465/7536/24
1-кс/465/1648/24
У Х В А Л А

Іменем України

02.10.2024 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого ЛРУП № 2 ГУНП у Львівьській області, яка полягає у нездійсненні слідчих дій, зокрема не проведенні допиту її як потерпілої, та не проведенні допиту свідків, не призначенні ряду експертиз.

Заявниця подала до суду клопотання про залишення скарги без розгляду та розгляд такої за її відсутності.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.3ст.306 КПК України, неявка слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою у розгляді скарги

З метою забезпечення повноти та всебічності судового контролю, слідчим суддею було витребувано матеріали кримінального провадження.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України потерпілими на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, що полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Пунктом 7 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Стаття 220 КПК України регулює порядок розгляду клопотань під час досудового розслідування та передбачає, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Поняття «досудове розслідування» розкривається в п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з яким це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Аналіз вищезазначених норм у їх сукупності свідчить, що в порядку ст. 220 КПК України підлягають розгляду лише ті клопотання, які подані під час досудового розслідування, тобто з моменту внесення відомостей в ЄРДР до, зокрема, закриття кримінального провадження. При цьому такі клопотання мають стосуватися проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та можуть бути подані стороною захисту, потерпілим чи його представником, представником юридичної особи або іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області перебувало кримінальне провадження № 0000632 від 19.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України, в якому ОСОБА_3 визнаний потерпілою.

Вказане кримінальне провадження було закрито 26.07.2024 постановою слідчого ВРРЗС СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , про що 31.07.2024 року повідомлено ОСОБА_3 .

Тобто прийнято одне з процесуальних рішень, яким закінчується досудове розслідування.

На даний час вказане процесуальне рішення про слідчим суддею не скасовано.

Статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, який полягає, насамперед, у тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Водночас дане право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог глави 26 КПК України функції слідчого судді розповсюджуються тільки на стадію досудового розслідування (окрім скарг на постанову про закриття кримінального провадження) і тільки на цій стадії він має право розглядати скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Водночас з огляду на необхідність перевірки матеріалів кримінального слідчим суддею було відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 та витребувано матеріали досудового розслідування.

У випадку відкриття слідчим суддею провадження за скаргою та виявлення підстав для відмови у відкритті під час розгляду скарги по суті, він повинен закрити провадження по вказаній справі. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №569/17036/18.

У судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000632 від 19.06.2024, не проводиться, кримінальне провадження закрите, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що розгляд даної скарги на бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні, досудове розслідування в якому закінчено, не відноситься до компетенції слідчого судді.

Враховуючи вищенаведене та встановлення на стадії судового розгляду по суті того, що скарга подана на бездіяльність слідчого, яка не підлягає оскарженню, слідчий суддя вважає за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись статтями 3, 9, 56, 303-308, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1