Справа № 336/5289/24
Пр. 1-кп/336/994/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000400 від 26.01.2024, яке надійшло на підставі обвинувального акту, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, який отримав спеціальну середню освіту, одруженого, військовослужбовця за мобілізацією, перебуває на посаді топогеодезиста мінометного взводу мінометної батареї 1 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , інвалідності не має, має на утриманні двох дітей; раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 -

ВСТАНОВИЛА:

28.05.2024 керівник Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з обвинувальним актом за матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.408 КК України. Ухвалою судді від 29.05.2024 призначено за матеріалами кримінального провадження підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07.06.2024 постановлено призначити судовий розгляд кримінального провадження, за клопотанням прокурора постановлено продовжити строк дії запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор" з 08 червня 2024 року по 06 серпня 2024 року. Строк дії ухвали визначено до 06 серпня 2024 року включно. Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України. Розмір застави, встановлений відповідно до ухвали Комунарського районного суду м.Запоріжжя у кримінальному провадженні №333/3497/24, пр.1-кс/333/1198/24 від 15.04.2024, порядок її внесення, перелік обов`язків підозрюваного (обвинуваченого) в разі її внесення та строк їх дії постановлено залишити без змін.

05.08.2024 під час судового засідання прокурор ОСОБА_4 подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, вручене стороні захисту раніше, що визнається обвинуваченим ОСОБА_3 .

За змістом клопотання ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Під час проведення досудового розслідування встановлено відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування. Враховуючи наведене, а також положення ч.7 ст.176 КПК України (обмеження щодо застосування запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою із врахуванням кваліфікації правопорушення), абз.8 ч.4 ст.183 КПК України (право суду не визначати розмір застави в даному випадку), прокурор просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений стосовно клопотання заперечень не висловив, проти задоволення не заперечує, аналогічну позицію висловив захисник.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для його часткового задоволення, у спосіб продовження строку дії запобіжного заходу, який вже застосований до ОСОБА_3 , із одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у зв`язку із таким.

Відповідно до ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Судом встановлено, що за змістом ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/3497/24, пр. 1-кс/333/1198/24 від 15.04.2024, яка набрала законної сили 23.04.2024 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 11.06.2024 включно. Строк тримання під вартою ОСОБА_3 постановлено обчислювати з моменту його фактичного затримання 13.04.2024 з 14-50 години. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Так, ОСОБА_3 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 80 мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_3 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця роботи та служби;- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;- прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою.

Клопотань про скасування обраного запобіжного заходу згідно з ч.7 ст.176 КК України до суду не надходило. Строк дії запобіжного заходу спливає 06.08.2024.

При розгляді клопотання, суд враховує, що ч.1 ст.5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно зі ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності ряд обставин, наведених у переліку даної норми.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тому суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти дійсно обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Слід наголосити, що за приписами ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто, тримання під вартою).

Відповідно до змісту ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Так, за результатами розгляду клопотання, з урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку про збереження на даний час суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст.197 КПК України, з 07.08.2024, адже дата розгляду питання про продовження строку його дії вже охоплена строком дії попередньої ухвали суду.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, зокрема, тяжкості правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Під час розгляду клопотання суд враховує наявність постійного місця проживання обвинуваченого та наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_3 , який одружений та має неповнолітніх дітей на утриманні, зазначені відомості сторонами не спростовані та приймаються судом.

Про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) відповідно до ч.1 ст.178 КПК України свідчить тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність можливого покарання, ОСОБА_3 може переховуватись від суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, дійсно обґрунтовується тим, що на даний час, у зв`язку із початковим етапом розгляду судового провадження, свідки сторони обвинувачення судом не допитані, в разі наявності такої необхідності, а саме за умови зміни встановленого порядку дослідження доказів, обвинувачений об`єктивно може здійснювати тиск на свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ним кримінальної відповідальності (за умови доведеності провини) та сприятиме перешкоджанню здійсненню розгляду кримінального провадження. При цьому, суд може обґрунтувати свої висновки за загальним правилом на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Також відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи воєнний стан, кваліфікацію діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , дійсно можна засвідчити існування такого ризику як можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване правопорушення.

Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, перешкоджатиме ухиленню обвинуваченого від суду, вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що за станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі. Доказів протилежного суду не надано.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, Заява №33977/96, від 26 липня 2001 року).

Тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy, Заява №26772/95, від 06 квітня 2000 року).

У п.51 справи «Летелье проти Франції» (Letellier v. France, Заява №12369/86, від 26 червня 1991 року) Європейський суд з прав людини зазначив: суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є реальними та зберігають свою актуальність.

На переконання суду клопотання прокурора відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується вказаній особі та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зберігає свою актуальність й те, що продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить можливість особистої участі обвинуваченого, який до військової служби постійно мешкав на території іншої області, під час судового провадження.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть, цілодобового, не забезпечить, на переконання суду, належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 та нормативно не передбачено (ч.8 ст.176 КПК України).

Крім того, на переконання суду, застосування цілодобового домашнього арешту, як і інших, більш м`яких, запобіжних заходів за наведених умов не є доцільним.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст.194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Нормативних підстав для його зменшення судом не встановлено.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.178,182 КПК України та приходить до висновку, що розмір застави, визначений відповідно до ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя у кримінальному провадженні №333/3497/24, пр.1-кс/333/1198/24 від 15.04.2024, порядок її внесення, перелік обов`язків підозрюваного (обвинуваченого) в разі її внесення та строк їх дії необхідно залишити без змін. Вказаний розмір є мінімально допустимим.

За змістом ч.5 ст.201 КПК України слід роз`яснити стороні захисту, що суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Відповідно до ст.205, ч.5 ст.331 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 115, 176-178, 182-183, 193, 194, 196-197, 201, 205-206, 219, 309, 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор" з 07 серпня 2024 року по 05 жовтня 2024 року.

Строк дії ухвали визначити до 05 жовтня 2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави, встановлений відповідно до ухвали Комунарського районного суду м.Запоріжжя у кримінальному провадженні №333/3497/24, пр.1-кс/333/1198/24 від 15.04.2024, порядок її внесення, перелік обов`язків підозрюваного (обвинуваченого) в разі її внесення та строк їх дії залишити без змін.

Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», для вручення обвинуваченому, крім того, надіслати захиснику обвинуваченого та прокурору засобами електронного листування.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1