Справа № 484/6753/23
Провадження № 1-кп/484/129/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2024 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження №0001150 від 11.11.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не маючого статусу депутата, не маючого інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діяв станом на 11 листопада 2023 року.

11 листопада 2023 року, близько 14:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись перед магазином «Везунчик», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , спілкувався з неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в цей час в нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна - мобільного телефону, належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито, шляхом ривка, заволодів мобільним телефоном, бувшим у використанні, ОСОБА_5 марки «Realme С11 2021» моделі «RMX 3231»2GB/32GB ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 1325,00 грн., з карткою мобільного оператора бувшої у використанні ПрАТ «Київстар» з № НОМЕР_3 , вартістю 150 грн., який не міг чинити перешкоди в силу свого віку.

При цьому потерпілий просив ОСОБА_3 припинити злочинні дії, однак останній, не зважаючи на це, відкрито викрав майно потерпілого та пішов з місця вчинення злочину, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Своїми протиправними спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1475 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Обвинувачений винуватості у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, дав показання про те, що 11 листопада 2023 року, близько 14:00 год. він разом з колегами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 їдучи з роботи і будучи випившими зайшли в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », по АДРЕСА_3 . Через деякий час туди зайшов ОСОБА_11 з знайомим. Років півтора- два до цього він допоміг ОСОБА_12 ремонтувати мопед і дав йому одну запчастину, згадавши про це, він сказав ОСОБА_12 коли останній віддасть йому 200 грн. боргу за ремонт, на що той відповів, що грошей у нього не має і став грубити. Він запропонував ОСОБА_12 зателефонувати мамі, але той пішов з магазину. Хвилин через 10-15 ОСОБА_12 знову прийшов до магазину з товаришем, почав сваритись, його дружина яка працювала в магазині зробила зауваження і вони вийшли на вулицю. Там він знову став говорити про борг, а ОСОБА_12 дістав телефон і почав його знімати, сказавши що викладе відео в інтернет. Так як, він був в нетверезому стані і не хотів, щоб його знімали то відібрав у ОСОБА_12 мобільний телефон. Той просив повернути телефон, але він відповів, що поверне після повернення боргу. ОСОБА_12 його обізвав і кинувся тікати, він побіг за ним але не догнав, повернувся до магазину і пішли додому. По дорозі проходили повз двір сестри ОСОБА_12 , вона була в дворі, він їй запропонував повернути йому 200 грн., а він їй телефон. Та, відповіла, що телефон їй не треба, так як вона вже викликала поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то він їм віддав телефон ОСОБА_12 . Так як у нього не було цілі нажитися на неповнолітньому, то він вважає себе не винним по пред`явленому йому обвинуваченню.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні просив виправдати його підзахисного за ст. 186 ч.4 КК України, так як в діях ОСОБА_3 відсутній корисливий мотив і мета заволодіння майном потерпілого, а мало місце примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, а саме повернення потерпілим обвинуваченому боргу, як це передбачено ст. 355 КК України.

