Справа № 404/7886/24
Номер провадження 1-кп/404/348/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0001922 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Кропивницького району Кіровоградської області, українець, громадянин України, із професійною технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє:

- 28.06.2024 року вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді курсанта 5 навчального взводу зв`язку 7 навчальної роти зв`язку, 3 навчального батальйону, що 28.06 2024 року, близько 10.30 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , проходив біля банкомату АТ КБ «Приват банк», що розташований неподалік автобусної станції АДРЕСА_3 , де побачив потерпілого ОСОБА_6 , який намагався зняти грошові кошти у банкоматі. ОСОБА_3 підійшо до ОСОБА_6 та почав розмову з останнім. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_3 , скориставшись довірливим характером потерпілого ОСОБА_6 , шляхом обману останнього, не повідомляючи про свої дійсні наміри, попрохав у останнього належний йому мобільний телефон під приводом допомоги у здійсненні переказу грошових коштів. Не підозрюючи про дійсні злочинні наміри ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_6 , добровільно, без будь-якого примусу, надав йому свій мобільний додаток «Аваль 24».

В подальшому ОСОБА_3 маючи доступ до банківських рахунків ОСОБА_7 , 28.06.2024 о 10.39 год. перевів кошти у сумі 4700 грн., з особистого рахунку за банківською карткою «Райффайзен банк Аваль» № НОМЕР_2 , яка належать ОСОБА_6 на власний особистий рахунок за банківською карткою «Укрсиббанк» НОМЕР_3 , чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4700 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК країни.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, показав про обставини вчинення кримінального правопорушення, згідно з яким він 28.06.2024 року близько 10 год. 30 хв. перебував біля банкомату АТ КБ «Приват банк», що розташований неподалік автобусної станції АДРЕСА_3 , де побачив потерпілого ОСОБА_6 та в подальшому шляхом обману перевів кошти в сумі 4700 грн. з рахунку потерпілого на власний. Повністю визнає вину, погоджується з кваліфікацією її дій, зазначає, що розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_8 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд відповідно до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є закінченим замахом на умисний тяжкий злочин, особу винного, який не працюючий, не одружений, на обліках в лікарнях не перебуває, раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Із врахуванням всіх обставин провадження та особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, суд вважає за можливе попередження вчинення нових злочинів та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому за ч.2 ст.190 КК України покарання у виді обмеження волі в межах передбаченої санкції з його реальним відбуванням тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому підстави для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України не встановлені.

Беручи до уваги те, що вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 28.06.2024 року ОСОБА_3 засуджено до 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і він вчинив кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.78 КК України призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України.

Оскільки обвинувачений з`являється на виклики до суду та не ухиляється від нього, але враховуючи призначене покарання та встановлення судом обставин, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 28.06.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на обвинуваченого на вказаний період наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Речові докази: диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст.532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Кіровського районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1