УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №712/14516/24

провадження № 1-кс/712/6305/24

09.12.2024 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей та документів,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до суду з погодженим прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 клопотанням про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003779, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 13.11.2024 до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що близько 01 год 40 хв в результаті анафілактичного шоку померла малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що може свідчити про неналежне виконання професійних обов?язків медичними працівниками, що спричинили тяжкі наслідки.

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка - завідувача хірургічного відділення для дітей КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 , який повідомив, що 11.11.2024 близько 09 год 10 хв до хірургічного відділення планово поступив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з мамою ОСОБА_7 за електронним направленням від лікаря-отоларинголога дитячого консультативно-діагностичного відділення КНП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на стаціонарне лікування. Він особисто оглянув дитину. Під час огляду поступили скарги на утруднене носове дихання, дихає переважно ротом, хропіння, сопіння під час сну, гнусавість, часті гострі респіраторні захворювання. Після огляду встановлено діагноз: гіпертрофія аденоїдів та піднебінних мигдаликів III ступеню і призначено обстеження, а саме: загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, група крові, цукор крові, коагулограма, електрокардіограма та план лікування, який передбачав хірургічне втручання: аденотоизилогомія (видалення аденоїдів та зменшення піднебінних мигдаликів).

Після огляду вніс відповідні записи до електронної медичної карти стаціонарного хворого №3772 ОСОБА_5 , де описав результати огляду та призначив обстеження.

О 09 год 15 хв ОСОБА_5 зайшов до операційного блоку. В операційній кімнаті були присутні він, лікар анестезіолог ОСОБА_8 , медична сестра анестезистка ОСОБА_9 , операційна медсестра ОСОБА_10 та молодша медична сестра (санітарка) ОСОБА_11 . Близько 09 год 30 хв лікар-анестезіолог ОСОБА_12 дав вказівку ввести препарати для наркоза медичній сестрі анестезисті ОСОБА_9 , яка через раніше встановлений внутрішньовенний катетер ввела медичний препарат, назву та дозування сказати не зміг, та лікарем ОСОБА_8 проведена інтубація (вставлена ендотрохіальна трубка, яка під?єднана до апарату штучної вентиляції легень). ОСОБА_8 здійснив моніторинг показників дитини та надав дозвіл на початок операції.

Близько 09 год 35 хв він підійшов до дитини та обробив операційне поле, він разом з медичною сестрою ОСОБА_10 накрили дитину одноразовою пелюшкою, він встановив роторозширювач в ротову порожнину дитини, зафіксував м?яке піднебіння через ніс та ротову порожнину за допомогою спеціального тоненького силіконового зонду, під контролем ендоскопу за допомогою аденотома (назва інструменту) видалив глотковий мигдалик (аденоїд) зі склепіння носоглотки.

Потім він встановив в носоглотку марлевий тампон. Конотомом (інструмент для видалення тканин) видалив частки піднебіших мигдаликів по краю піднебінних дужок. Кровотеча незначна. Гемостаз по ходу операції (зупинка кровотечі). Видалено тампон з носоглотки.

Переконавшись в відсутності кровотечі він зняв фіксатор м?якого піднебіння та роторозширювач та відійшов від пацієнта, тобто закінчив оперативне втручання. Операція тривала 25 хвилин та закінчилась о 10 год 00 хв. Близько 10 год 05 хв головний лікар-анестезіолог ОСОБА_8 провів екстубацію (зняв сидотрохіальну трубку).

Близько 18 год 00 хв він пішов додому. О 20 год 30 хв йому зателефонував ОСОБА_13 та повідомив, що стан дитини стабілізовано.

Від ОСОБА_13 йому стало відомо, що клінічна смерть ОСОБА_5 наступила о 01 год 00 хв, біологічна смерть - о 01 год 40 хв. Зі слів ОСОБА_13 він повідомив про смерть дитини матері особисто.

У зв`язку з можливим викриттям злочинної діяльності та існуванні реальної загрози знищення інформації, яка б могла становити оперативний інтерес для досудового розслідування, з метою можливого укриття фактичних обставин вчинення злочину, оскільки неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом добровільної видачі речей, документів, які мають оперативний інтерес для встановлення істини у кримінальному провадженні, відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, тому виникла необхідність у здійсненні тимчасового доступі до речей і документів з можливістю вилучення власного мобільного телефону у ОСОБА_6 .

Посилаючись на те, що неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом добровільної видачі речей, документів, які мають оперативний інтерес для встановлення істини у кримінальному провадженні, відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, тому виникла необхідність у здійсненні тимчасового доступі до речей і документів з можливістю вилучення власного мобільного телефону у ОСОБА_6 , слідчий за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.

У судове засідання слідчий та прокурор не прибули.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України, особа у володінні якої знаходяться документи, доступ, до яких просить надати слідчий для розгляду клопотання не викликалась.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

Частиною шостою ст. 132 КПК України прямо передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною першою ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку), в той час як тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Згідно з ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

При цьому ч. 2 вказаної вище статті передбачено вимоги до клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, серед яких (п. 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; (п. 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Між тим, дослідивши клопотання слідчого, а також, матеріали долучені до клопотання слідчий суддя зазначає, що хоча слідчий звертається з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, фактично зі змісту клопотання неможливо встановити чи слідчий звернувся з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів чи з клопотанням про тимчасовий доступ до мобільних терміналів систем зв`язку.

Крім того, слідчим не зазначено, до якого саме мобільного телефону чи мобільного терміналу системи зв`язку необхідно отримати тимчасовий доступ, не вказані ні номер мобільного телефону, ні IMEI відповідного пристрою чи інші відомості, за допомогою яких можна було б ідентифікувати мобільний телефон.

Пошук, виявлення та фіксація інформації, у тому числі із застосуванням технічного обладнання, яка обробляється та зберігається в мобільному телефоні, передбачає собою втручання у приватне спілкування особи та за своїм змістом відноситься до негласних слідчих розшукових дій.

Також, для слідчого судді є очевидним, що мобільний телефон за своїм призначенням є комплексною інформаційною системою, яка складається з апаратної та програмної частини.

Отримання доступу до вказаної інформаційної системи для розкриття змісту приватного спілкування можливе лише у порядку, який визначений ст.264 КПК України, в такому разі вимоги клопотання лежать за площиною повноважень слідчого судді місцевого суду, та в даному випадку таке втручання суперечитиме статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і призведе до порушення права на повагу до приватного і сімейного життя.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з положенням ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Необхідно також зазначити, що слідчий суддя не повинен в даному конкретному випадку компенсувати недоліки роботи слідчого та не виконання вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для задоволення відповідних клопотань, за органи досудового розслідування, та формально підходити до розгляду таких клопотань, та приймати рішення про задоволення клопотань слідчого.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 159-166 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_14