ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1477/24 Справа № 202/6317/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000459 за апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2024 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимої,

підозрювану за ч.2 ст.121, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 26 липня 2024 року продовжено строк застосовання стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 вересня 2024 року, без визначення розміру застави. Вирішено питання щодо малолітніх дітей.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 та продовження існування ризиків, що остання може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також слідчий суддя врахував обставини, які заважають завершити досудове розслідування та дані про особу підозрюваної.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що відсутні докази наявності ризиків. При цьому ОСОБА_7 має постійне місце проживання, та має малолітніх дітей, матір. Також захисник вказує про відсутність обґрунтованої підозри враховуючи висновок експерта. Відсутні дані про вплив на свідків чи потерпілих.

В апеляційному суді ОСОБА_7 та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити. Зазначили, що сума застави є непомірною.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає правильними.

Так, згідно до матеріалів клопотання ГУ НП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000459 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 185 КК України.( а.с.7-8)

16 липня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 185 КК України.( а.с.26-31)

Обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 була встановлена під час застосування до останньої міри запобіжного заходу, а також перевірена слідчим суддею під час продовження міри запобіжного заходу, яка в підтверджується: протоколами огляду місця події, протоколами проведення слідчого експерименту; протоколами допиту свідків; протоколами проведення впізнання по фотознімках за участю свідків; висновками експертиз та іншими матеріалами.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, доведеність її вини, належність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри, тобто про можливість її причетності до вчинення кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

У відповідності до ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на наступне.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується/продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, переховування ОСОБА_7 апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки на даний час вона підозрюється у скоєнні двох тяжких злочинів, одне з яких передбачає до 10 років позбавлення волі. Підозрювана хоч і має постійне місце проживання, сім`ю, однак ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - впливу на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 є його знайомою, та останній відомі анкетні дані іншого підозрюваних.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України теж доведений, оскільки ОСОБА_7 є раніше судимою особою, офіційно не працевлаштована, тому може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу на даний час не зменшилися.

Крім того, у рамках розслідування даного кримінального провадження ще не виконані всі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на обґрунтування вини підозрюваної, та в клопотанні слідчого зазначено, які саме дії необхідно здійснити для встановлення всіх фактичних даних, які встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, і для чого необхідний час, у зв`язку із складністю кримінального провадження.

У зв`язку з чим, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 є обґрунтованими, тому продовження строку тримання під вартою підозрюваному відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2024 року продовжено строк досудового розслідування 02 жовтня 2024 року, і слідчий суддя продовжив ОСОБА_7 строк тримання під вартою в межах зазначеного строку.

Характеризуючі дані стосовно особи ОСОБА_7 мають місце, але в даному випадку за наявності обґрунтованої підозри та продовження існування ризику, на переконання апеляційного суду не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2024 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 підозрювану за ч.2 ст.121, ч.4 ст.185 КК України- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4