ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/650/24 Справа № 183/588/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклії Харківської області, громадянина України, одруженого, маючого дитину 2010 року народження, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 5 ст. 111-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування строком на дванадцять років, з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зараховано у строк відбуття покарання час тримання його під вартою із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, починаючи з 05 грудня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою.

Покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування вирішено виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у колабораційній діяльності, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, вчиненому за наступних обставин.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації (далі - РФ), реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині за наказом Президента Російської Федерації Володимира Путіна Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ та Федеральну службу військ національної гвардії РФ.

Одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів ЗС РФ, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України (далі - ЗС України), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ДПС України), підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - НГ України) для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії РФ, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії ЗС РФ; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

У зв`язку з цим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався указами Президента України.

Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Законом України від 22.05.2022 № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» Російська Федерація визнана державою-терористом (державою-агресором).

Так, після незаконного вторгнення на територію України Збройних Сил Російської Федерації, тобто після 24.02.2022 року, у громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цією метою ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Балаклії Ізюмського району Харківської області, з початку травня 2022 року, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, направлений на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, добровільно надав згоду представникам окупаційної адміністрації РФ щодо його призначення з 03 травня 2022 року на керівну посаду - помічника начальника управління тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклії Харківської області, про що головою тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклії Харківської області ОСОБА_10 було видане відповідне розпорядження № 01-К.

В подальшому, 23 червня 2022 року ОСОБА_7 добровільно уклав трудовий договір № 31-к з представником роботодавця в особі голови тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклії Харківської області ОСОБА_10 , що діяв на підставі наказу голови Ізюмської тимчасової цивільної адміністрації № 002-К від 03.05.2022 про прийняття його на роботу до тимчасової цивільної адміністрації АДРЕСА_2 на посаду помічника начальника управління з місцем постійної роботи за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_7 з 03 травня 2022 року та до початку вересня 2022 року, продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, виконував обов`язки згідно з вказаним трудовим договором за місцем роботи, а саме: здійснював керівництво та нагляд за підприємницькою діяльністю на території м. Балаклії, забезпечував виконання покладених на відділ завдань, брав участь в нарадах керівників відділів окупаційної влади, здійснював контроль за діяльністю приватних підприємців, займався оформленням документів щодо реєстрації фізичних осіб підприємців, організовував та проводив колективні наради з підприємцями м. Балаклії, надавав вказівки та розпорядження стосовно товарів та послуг, які дозволено реалізовувати на території міста, тим самим здійснював організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Балаклійської ОТГ Ізюмського району Харківської області.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить призначити покарання, не пов"язане з позбавленням волі.

Обгрунтовуючи свої вимоги, з урахуванням доповнень, зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував, що він, знаходячись в окупації, не мав матеріального забезпечення через зупинку підприємства, на якому він працював, що на його думку є пом"якшуючою обставиною. Зазначив, що він вимушений був піти працювати до адміністрації, так як на нього здійснював тиск з боку військовослужбовців РФ, які погрожували йому розправою з ним та його матір"ю. Добровільної згоди він не надавав. Вказав, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що він має двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку. Винним себе не визнає. Зазначає, що після деокупації він не переховувався, з"являвся до слідчих органів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України, застосувавши більш м`яке основне покарання, не пов`язане з триманням під вартою із застосуванням норм та приписів статтей 75,76 КК України, та не зазначеного в ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачують за ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме у колабораціонізмі, яке є усвідомленим, добровільним та зумисним співробітництвом з ворогом у його інтересах і на шкоду своїй державі, проте жодних дій з боку ОСОБА_7 в диспозиції цієї статті відсутні. На думку захисника суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що посаду помічника начальника управління тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклії Харківської області обвинувачений зайняв добровільно, оскільки поняття добровільності - це з власного бажання, доброї волі, без насилля, але ОСОБА_7 було поміщено до підвалу, де за допомогою психологічного примусу та погроз розправою останнього було змушено співпрацювати з органами окупаційної влади. Вважає, що ОСОБА_7 було призначено занадто суворе покарання, оскільки обставини, які згідно зі ст.ст. 66,67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено. За місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має двох дітей, за місцем мешкання характеризується формально задовільно, раніше не судимий.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м"якість та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч.5 ст.111-1 КК України у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування строком на 15 років з конфіскацією майна.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що призначене ОСОБА_7 за вироком суду першої інстанції покарання, з урахуванням особливостей вчиненого кримінального правопорушення та наслідків його вчинення, з урахуванням особи обвинуваченого є явно несправедливим через м"якість. Вказав, що суд першої інстанції,призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення права обіймати посади, не зазначив, які саме посади та у зв`язку з виконанням яких функції повинен бути позбавлений ОСОБА_7 , а саме не зазначив посад, пов"язаних з виконанням організаційно-господарських функцій.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_8 , просив їх задовольнити, заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора.

