Єдиний унікальний номер 201/6392/21
1-кп/205/48/24
У Х В А Л А
23 липня 2024 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_3 , посилаючись на те, що ризики, які послужили підставою для обрання їй саме такого запобіжного заходу під час досудового розслідування не змінилися, окрім того, перебуваючи на свободі, остання може переховуватися від суду, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 в судові засіданні не з`являлася, у зв`язку з чим ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23.10.2023 року її було оголошено у розшук, може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти продовження її підзахисній запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.
Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченої, її захисника, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.
Обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Під час розгляду кримінального провадження в суді не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченої під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, обвинувачена ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована, неодружена, малолітніх дітей на утриманні не має, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше не судима, за викликом суду в судові засіданні не з`являлась, при цьому, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань, про що свідчать довідки про доставку смс повідомлень, у зв`язку з чим була оголошена в розшук, а тому існують вагомі ризики переховування від суду, документи в підтвердження позитивної репутації обвинуваченої останньою не надано.
Постановляючи дане рішення, суд погоджується з доводами прокурора в частині наявності ризиків, прямо передбачених ст.177 КПК України, зокрема, щодо ризику ухилення обвинуваченої від суду шляхом переховування, так як ОСОБА_3 , побоюючись тяжкості покарання за інкриміноване їй кримінальне правопорушення, дійсно зможе перешкоджати розгляду даного кримінального правопорушення шляхом ухилення від суду і переховування.
При цьому, суд відповідно до ст. 178 КПК України також враховує тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, які б стримували її, суд також враховує ризик продовження скоєння кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачена не має жодного джерела доходу для існування.
Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів.
Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 19 вересня 2024 року включно.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду.
Суддя ОСОБА_1