Справа № 297/697/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання потерпілого ОСОБА_4 про скасування арешту майно в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 194 КК України (№ 0000454) та за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (№ 0000311),

в с т а н о в и в:

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду про скасування арешту майно в рамках кримінального провадження № 0000454 відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 194, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/2885/21 на транспортний засіб автомобіль марки «Skoda Oknaviz A5», з транзитним номерним знаком НОМЕР_1 .

Своє клопотання мотивує тим, що ухвалою ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/2885/21 на транспортний засіб автомобіль марки «Skoda Oknaviz A5», з транзитним номерним знаком НОМЕР_1 арешт підлягає скасуванню в силу того, що власник майна є потерпілим і тривале перебування пошкодженого транспортного засобу негативно впливає на його технічний стан.

Прокурор судовому засіданні заперечив клопотання та зауважив, що доля речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, якими потерпілий обґрунтовує доводи клопотання, суд приходить до наступного.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2)спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Судом достеменно встановлено, що власники майна та уповноважена ними особа не мають жодного відношення до кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюються особи, що керували такими, тому немає необхідності у подальшому арешті транспортних засобів і такий слід скасувати.

При прийнятті рішення суд враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, і те, що стороною обвинувачення жодних клопотань щодо приєднання доказів під час розгляду не заявлялось.

Тому, суд приходить до висновку, що накладення арешту на дане майно із викладених у клопотанні мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку із чим повинен бути скасований й тому клопотання підлягає до повного задоволення.

При розгляді клопотання суд, враховуючи положення кримінального процесуального закону, сприяв учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

Крім того, суд вважає, що задоволення клопотання буде ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна ОСОБА_4 , про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання потерпілого ОСОБА_4 про скасування арешту майно в рамках кримінального провадження кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 194 КК України (№ 0000454) - задоволити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/2885/21 на транспортний засіб автомобіль марки «Skoda Oktavia A5», з транзитним номерним знаком НОМЕР_1 .

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно згідно ухвали.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6