Захисник ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , просив їх задовольнити, заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечував щодо задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за обставин, викладених у вироку, зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК України, тому доводи обвинуваченого та захисника в цій частині є необгрунтованими.

З викладеними в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 доводами про те, що ОСОБА_7 не вчиняв колабораціонізму, яке є усвідомленим, добровільним та зумисним співробітництвом з ворогом у його інтересах і на шкоду своїй державі, апеляційний суд не може погодитися.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядалися судом першої інстанції і спростовані наведеними у вироку доказами, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, суд першої інстанції послався у вироку на пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який пояснив, що прийшов до адміністрації, де секретар відвела його до самопроголошеного мера, після розмови з мером погодився працювати та приступив до роботи в кабінеті 160. В адміністрацію по АДРЕСА_4 він приходив разів чотири на тиждень, ходив на наради, які проводилися кожний робочий день, окрім четверга у різний час, то на 08 год., то на 08 год. 30 хв., то на 09 год. За дорученням мера їздив у податкову у м.Куп`янськ, де отримав документи, які потрібні для реєстрації підприємницької діяльності. Інший раз мер доручав йому отримати ліхтарі для поліклініки, для чого необхідно було оформити документ. На одній з нарад меру надійшло прохання до 20 серпня оформити документи для людей, які везуть товар, що вони приватні підприємці, і мер дав йому доручення дізнатися, які необхідно документи для цього. У Куп`янську у податковій йому дали стопку паперів, яку він привіз та віддав. У протоколі огляду комп`ютерних даних від 24.11.2022 року зафіксоване саме те приміщення, де проводилися наради. Його посада називалася начальник відділу торгівлі та сбуту, посаду він занімав десь з кінця липня - початку серпня. Трудовий договір від 23.06.2022 року він підписував. Про наявність « ОСОБА_11 № 49 от 21.07.2022 р. «О создании комиссии»» йому відомо. У проникненні у магазин « ОСОБА_12 » був зацікавлений місцевий фотограф, якому потрібний був фотопапір. Магазин « ОСОБА_12 » і так був відкритий, були власники цього магазину. Про документ з назвою « ОСОБА_13 записка от 05.08.2022 р.» ОСОБА_14 на ім`я ОСОБА_15 йому відомо. Колись у коридорі його зустріли люди та пояснили, що хочуть відкрити магазин у себе в селі та питають як це зробити, на що він пояснив, щоб знайшли господарів та домовились. Щодо «Заявления сообщества предпринимателей Балаклейского рынка» про перегляд вартості містового він пояснив, що приймав участь у розмові з цього приводу, ходив до ОСОБА_15 з представником спільноти для розмови з цього приводу. Щодо « ОСОБА_16 № 4 от 01.08.2022 г» йому відомо, він готував цей документ та особисто ходив у магазин за ліхтарями. В адміністрації працювала їдальня, де він декілька разів безкоштовно за талонами їв. Талони на безкоштовне харчування для працівників видавала його підлегла.

Судом першої інстанції також наведено у вироку показання свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що до моменту окупації м. Балаклії вона працювала директором Балаклійського ринку з 2001 року. Приблизно в середині або в кінці квітня 2022 року до неї почали приходити військові та почали примушувати відкрити ринок. Потім її викликали у тимчасову адміністрацію, де керівник цієї адміністрації ОСОБА_15 сказав, що свідок повинна із завтрашнього дня відкрити ринок та зібрати людей, а він прийде та все їм розкаже. На збори прийшов ОСОБА_15 та ще декілька людей, які не представлялись. На зборах ОСОБА_15 представив ОСОБА_18 та сказав, що всі питання, пов`язані з роботою ринку, повинен вирішувати цей чоловік та по всім питанням звертатися до нього. Потім ОСОБА_18 зник, а їй люди почали казати, що замість ОСОБА_19 зараз ОСОБА_7 , якого їй ніхто не представляв. Вона звертала увагу на те, що під час роботи ринку на ньому завжди були присутні військові, які в тому числі заходили до неї в кабінет та вели розмови. Потім почали вимагати перекрасити ринок та змінити символіку, змінити мову на російську, вона пішла до ОСОБА_15 із запитанням щодо цих вимог, на що ОСОБА_15 сказав, що єдиною зв`язуючою ланкою між ринком та адміністрацією є ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_7 прохав надати йому протягом двох днів калькуляцію оплати містового та оренди, але вона цього не зробила, оскільки не мала можливості.

