нагляд, а тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні подання установи виконання покарань щодо заміни засудженому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, та відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді пробаційного нагляду.

При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом покарання більш м`яким, - на пробаційний нагляд, - на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 82 КК України (заміна покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді пробаційного нагляду до засудженого ОСОБА_5 є пердчасним на даному етапі відбування покарання.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання прозаміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Також суд зазначає, що відмова у задоволенні подання установи виконання покарань, та відмова в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до засудженого положення ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - однозначно тягне за собою відмову в задоволенні клопотання засудженого про заміну йому покарання з позбавлення волі напробаційний нагляд, так як призначення більш м`якого покарання у виді пробаційного нагляду є похідним від застосування ст. 82 КК України, в застосуванні чого судом відмовлено з мотивів, які судом вказано вище.

Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався положеннями Конституції України, раїни, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 9 КВК України, ст.ст. 12, 25, 82, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внустрішньої служби ОСОБА_6 , - про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнідинці Варвинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність ІІІ групи, засудженого:

- 27 квітня 2020 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, (вирок набрав законної сили 27.10.2020 року);

- який з 15.04.2023 року утримувався в ДУ «Чернігівський СІЗО», та з 12.06.2023 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - відмовити.

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнідинці Варвинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність ІІІ групи, засудженого:

- 27 квітня 2020 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, (вирок набрав законної сили 27.10.2020 року);

- який з 15.04.2023 року утримувався в ДУ «Чернігівський СІЗО», та з 12.06.2023 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- про застосування до нього положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме, - на пробаційний нагляд, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 діб з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1