Незважаючи на заперечення своєї причетності до вчинення злочину, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доводиться такими доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судовому засіданні пояснив, що він зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вул. Фабрична в м. Первомайськ де був обвинувачений з друзями, до нього підійшов ОСОБА_13 , запитав де 200 грн., шарпнув за одяг і він вийшов з магазину. Дочекався друга і знову зайшли до магазину, обвинувачений знову підійшов до нього, став питати за борг, за мопед, сказав надати номер матері, шарпнув за одяг і не дав вийти з магазину, а коли друг заступився за нього то він дістав телефон, сказав, що буде знімати обвинуваченого і вони з другом вийшли з магазину. Обвинувачений вийшов за ними, став наближатися, він став знімати його на телефон. ОСОБА_13 забрав телефон, а на прохання повернути відповів, що поверне після повернення боргу. Він побіг до сестри, ОСОБА_13 побіг за ним, але не догнав, в цей час друзі ОСОБА_13 побили його товариша. Коли він прибіг до сестри, то вона спочатку зателефонувала, дружині обвинуваченого, а потім йому самому з вимогою повернути телефон, але вони відмовилися і тоді вона викликала полюцію. Це відбувалося між 14.00-15.00 годинами.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він зустрівся з потерпілим біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вул. Фабрична в м. Первомайськ та зайшли до магазину, за ними зайшов обвинувачений, почав шарпати потерпілого за куртку, та вимагав телефон його матері, ОСОБА_12 назвав номер і вони хотіли вийти з магазину, але обвинувачений їх не пустив. Він заступився за ОСОБА_12 і тоді вони всі разом вийшли на вулицю. ОСОБА_12 тримав в руці мобільний телефон, знімав, чи ні він не знає, але обвинувачений видер у нього телефон і відмовлявся повернути, тоді ОСОБА_12 його обізвав і став тікати, а обвинувачений побіг за ним. Друзі обвинувачений підбігли до нього, стали його бити, але поряд проїзджав знайомий і зупинив їх.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що їй зателефонував брат ОСОБА_11 , сказав, що він знаходиться в магазині і його шарпає ОСОБА_13 , сказав, що зателефонує пізніше, але через деякий час прибіг до неї сам і сказав, що обвинувачений забрав у нього телефон. Вона подзвонила дружині останнього, а потім і йому, щоб повернули телефон, вони відмовилися, тоді вона зателефонувала у поліцію. Через деякий час обвинувачений з друзями проходив мимо її будинку, сказав, що може віддати мобільний телефон, а вона відповіла, що вже пізно так як вона викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що він проїжджав на своєму автомобілі по вул. Коцюбинського в сторону магазину «Везунчик», бачив як від магазину пробіг потерпілий, а за ним біг обвинувачений і кричав, але не догнав і впав, а ОСОБА_12 побіг далі. Він побачив у обвинуваченого у руках телефон і запитав, чи це не ОСОБА_12 телефон, обвинувачений відповів, що так, але я тобі його не віддам. Обвинувачений був нетверезий, так як підійшов до відчиненого вікна в машині і від нього було чути запах перегару. Він поїхав далі побачив, як двоє хлопців б`ють неповнолітнього, він зупинився і на його вимогу вони перестали бити хлопця.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що дружина обвинуваченого його сестра, кілька місяців тому він з обвинуваченим, ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , зайшли до магазину «Везунчик». Через деякий час туди зайшов ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підійшов до нього та став питати за борг 200 грн., той відмовився дати телефон матері, став грубити і вийшов з магазину. Вони всі разом вийшли з магазину і були за рогом, коли прийшли ОСОБА_12 з товаришем то зайшли в магазин, за ними зайшов ОСОБА_13 . Коли вони вийшли з магазину була лайка, крики і ОСОБА_12 почав знімати ОСОБА_13 на телефон. Потім потерпілий почав тікати, а ОСОБА_13 його наздоганяти. Через деякий час повернувся і вони всі пішли додому. Коли проходили повз двір сестри потерпілого, ОСОБА_13 запропонував їй взяти телефон, але вона відмовилась, так як вже викликала поліцію. Вони прийшли додому і хвилин через п`ятнадцять приїхала поліція, ОСОБА_13 віддав їм телефон.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що в кінці 2023 року біля 12.00-13.00 годин, він, ОСОБА_20 , ОСОБА_9 після роботи, будучи випившими зайшли, в магазин «Везунчик». Туди зайшов потерпілий, ОСОБА_13 його запитав про борг і той вийшов. Потерпілий хвили через 15-20 повернувся з другом, знову піднялось питання про борг, почалась перепалка і вийшли на вулицю, тут почались погрози, він побачив як потерпілий знімав обвинуваченого на телефон. Потерпілий став тікати, а ОСОБА_13 його наздоганяти. Друг потерпілого також став тікати, він його наздогнав і так як він висловлювався нецензурно, то дав ляпаса і збив на землю. Після чого підійшов з ОСОБА_9 до магазину, куди підійшов і ОСОБА_13 . По дорозі додому проходили повіз двір сестри потерпілого і ОСОБА_13 сказав їй дай двісті гривень тоді віддам телефон, та відповіла, що вже не треба так як вона вже викликала поліцію. Прийшли додому, а хвилин через п`ятнадцять приїхала полюція, до відділу поліції привезли близько 15.30 год.

З протоколу огляду місця події від 11.11.2023 року розпочатого о15.00 год. з таблицею зображень до нього, видно, що місцем події є дійсно магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Надані в судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 відповідають обставинам, про що свідчать відповідні протоколи огляду документу від 12.11.2023 року та 14.11.2023 року та відеозаписами з камер спостереження магазину «Везунчик» в ході яких проводився хронометраж відеозаписів та роздруківка окремих моментів відеозапису.