Судом зауважив у вироку на показання свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що під час окупації почав займатися торгівлею, для чого йому необхідно було написати заяву певної форми на ім`я голови окупованого міста ОСОБА_15, яке передавалось на розгляд до адміністрації міста. В адміністрації міста ОСОБА_15 збирав наради з підприємцями, на яких розповідав як оформляти документи для роботи. Під час окупації м. Балаклії ОСОБА_7 спочатку торгував, а потім отримав в окупаційній адміністрації посаду начальника торгівлі та збуту. На нарадах ОСОБА_15 представляв ОСОБА_7 як особу, яка займається оформленням документів для оформлення дозволу на здійснення торгівлі. Він декілька разів звертався до ОСОБА_7 з питань заповнення заяви. Робоче місце ОСОБА_7 знаходилося в адміністрації на першому поверсі. В підпорядкуванні ОСОБА_7 були люди, але прізвища їх він не пам`ятає.

Судом зазначено у вироку показання свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що приблизно на початку серпня 2022 року зі слів інших людей вона дізналася, що ОСОБА_22 став заступником воєнної адміністрації по торгівлі. Він став приходити на ринок у чистому одязі з папкою, проводив деякий час на ринку, а потім кудись уходив. Приблизно 15 - 16 серпня 2022 року він зайшов до кабінету директора ринку та попрохав надати схему ринку, щоб з`ясувати конфлікту ситуацію щодо проходу між столами, де торгувала його мама.

Суд першої інстанції послався на показання свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що під час окупації м. Балаклії він був в адміністрації міста на нарадах разів 3 - 4. Наради проводив ОСОБА_15 , там були присутні керівники підприємств, які доповідали про плани роботи на день. На нарадах він бачив ОСОБА_7 , в нього також питали про плани на день, а він відповідав.

Судом першої інстанції також наведено у вироку показання свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що познайомився з ОСОБА_7 під час окупації, коли всіх представників магазинів збирав на наради ОСОБА_10 та представив ОСОБА_7 , як начальника відділу торгівлі та збуту. ОСОБА_7 пояснив, що він людина нова та буде вникати в цю роботу. Ця нарада відбулася десь у шостому місяці, точну дату він не пам`ятає. Він мав з товаришем магазин та звертався до ОСОБА_7 на ринку з питання чи можна торгувати спиртними напоями, на що ОСОБА_7 пояснив, що зараз «сухий» закон та торгувати не можна. З цим питанням він звертався саме до ОСОБА_7 тому, що його представили начальником торгівлі та збуту.

Судом першої інстанції також наведено у вироку показання свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що кабінет ОСОБА_26 був рядом з його кабінетом і що ОСОБА_26 відвідував наради, на яких він також був присутній.

Суд першої інстанції послався на показання свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що йому відомо, що бачив, що ОСОБА_26 кожен день ходив на роботу, в окупаційній адміністрації ОСОБА_26 бачив щодня. У ОСОБА_26 був особистий кабінет на першому поверсі адміністрації. Особисто він двічі возив ОСОБА_26 у м. Куп`янськ по справах, один раз в адміністрацію, другий раз возив в м. Куп`янськ у податкову з питань реєстрації підприємців.

Суд першої інстанції послався на показання свідка ОСОБА_28 , яка пояснила, що у серпні місяці свідок почала бачити, що ОСОБА_26 почав кудись ходити, вона запитала у ОСОБА_26 про те, чи не знайшов він роботу, на що ОСОБА_26 відповів, що знайшов роботу в адміністрації.

Судом першої інстанції також наведено у вироку показання свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що приблизно з початку серпня почала бачити ОСОБА_26 в окупаційній адміністрації, займався видачею хліба для гуманітарних дільниць та для працівників комунальних служб. ОСОБА_26 мав особистий кабінет на першому поверсі, назва посади ОСОБА_26 - відділ торгівлі та збуту. На тих нарадах в адміністрації, на яких вона була присутня, вона бачила ОСОБА_26 . На цих нарадах ОСОБА_26 доповідав про те, що розклеїли оголошення, про те, що комусь не вистачило хліба. Керівництво питало ОСОБА_26 про його роботу, на ці питання ОСОБА_26 відповідав. Питання були про те, чи вистачило хліба усім гуманітарним дільницям, усім комунальним службам, чи є дошка оголошень на ринку.

