№ провадження 1-кс/208/2368/24
УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження №0000873 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України:

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області звернувся до слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська із вищезазначеним клопотанням, в якому просить накласти арештна майно, яке тимчасово вилучено в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000873 від 04.11.2024, а саме: кухонний ніж, змиви з поверхонь ножа, фрагмент тканини з нашарування речовини бурого кольору, рушник з нашаруванням речовини бурого кольору, дві чарки, пластикову пляшку із залишками рідини, кофту трикотажну в чорно-білу смугу та лосини чорні у вигляді позбавлення права відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

На обґрунтування зазначеного клопотання слідчим було зазначено, що слідчим відділом Покровського РУП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000873 від 04 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 04.11.2024 до Покровського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення про те, що в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , виявлений труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ножовим пораненням в ділянці грудної клітки зліва.

04.11.2024 до ЧЧ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від ОСОБА_6 надійшло повідомлення про те, що в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , вона виявила чоловіка ОСОБА_5 без ознак життя, з ножовим пораненням в області грудної клітини.

04.11.2024 слідчим СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 невідкладно, без ухвали слідчого судді, проведено огляд домоволодіння, в якому мешкав ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого у приміщенні будинку виявлено труп ОСОБА_5 з ознаками насильницької смерті.

За результатами проведення огляду слідчим виявлено та вилучено об`єкти, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: кухонний ніж, змиви з поверхонь ножа, фрагмент тканини з нашаруванням речовини бурого кольору, рушник з нашаруванням речовини бурого кольору, дві чарки, пластикова пляшка із залишками рідини.

04.11.2024 об 16.10 год. в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину було затримано ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , та під час її особистого обшуку в останньої виявлено та вилучено кофту трикотажну в чорно-білу смугу та лосини чорні.

04.11.2024 вищевказані об`єкти слідчим визнано та залучено до кримінального провадження в якості речових доказів.

З урахуванням того, що вилучені об`єкти стануть предметами судово-медичного дослідження, а подальше їх використання може призвести до знищення або викривлення об`єктів майбутнього дослідження, вбачається необхідність в накладенні арешту, у тому числі шляхом позбавлення власника права користуватися ним.

На теперішній час у слідства існують обґрунтовані підстави вважати, що вищевказані вилучені під час досудового слідства об`єкти є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, у зв`язку із чим підлягають арешту, тобто тимчасовому позбавленню за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

До судового засідання прокурор надала письмову заяву, просила розгляд справи проводити без її участі, клопотання підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просила задовольнити.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Тому враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції прокурора, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, а тому враховуючи що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, в тому числі експертиз, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучено в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000873 від 04.11.2024, а саме: кухонний ніж, змиви з поверхонь ножа, фрагмент тканини з нашарування речовини бурого кольору, рушник з нашаруванням речовини бурого кольору, дві чарки, пластикову пляшку із залишками рідини, кофту трикотажну в чорно-білу смугу та лосини чорні у вигляді позбавлення права відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1