ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_2 про вирішення питання про призначення остаточного покарання відносно засудженого ОСОБА_3 , -

встановив:

Начальник Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з поданням про вирішення питання про призначення остаточного покарання, за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 .

Сторони судового провадження в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином про час, дату та місце розгляду подання, водночас представник органу пробації звернувся до суду із заявою, в якій просив провести розгляд подання без його участі.

З огляду на неявку в судове засідання усіх учасників судового провадження, у відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України судовий розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали судового провадження, суд дійшов наступного.

Так, згідно подання, 23.05.2023 року на виконання до Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області надійшов вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Згідно з інформацією отриманої з Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту стало відомо, що ОСОБА_3 утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з 20.12.2021 року.

Відповідно до повідомлення ДУ «Миколаївського слідчого ізолятору» було встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 03.07.2023 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі (даним вироком враховано вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.11.2022 року). В подальшому, на зазначений вирок прокурором окружної прокуратури м. Миколаєва було направлено апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду, у зв`язку із чим співробітниками Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області неодноразово були направлені повідомлення до Миколаївського апеляційного суду про наявність вироку Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року для врахування під час винесення рішення.

Водночас, 07.12.2023 року до Приморського РВ з питань пробації надійшли матеріали від Миколаївського апеляційного суду з інформацією про те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Миколаївського апеляційного суду від 21.11.2023 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.11.2022 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Посилаючись на наведені обставини, начальник Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_2 просить розглянути питання про призначення засудженому ОСОБА_3 остаточного покарання, за наявності кількох вироків.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року, ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Окрім того, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, із врахуванням вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.11.2022 року.

Разом із тим, вищевказаний вирок від 03.07.2023 року скасовано в частині призначення покарання вироком Миколаївського апеляційного суду від 21.11.2023 року та ОСОБА_3 засуджено за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.11.2022 року, призначено остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

При ухваленні вирок Миколаївським апеляційним судом від 21.11.2023 року не було враховано вирок Приморського районного суду м. Одеси 21.02.2023 року.

Разом із цим, слід зазначити, що під час виконання вироків суд не має права вирішувати питання про призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, а лише може вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.5 Розділу IV Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції 29.01.2019 року № 272/5, при надходженні до уповноваженого органу з питань пробації на засуджену особу, яка перебуває на обліку, копії нового судового рішення, в якому до покарання, призначеного за новим судовим рішенням, не приєднана невідбута частина покарання за попереднім судовим рішенням або не зазначено про самостійне виконання цих вироків, уповноважений орган з питань пробації негайно письмово інформує відповідного прокурора, який здійснює нагляд за уповноваженим органом з питань пробації, та прокурора, який брав участь у судовому засіданні, та надсилає до суду клопотання для розгляду питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків.

До винесення остаточного рішення суду про порядок виконання декількох вироків, винесених стосовно однієї і тієї самої засудженої особи, виконання покарання, за яким засуджена особа перебуває на обліку в уповноваженому органі з питань пробації, не припиняється, а поставлення на облік засудженої особи за новим вироком здійснюється відповідно до цього Порядку.

Одночасно, як вбачається з положень пунктів 10, 12 Постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року, коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок (і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків), суд за місцем виконання вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками. Суд вправі вирішувати лише ті питання, які не зачіпають суті вироку та не погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Як вбачається з роз`яснень, які викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, відповідно до положень кримінального процесуального закону та положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 6 Європейської конвенції захисту прав людини, ч. 2 ст.24, ст. ст. 33 КПК України місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, не може перебирати на себе повноваження суду апеляційної (касаційної) інстанції.

Судом встановлено, що при ухваленні вироку від 21.11.2023 року Миколаївським апеляційним судом не був врахований вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року, який набрав законної сили та відповідно до ч. 2 ст. 535 КПК України був направлений на виконання.

Таким чином, у суду відсутні підстави для застосування ч. 1 ст. 71 КК України в рамках розгляду подання органу пробації, оскільки ця норма застосовується під час ухвалення вироку.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання начальника Приморського РФ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_2 про вирішення питання про призначення остаточного покарання відносно ОСОБА_3 , оскільки діючим законодавством передбачений інший порядок звернення до суду щодо питань виконання вироків, які стосуються однієї особи та виходячи з викладеного, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні подання начальника Приморського РФ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

07.10.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/1324/23

Номер провадження № 1-в/522/348/24

Головуючий суддя ОСОБА_1