Судом першої інстанції також наведено у вироку показання свідка ОСОБА_29 , яка пояснила, що ОСОБА_7 працював в адміністрації. Згідно штатного розпису він був помічником начальника адміністрації. ОСОБА_26 укладав трудовий договір, який оформляла вона. Вказану посаду ОСОБА_26 займав у період з перших чисел червня по серпень 2022 року. Коли вона була на нарадах, ОСОБА_26 також був присутній. Вів наради ОСОБА_15 . ОСОБА_26 на нарадах виступав з господарських питань.

Суд першої інстанції послався на показання свідка ОСОБА_30 , яка пояснила, що під час окупації ОСОБА_7 працював. Під час роботи він не приносив додому ні грошей, ні гуманітарної допомоги.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності показань цих свідків, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового процесу, свідки перед допитом попереджалися судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приводилися до присяги.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження, у цих показаннях не вбачається.

Також, показання свідків узгоджуються з сукупністю інших наявних у матеріалах провадження письмових доказів, досліджених в ході судового розгляду, в тому числі протоколом огляду комп`ютерних даних від 24.11.2022 року, який здійснений в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2022 р. за № 0000577; відеозаписом (файл з назвою «308990540_82297_745879828_n»), який міститься на DVD-R диску, що є додатком до протоколу огляду комп`ютерних даних від 24.11.2022 року, на цьому відеозапису зафіксовано як чоловік, який веде відеозйомку, пояснив, що знаходиться у приміщенні Балаклійської РДА. На столах розміщені таблички з прізвищами, іменами та по-батькові на російській мові. На деяких табличках під прізвищами написана посада. З 01 хв. 25 с по 01 хв. 27 с зафіксована табличка з написом « ОСОБА_31 »; копією протоколу огляду місця події від 14,15, 17 вересня 2022 року, об`єктом якого було приміщення Балаклійської міської ради Ізюмського району Хаківської області, розташоване за адресою Харківська область, м. Балаклія, вул. Жовтнева, 18, зокрема під час огляду кабінету 240 з написом «Кадры».

Також в судовому засіданні судом першої інстанції було досліджено завірену копію протоколу огляду речового доказу від 03.10.2022 року, який проведений прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_32 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022 року за № 0000572, а саме вміст полімерного криміналістичного пакету № FРЅ6005414, в результаті чого виявлені ряд документів, серед яких був оригінал документу з назвою «Трудовой договор № 31-к от 23.06.2022, стороны: представитель работодателя в лице Главы Временной гражданской Администрации г. Балаклея Харьковской области ОСОБА_10 и ОСОБА_33 , предмет договора - работа во Временной гражданской Администрации г. Балаклея на должности помощника начальника управления» в 2-х прим. на 4 арк.; ксерокопія паспорту на ім`я ОСОБА_7 в 2-х прим. на 2 арк.; ксерокопія РНОКПП на ім`я ОСОБА_7 в 3-х прим. на 3 арк.

Також в судовому засіданні судом першої інстанції було досліджено завірену копію протоколу огляду речового доказу від 04.10.2022 року, який проведений прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_32 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022 р. за № 0000572, а саме вміст полімерного криміналістичного пакету № FРЅ6005385, в результаті чого виявлені ряд документів, серед яких був оригінал табелю робочого часу працівників Балаклійського ТУ Ізюмського району Харківської області за період часу з 01.07.2022 по 31.07.2022 з зазначенням посад та поіменним переліком осіб та рукописним текстом. Серед цього рукописного тексту є, в тому числі, і запис « ОСОБА_31 ».

Крім того на підтвердження винуватості обвинуваченої суд першої інстанції послався на завірену копію документу з назвою «Распоряжение начальника Балаклейского ТУ № 01-К «О приеме на работу»». В пункті 1 вказаного розпорядження зазначено, що приймається на роботу « ОСОБА_31 - помощником начальника управления с 3 мая 2022 г. с окладом согласно штатного расписания».

