Провадження №1-в/524/321/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Обревко Л.О.

при секретарі - Рощини Д.С.

з участю прокурора - Ібрагімової В.М.

представника установи - ОСОБА_1

захисника Ковальчука О.М.

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання Державної установи «Кременчуцька виховна колонія» про вирішення питання щодо приведення вирок Добропільського міськорайонного суду Донецької області від 07.06.2024 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

До Автозаводського районного суду м.Кременчука надійшло клопотання Державної установи «Кременчуцька виховна колонія» про вирішення питання щодо приведення вирок Добропільського міськорайонного суду Донецької області від 07.06.2024 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_2 .

В клопотання зазначено, що оскільки 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема, викрадення чужого майна, а ОСОБА_2 засуджений вироком Добропільського міськорайонного суду Донецької області від 07.06.2024 року , в тому числі і за ч.4 ст. 185 КК України крадіжка, вартістю викраденого майна становить 531,76 грн., що станом на 2023 рік є меншою за два неоподаткованих мінімуму доходів громадян, виникла необхідність у приведенні вироку Добропільського міськорайонного суду Донецької області від 07.06.2024 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Представник адміністрації виправної колонії в судовому засіданні клопотання підтримав із вказаних підстав.

Засуджений в судовому засіданні просить задовольнити вказане клопотання та звільнити його від відбування покарання у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Захисник підтримав клопотання та просив звільнити засудженого від відбування покарання у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Прокурор в судовому засіданні клопотала про звільнення засудженого ОСОБА_2 від призначеного покарання за вироком Добропільського міськорайонного суду Донецької області від 07.06.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України та виключення з цього вироку посилання на ч.1 ст. 70 КК України.

Вивчивши матеріали, які додані до клопотання, заслухавши пояснення вказаних учасників, суд дійшов таких висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судом встановлено, що вироком Добропільського міськорайонного суду Донецької області від 07.06.2024 - ОСОБА_2 засуджений за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 6 років 4 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684,00 грн.

Цим вироком ОСОБА_2 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України, в тому числі за крадіжку на суму 531,76 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2 684,00 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зробила висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів.

Таким чином діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_2 вироком Добропільського районного суду Донецької області від 07.06.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України, наразі не можуть вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення яких останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_2 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_2 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України.

При цьому, вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2024, ОСОБА_2 засуджений ще і за ч.2 ст. 289 КК України, які є кримінально-караними діянням та за які відсутні підстави для застосування частини 2 статті 74 КК України в частині звільнення від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2024 ОСОБА_2 вважається засудженим за ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років 4 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, без застосування ч.1 ст. 70 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від призначеного покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_2 таким, що засуджений вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2024 за ч. 2 ст. 289, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років 4 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, без застосування ч.1 ст. 70 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя Ліна ОБРЕВКО