печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 рокуСлідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ "БОРІВАЖ" про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001047,-

ВСТАНОВИВ:

27.09.2024 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ "БОРІВАЖ" про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001047, накладеного на корпоративні права ТОВ «Боріваж» в статутному капіталі ТОВ «Агротермінал Логістік», , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, у тому числі заборони третім особам, в тому числі ліквідатору, в справі про банкрутство № 904/1926/23, на їх відчуження, розпорядження та користування ними, зокрема здійснювати повноваження учасника господарського товариства, в тому числі адміністратору електронної торгової системи ProZorrj.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖИ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, вчиняти будь-які дії направлені на організацію та/або проведення відкритих торгів (аукціонів), оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги, приймати, оформляти та передавати будь-які документи пов`язані з предметом арешту, накладений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024 у справі № 757/41349/24-к. Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що 13 вересня 2024, в межах кримінального провадження № 0001047 від 31.05.2024, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києвавід 13.09.2024 у справі № 757/41349/24-к, провадження 1-кс-35827/24 (далі ухвала слідчого судді) накладено арешт на корпоративні права ТОВ «Боріваж» в статутному капіталі ТОВ «Агротермінал Логістік», , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, у тому числі заборони третім особам, в тому числі ліквідатору, в справі про банкрутство № 904/1926/23, на їх відчуження, розпорядження та користування ними, зокрема здійснювати повноваження учасника господарського товариства, в тому числі адміністратору електронної торгової системи ProZorrj.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖИ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, вчиняти будь-які дії направлені на організацію та/або проведення відкритих торгів (аукціонів), оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги, приймати, оформляти та передавати будь-які документи пов`язані з предметом арешту.

Отже, внаслідок накладення арешту на підставі ухвали слідчого судді обмежені законні права та інтереси ТОВ «Боріваж». ТОВ «Боріваж» вважає що арешт накладено необґрунтовано та підлягає скасуванню. У судове засідання представник заявника не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання у відсутність, вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити. Прокурор до початку судового засідання подав заяву про розгляд у відсутність та письмові заперечення на клопотання. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів. Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001047 від 31.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України. 13 вересня 2024, в межах кримінального провадження № 0001047 від 31.05.2024, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024 у справі № 757/41349/24-к, провадження 1-кс-35827/24 накладено арешт на корпоративні права ТОВ «Боріваж» в статутному капіталі ТОВ «Агротермінал Логістік», , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, у тому числі заборони третім особам, в тому числі ліквідатору, в справі про банкрутство № 904/1926/23, на їх відчуження, розпорядження та користування ними, зокрема здійснювати повноваження учасника господарського товариства, в тому числі адміністратору електронної торгової системи ProZorrj. Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖИ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, вчиняти будь-які дії направлені на організацію та/або проведення відкритих торгів (аукціонів), оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги, приймати, оформляти та передавати будь-які документи пов`язані з предметом арешту. У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна. Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що метою його застосування є забезпечення кримінального провадження, врахував розумність та співмірність обмеження права власності, а також правову підставу для арешту майна на його наслідки для інших осіб. Разом з тим, зазначив, що накладення арешту не несе за собою правових наслідків у вигляді втручання у права і свободи інших осіб. Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності. Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Отже, серед іншого арешт може бути накладений з метою збереження речових доказів. Частиною 3 ст. 170 КПК передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно зі ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК). Отже, аналізуючи характеристику речових доказів, визначену ч. 1 ст. 98 КПК, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріальний об`єкт, відповідатиме ознакам речового доказу лише у разі, якщо він: був знаряддям вчинення кримінального правопорушення; зберіг на собі сліди кримінального правопорушення; містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. На переконання слідчого судді, невідповідність матеріального об`єкта наведеним вище критеріям, виключає можливість використання його як речового доказу та, відповідно на такий об`єкт не може бути накладений арешт на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу). Згідно з ухвалою слідчого судді, арешт був накладений, оскільки: корпоративні права визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та є предметом кримінального правопорушення. Водночас, жодних доводів про те, яким чином вищезгадані корпоративні права були використані під час вчинення кримінального правопорушення, розслідування якого здійснюється у кримінальному провадженні №0001047, не містять. Як і не містять посилань на те, які сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, містять такі корпоративні права. З огляду на це, корпоративні права не можуть зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому провадженні, оскільки вони існують лише віртуально (в електронній формі), як записи на рахунках певних депозитарних установ, а тому із цих підстав вони не можуть мати ознак речових доказів у цьому кримінальному провадженню. Слідчий суддя доходить висновку щодо відсутності подальшої потреби у застосуванні арешту корпоративних прав, оскільки прокурором не доведено можливості використання їх як доказів під час кримінального провадження. Сама лише наявність постанов слідчого про визнання корпоративних прав речовими доказами, без достатнього цьому обґрунтування, не може вказувати на відповідність такого майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК.

Керуючись ст. ст. 2, 22, 26, 170,172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити. Скасувати арешт накладений на корпоративні права ТОВ «Боріваж» в статутному капіталі ТОВ «Агротермінал Логістік», , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, у тому числі заборони третім особам, в тому числі ліквідатору, в справі про банкрутство № 904/1926/23, на їх відчуження, розпорядження та користування ними, зокрема здійснювати повноваження учасника господарського товариства, в тому числі адміністратору електронної торгової системи ProZorrj. Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖИ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, вчиняти будь-які дії направлені на організацію та/або проведення відкритих торгів (аукціонів), оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги, приймати, оформляти та передавати будь-які документи пов`язані з предметом арешту, накладений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024 у справі № 757/41349/24-к, провадження 1-кс-35827/24, в межах кримінального провадження № 0001047 від 31.05.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 04.10.2024 року о 13-45 год..

Слідчий суддя ОСОБА_1