Також в судовому засіданні судом першої інстанції було досліджено документ з назвою «Трудовой договор № 31-к от 23 июня 2022 г.». Сторонами договору є «Представитель работодателя в лице Главы Временной гражданской Администрации г. Балаклея Харьковской области ОСОБА_10 и ОСОБА_33 ». Предметом договору є зайняття ОСОБА_7 посади «помощника начальника управления во Временной гражданской Администрации г. Балаклея Харьковской области». Адреса постійного місця роботи « АДРЕСА_3 »;

Також в судовому засіданні судом першої інстанції було досліджено документ з назвою «Трудовой договор № 31-1 от 23 июня 2022 г.». Сторонами договору є «Представитель работодателя в лице Главы Временной гражданской Администрации г. Балаклея Харьковской области ОСОБА_10 и ОСОБА_33 ». Предметом договору є зайняття ОСОБА_7 посади «помощника начальника управления во Временной гражданской Администрации г. Балаклея Харьковской области». Адреса постійного місця роботи « АДРЕСА_3 »;

Крім того на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на документ з назвою «Служебная записка» від 15.06.2022 р. Цим документом представник Балаклійського молочного заводу ОСОБА_34 повідомив «Главу Временной гражданской Администрации г. Балаклея ОСОБА_10 » про виконані роботи, про необхідне для запуску та перевірки обладнання. На вказаному документі міститься резолюція «Начальнику отдела торговли и сбыта на контроль».

Також в судовому засіданні судом першої інстанції було досліджено завірену копію документу з назвою «Распоряжение начальника Балаклейского ТУ № 49 21.07.2022 г. «О создании комиссии»». Цим документом створена комісія, до складу якої ввійшов в тому числі і «начальник отдела торговли и сбыта ОСОБА_33 ». Комісія створена для відкриття магазину «ІНФОРМАЦІЯ_12», фотостудії в будинку поліклініки, магазину канцтоварів в будинку бібліотеки та опису товарів, які там знаходяться.

Крім того, на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на завірену копію документу з назвою «Служебная записка» від 05.08.2022 р. ОСОБА_14 на ім`я «Начальника Балаклейского ТУ военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_10 », якою заявник просить дозволу на створення комісії з метою опису та огляду приміщення під магазин за адресою АДРЕСА_5 з метою відновлення торгівлі. Власники магазину виїхали. Зв`язку з ними не має. Просила включити до складу комісії в тому числі і «начальника отдела торговли и сбыта ОСОБА_35 ».

Крім того, на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на документ з назвою «Распоряжение начальника Балаклейского ТУ № 73 28.07.2022 г.». Цим документом «начальнику отдела торговли и сбыта ОСОБА_36 » доручено забезпечити щотижневу здачу звіту про прийняття та видачу ПММ з усіх місць зберігання «Балаклейского ТУ» в паперовому та електронному виді.

Крім того, на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на документ з назвою «Заявление от 15.07.2022 г. сообщества предпринимателей Балаклейского рынка главе временной гражданской администрации ОСОБА_10 вх. № 2194 от 28.07.2022», яким заявники прохали переглянути ціну на містове на Балаклійському ринку. На цьому документі є резолюція « ОСОБА_37 . Для совещ. по рынку».

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на документ з назвою «Обращение № 4 01.08.2022 г.», яким «начальник отдела торговли и сбыта ОСОБА_33 » прохав магазин «Екватор» в якості волонтерської допомоги видати чотири ліхтарики надобних для лікарів для проведення операцій.

Крім того, на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на документ з назвою «Акт описи и изъятия строительных материалов от 03.08.2022 г.»., з цього документу вбачається, що комісією, до складу якої входив в тому числі і «начальник отдела торговли и сбыта ОСОБА_33 », була здійснена опис та вилучення будівельних матеріалів.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на документ з назвою «Акт описи и изъятия строительных материалов от 03.08.2022 г.», відповідно до якого комісією, до складу якої входив в тому числі і «начальник отдела торговли и сбыта ОСОБА_33 », була здійснена опис та вилучення будівельних матеріалів.

Крім того на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на завірену копію документу з назвою «Служебная записка» від 21.07.2022 р. З цього документу вбачається, що «начальник отдела торговли и сбыта ОСОБА_33 » звернувся до «начальника Балаклейского ТУ ОСОБА_10 » з проханням дати дозвіл на створення комісії для відкриття магазину «ІНФОРМАЦІЯ_12», фотостудії в будинку поліклініки, магазину канцтоварів в будинку бібліотеки з метою опису товарів, які там знаходяться та подальшої роботи цих об`єктів. Прохав включити до складу комісії в тому числі і «начальника отдела торговли и сбыта ОСОБА_35 ».

На підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на завірену копію паспорту громадянина України ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , виданий 07.10.2022 р., орган, що видав 6326, з якого вбачається, що обвинувачений є громадянином України.

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності апеляційний суд вважає їх належними та допустимими для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції у частині доведеності винуватості обвинуваченого, а доводи захисту про протилежне вважає безпідставними.

За частиною 5 ст. 111-1 КК, серед іншого, передбачена відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Окупаційна адміністрація Російської Федерації це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України.

У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК, однак яких суди у цьому кримінальному провадженні не встановили.

Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки з управління чи розпорядження державним, колективним або приватним майном.

Доводи захисту стосовно того, що ОСОБА_7 зайняв посаду помічника начальника управління тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської обл., не добровільно, а через фізичний та психічний примус з боку окупаційних військ країни-терориста РФ, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Факт погроз російських військових на адресу обвинуваченого ОСОБА_7 з метою змусити його працювати на посаді в органі влади, створеному на окупованій території, в своїх показаннях зазначила свідок ОСОБА_38 .

Проте, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_30 , вона не була безпосереднім очевидцем погроз російських військових, є матір`ю обвинуваченого, а тому апеляційний суд вважає, що вказані показання необхідно розцінювати критично та вони не заслуговують на увагу.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо примусового зайняття ним посади помічника начальника управління тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської обл. не підтверджені іншими доказами, а тому вони не заслуговують на увагу.

Доводи сторони захисту, що окупанти погрожували ОСОБА_7 тим, що будуть катувати його та його матір, якщо він не займе посаду помічника начальника управління тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської обл., не підтверджені наданими суду доказами. Так, не надано доказів того, що ОСОБА_7 не мав можливості відмовитися від цієї посади, та не встановлено факту психічного примусу, погроз і фізичного примусу щодо засудженого.

Апеляційний суд вважає, доводи захисника та обвинуваченого про застосування до обвинуваченого психічного та фізичного примусу не є конкретизованими. Зокрема, захист не зазначає, у чому саме полягав фізичний примус, та не називає будь-яких осіб, які здійснювали на обвинуваченого тиск і за яких обставин.

Крім того, матеріали справи не містять того, що ОСОБА_7 постійно перебував під психічним примусом.

Доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому необгрунтовано суворого покарання та можливість призначення останньому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК судом не встановлено і в апеляційній скарзі захисника та обвинуваченого також не наведено.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також зазначив, що не встановлено обставин, які пом"якшують та обтяжують покарання обвинуваченому.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості наслідків вчиненого кримінального правопорушення та його суспільну небезпеку, а також даних про особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має двох дітей, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі.

Доводи обвинуваченого та захисника, що ОСОБА_7 за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше не судимий, має двох дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, мають місце, проте вже були враховані судом першої інстанції під час призначення обвинуваченому покарання.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.

Підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника та обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги прокурора в частині посилення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому основного покарання, передбаченого санкцією статті, за якою його засуджено та яке не є ані мінімально, ані максимально можливими.

Отже підстав для посилення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на чому наполягає в апеляційній скарзі прокурор, апеляційний суд не вбачає.

На переконання апеляційного суду призначене обвинуваченому основне покарання за ч.5 ст.111-1 КК у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Аналізуючи доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні додаткового покарання, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою ст. 53 цього Кодексу.

Санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" в редакції від 06.11.2009 року рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Якщо в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК (2341-14) зазначено характер посад або вид діяльності (наприклад, статті 286, 287), рішення про призначення додаткового покарання, наведене в резолютивній частині вироку, повинне відповідати змісту цієї санкції.

Вказане узгоджується з правовою позицією ВСУ викладеною у Постанові від 02.02.2022 року у справі №344/16025/18, якою визначено, що у разі визначення санкцією статті характеру посади або виду діяльності, формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Більш того, покарання має формулюватися таким, чином щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, об`єктивна сторона якого була пов`язана із виконанням обвинуваченим організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування строком на дванадцять років, з конфіскацією майна.

З зазначеного вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не сформулював зміст резолютивної частини вироку таким чином, аби обвинувачений не мав права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 додаткове покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного додаткового покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення додаткового покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 додаткове покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування строком на 15 років, з конфіскацією майна.

В іншій частині вирок суду зашити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4