Справа № 481/1925/24
Провадж.№ 1-кс/481/676/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення,

Встановив:

18.11.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.4 ст.190 КК України, згідно з якою просив визнати неправомірною бездіяльність начальника СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області у невнесенні інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту шахрайських дій сина ОСОБА_5 , землевпорядника ОСОБА_6 , відповідального працівника земельного відділу Казанківської сільської ради, державного реєстратора ОСОБА_7 , зобов`язати начальника СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Скарга обґрунтована тим, що 16.02.2007 року між скаржником ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,87 га з кадастровим номером :07:000:0133 строком на 50 років. В 2020 році в газету «Голос Казанківщини» ОСОБА_5 опублікувала оголошення, про те, що вона втратила оригінал Свідоцтва про право на спадщину за № 533 від 07.11.2002 року. Однак, з метою розкриття омани ОСОБА_5 скаржник ОСОБА_3 також розмістив в газеті «Голос Казанківщини» за № 105 від 31.12.2020 року оголошення про те, що вказане свідоцтво не є втраченим, а знаходиться у нього, оскільки за вказаним правовстановлюючим документом він уклав договір оренди земельної ділянки.

На початку листопада місяця 2024 року син ОСОБА_5 повідомив скаржника про те, що він уклав інший договір оренди земельної ділянки яка належала його матері вже із іншим орендарем ОСОБА_8 .

14.11.2024 року скаржник ОСОБА_3 отримав відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про те, що існує запис у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Великоолександрівській сільській раді, зареєстровано за № 1213 від 16.02.2007 року договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0133 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Крім того, із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скаржнику стало відомо, що ОСОБА_7 було внесено відомості про речове право за об`єктом земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0133 на підставі рішення про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність № 1093/29 виданий 27.09.2024 року Казанківською селищною радою.

Із рішення Казанкіської селищної ради № 1093/29 від 27.09.2024 року скаржник дізнався, що ОСОБА_5 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,7749 га, кадастровий номер :07:000:0133.

Землевпорядник ОСОБА_6 при виготовленні технічної документації достеменно також знав із реєстру речового права про те, що вказана земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0133 перебуває в оренді ОСОБА_3 , навмисно збільшив площу земельної ділянки з 7,87 на 8,7749, за тим же кадастровим номером.

Місцевий орган влади та працівники земельного відділу знаючи про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0133 перебуває в оренді ОСОБА_3 провторно зареєстрували оренду з іншим орендарем ОСОБА_8 .

Таким чином в діях сина ОСОБА_5 , землевпорядника ОСОБА_6 , відповідального працівника земельного відділу Казанківської сільської ради, державного реєстратора ОСОБА_7 маються ознаки шахрайських дій.

16.11.2024 року ОСОБА_3 звернувся до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області із заявою про внесення відомостей до ЄРДР з правовою кваліфікацією ч.4 ст.190 КК України відносно вищеперерахованих осіб, однак до цього часу кримінальне провадження не зареєстроване.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав свою скаргу, просив її задовольнити. Пояснив, що фактично між ним та ОСОБА_5 було укладено договрі купівлі-продажу земельної ділянки, однак через мараторій на продаж землі, між ними було укладено договір оренди, а правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку дійсно залишились у нього.

Представник скаржника ОСОБА_4 підтримав скаргу, надав аналогічні пояснення, та просив її задовольнити.

Представник органу, дії якого оскаржуються, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, що, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням, є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_3 викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема й того, яке передбачене ст.190 КК України, оскільки це повідомлення не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення, не містить це повідомлення й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації за відповідною статтею Кримінального кодексу України.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР, оскільки у викладених заявником обставинах вбачаються цивільно-правові відносили, що випливають з договірних правовідносин. Ініціювання кримінального переслідування щодо особи, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

ОСОБА_3 у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначає про ймовірне вчинення особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Разом з тим, заява не містить конкретних відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення з огляду на належність ОСОБА_5 вказаного вище нерухомого майна, наявність між сторонами договірних правовідносин

Враховуючи викладене, а також те, що уповноваженою особою не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя