Справа180/1621/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження та відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 25.07.2024 року з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.06.2024 року, приблизно о 23-30 год., обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись поруч з будинком АДРЕСА_2 , на грунті конфліктної ситуації, діючи умисно, протиправно, незаконно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти потерпілого ОСОБА_4 , який перебував у положенні стоячи та дивився у його бік, тримаючи у лівій руці дерев`яний щабель, наніс ним останньому один удар в область голови, а саме у праву тім`яну область голови. У результаті отриманого удару ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на асфальтну поверхню проїзної частини дороги, при цьому вдарившись об асфальтне покриття лівим ліктем, лівою ногою та лівою частиною попереку. Згідно висновку судово-медичної експертизи №298-Е від 26.07.2024 року, у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забійної рани в правій тім`яній області, синця в лівій поперековій області, саден в лівій поперековій області, в області лівого ліктьового суглобу, в області лівого колінного суглобу з переходом на ліву гомілку. Виявлені тілесні ушкодження на голові розглядаються у сукупності, як єдина черепно-мозкова травмі і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), на підставі п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

01.08.2024 року ОСОБА_3 отримано копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Положеннями ч.2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта прокурором додано клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту було додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості за вчинення проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не оспорює, вважає, що органом дізнання вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вичинив кримінальний проступок передбачений ч.2 ст.125 КК України, а саме: умисне, легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

При призначені покарання суд враховує факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, наявність пом`якшуючої і обтяжуючої покарання обставин, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зважаючи на всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 301, 302, 368, 376, 382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання та призначити йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору направити копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1