Справа № 283/2248/24
Провадження №1-кп/283/234/2024
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши без проведення судового розгляду у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Малині, в порядку спрощеного провадження, за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000074 від 04.09.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андрушівка Житомирської області, українця, громадянина України, з середньо - технічною освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 24 квітня 2023 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25.05.2023 набрав законної сили вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2023, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, при цьому останньому судом надано розстрочку виплати вказаної суми штрафу на строк десять місяців шляхом щомісячного внесення засудженим ОСОБА_3 грошових коштів у сумі, що відповідає ста неоподаткованим мінімумам доходів громадян та складає 1700 гривень, починаючи з дати набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили завірену його копію з відповідним розпорядженням судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за вих. № 202/7157/23/14059/2023 від 07.07.2023 для виконання направлено до Коростенського районного сектору № 2 (м. Малин) філії Державної установи «Центра пробації» у Житомирській області, тобто за місцем проживання засудженого ОСОБА_3 та відповідно прийнято до виконання.

ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у тому числі знаходячись у розпорядженні командира цієї військової частини, достовірно знаючи про існування цього вироку суду та призначене судом покарання, у порушення вимог ч. 2 ст. 26 КВК України, умисно у визначені судом строки, а саме упродовж десяти місяців, починаючи з 25.05.2023, призначений судом штраф у розмірі 17000 гривень не сплатив та уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання будь-яких документів про сплату цього штрафу або відповідної частини штрафу не надав, тим самим умисно ухилився від відбування призначеного йому судом покарання у виді штрафу.

У зв`язку з неотриманням від засудженого ОСОБА_3 будь-яких підтверджуючих документів про сплату вказаного вище штрафу, уповноваженою особою Коростенського районного сектору № 2 (м. Малин) філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області 06.10.2023 було здійснено виклик засудженого ОСОБА_3 до органу пробації та 18.10.2023 з останнім проведено відповідну бесіду, під час якої ОСОБА_3 роз`яснено його обов`язок, передбачений ст. 26 КВК України, а саме щодо обов`язковості виконання призначеного судом покарання, а саме сплати штрафу у визначеному вироком суду розмірі та строки, а також необхідності надання органу пробації підтверджуючих документів.

Не отримавши підтверджуючих документів про сплату засудженим ОСОБА_3 штрафу у розмірі 17000 гривень, органом пробації 06.12.2023 доІндустріального районного суду м. Дніпропетровська, в порядку ч. 4 ст. 26 КВК України, було надіслано подання щодо заміни, відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України, покарання у виді штрафу на покарання у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі, однак ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2023 у задоволенні цього подання було відмовлено.

Органом пробації було вжито всіх заходів з метою виконання вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2023, однак засуджений ОСОБА_3 , маючи можливість виконати вказане судове рішення та сплатити штраф, умисно його не сплачує, тим самим впродовж десяти місяців з моменту набрання вироком законної сили і на даний час умисно ухиляється від відбування призначеного судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від сплати штрафу.

У зв`язку самовільним залишенням військовослужбовцем ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_1 наказом командира цієї військової частини від 28.07.2023 № 211 його зараховано у розпорядження командира цієї військової частини та з 28.07.2023 знято з котлового, речового та грошового, забезпечення, при цьому, зі списків особового складу не виключено, а отже останній продовжує бути військовослужбовцем.

Під час досудового розслідування 26.09.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України - ухилення засудженого від сплати штрафу.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме в ухиленні від сплати штрафу, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, знайшла своє підтвердження, та доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.389 КК України, є правильною так як він вчинив ухилення від відбування покарання у виді штрафу.

За вчинення кримінального правопорушення обвинувачений підлягає покаранню, при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд вважає щире каяття.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий 24.04.2023 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає покарання у вигляді пробаційного нагляду в межах санкції ч. 1 ст. 389 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КПК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При призначенні ОСОБА_3 остаточного покарання суд враховує, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2023 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн, покарання в повному обсязі не відбув.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання при ухваленні вироку не встановлено. Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні, цивільні позови не заявлялися.

Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

Згідно з п.1), п.2) п.3) ч.2 ст. 59-1 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі статей 71, 72 КК України покарання призначене за цим вироком та покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, призначене ОСОБА_3 згідно вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2024 року, виконувати самостійно.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Речовий доказ: особову справу №7/2023 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передану на зберігання до Коростенського районного сектору № 2 філії ДУ «Центру пробації» залишити в Коростенському районному секторі № 2 філії ДУ «Центру пробації».

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Малинський районний суд Житомирської області.

Відповідно до вимог ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам провадження.

Суддя: ОСОБА_1