Справа № 462/9000/24
провадження 1-кс/462/2114/24
У Х В А Л А

29 листопада 2024 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001141 від 26.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

встановив:

Слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 27.11.2024 року звернувлася до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова з клопотання про накладення арешту на один аркуш паперу (записку) з рукописним текстом «справа батька живе» та зображенням у вигляді свастики; два недопалки від сигарет «MARVEL» та «Прилуки класичні», які поміщено до спеціального упакування з відповідними підписами та характеризуючими надписами, які були вилучені під час огляду місця події 26.11.2024 року.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно виявлене та вилучене 26.11.2024 року під час огляду місця події, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001141. Зважаючи на те, що арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову чи можуть настати інші наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні, а також за відсутності власників чи володільців майна, з огляду на відсутність даних про таких.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0001141, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0001141, 26.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.2 ст.194 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 26.11.2024 року близько 05.00 год. надійшло повідомлення на лінію «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , невідомі особи, шляхом підпалу, здійснили пошкодження дверей квартири АДРЕСА_2 .

26.11.2024 року під час огляду місця події, було виявлено та вилучено один аркуш паперу (записку) з рукописним текстом «справа батька живе» та зображенням у вигляді свастики; два недопалки від сигарет «MARVEL» та «Прилуки класичні».

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 27.11.2024 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0001141.

Положення абзацу першого частини третьої ст.170 КПК України, які в контексті співвідношення з положеннями ст.98 КПК України, як критеріями для визначення речей речовими доказами, встановлює, що окрім віднесення певного предмету до речового доказу, він обов`язково має відповідати критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК, тобто має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України.

Відповідно до ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, а згідно із ст.179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Між тим, як зазначено, об`єктом арешту, може бути лише майно особи.

Речі в правовому розумінні відрізняються від інших об`єктів матеріального світу здатністю задовольняти потреби людини, бути об`єктом цивільно-правового обігу, мати споживчі якості. Не можуть бути визнані речами предмети матеріального світу, які не наділені корисними властивостями. Сліди злочину, як матеріальні об`єкти, є речовими доказами, але вони не мають споживчої цінності й у зв`язку із цим не можуть бути визначені як речі.

Визнання компетентною особою того чи іншого предмета речовим доказом не визначає його як річ, а лише вказує на його речове походження. Речові докази, які не містять сукупності наведених ознак мають вилучатись та зберігатись відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 за №1104 у суворій відповідності до вимог ст.100 КПК України. Обов`язок щодо збереження отриманих стороною обвинувачення речових доказів покладено на слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи, що вилучені під час огляду місця події один аркуш паперу (записку) та два недопалки від сигарет фактично є матеріальним носієм криміналістично значущої інформації та не є тимчасово вилученим майном в розумінні ч.3 ст. 170 КПК України, а відтак відсутні правові підстави для накладення арешту, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.131, 132, 170, 172, 173, 369 - 372, 376 КПК України,

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001141 від 26.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1