Показання свідків потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 є чіткими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою, детально відтворюють перебіг події із участю ОСОБА_3 , відтак суд бере їх до уваги.

Крім того пояснення свідка ОСОБА_15 підтверджено рапортом чергового Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 11.11.2023 року про те, що о 14.59 год. біля магазину «Везунчик» у брата заявниці ОСОБА_12 , ОСОБА_3 відібрав телефон.

При цьому, про намір обвинуваченого незаконно заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_5 марки «Realme С11 2021» свідчать його ж показання «Так як, він був в нетверезому стані і не хотів, щоб його знімали то відібрав у ОСОБА_12 мобільний телефон. Той просив повернути телефон, але він відповів, що поверне після повернення боргу». На таку мету ОСОБА_3 свідчать і показання потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 .

Відповідно до висновку експерта від 24.11.2023 року №СЕ-19/115-23/16355-ТВ станом на 11.11.2023 ринкова вартість мобільним телефону марки «Realme С11 2021» моделі «RMX 3231»2GB/32GB ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 бувшого у використанні в працюючому стані могла становити 1325,00 грн.

Що стосується твердження захисника обвинуваченого про те, що в ході судового розгляду не було встановлено предмету злочину, а також не доведено наявності корисливого мотиву у ОСОБА_3 , то такі доводи суд вважає необґрунтованими.

Грабіж вважається закінченим, коли майно фактично вилучене і винувата особа має реальну, хоча б початкову, можливість розпорядитися ним як власним (винести, сховати, передати, викинути, тощо). З суб`єктивної сторони грабіж передбачає тільки прямий умисел, а винувата особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, на яку вона немає жодного права.

У диспозиції ст. 186 КК України відсутня вказівка на таку обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони грабежу як корисливий мотив, а злочин вважається закінченим з моменту протиправного вилучення майна, коли винувата особа отримала реальну можливість розпорядитися і користуватися ним. При цьому мотиви, зокрема, власне збагачення, помста, або ж інші, які спонукали особу до грабежу, можуть бути різними і від них склад кримінального правопорушення не змінюється.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 355 КК, виражається у примушуванні до виконання або невиконання цивільно-правових зобов`язань (договір, правочин або інше цивільно-правове зобов`язання). За змістом закону відповідальність за ст. 355 КК може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання, що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством.

Захисник не зазначає про те, що потерпілий мав із обвинуваченим будь-які цивільно-правові зобов`язання. Водночас, посилаючись на існування боргових відносин між потерпілим і обвинуваченим, він не вказує, яким чином це може бути підставою для кваліфікації дій саме обвинуваченого за ст. 355 КК України.

Крім того, матеріали справи не містять обґрунтувань того, яким чином наявність цивільно-правових відносин неповнолітнього з обвинуваченим на суму 200 грн, на що посилається сторона захисту, може свідчити про правомірність заволодіння майном потерпілого у сумі 1475 гривень.

Із врахуванням зазначеного, суд оцінивши зібрані на досудовому провадженні та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, поза розумним сумнівом доведена в ході судового розгляду.

Таким чином, своїми умисними діями, направленими на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є закінченим тяжким злочином.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає наявність на утриманні у обвинуваченого двох малолітніх дітей.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд вважає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину - злочин, передбачений ч. 4 ст.186 КК України відноситься до тяжкого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який вину не визнав, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі на мінімальний строк передбачений санкцією ч.4 ст. 186 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

До стягнення із обвинуваченого підлягають процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи від 04.11.2023 року в розмірі 1912 грн.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України, скасувавши накладений ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.11.2023 року арешт.

Керуючись ст. 369 - 371 , 373 - 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання, у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок відбування покарання рахувати із моменту приведення вироку до виконання.

В строк відбуття покарання, зарахувати строк перебування під вартою на досудовому слідстві з 11.11.2023 по 17.11.2023 включно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень процесуальних витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи від 04.11.2023 року.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Realme С11 2021», що зберігаються в камері речових доказів Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області згідно квитанції № 287 - повернути потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши накладний ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.11.2023 року арешт.

Речовий доказ: коробку від мобільного телефону «Realme С11 2021», передану ОСОБА_5 згідно його розписки від 19.11.2023 року залишити останньому.

Речові докази: два компакт-диски «Везунчик» з відеозаписами камер відеоспостереження зберігати у матеріалах справи.

Запобіжний захід у вигляді застави застосований до ОСОБА_3 залишити до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

?