ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 145/2021/24

Провадження №1-кп/145/199/2024

18.11.2024 селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000078 від 23.10.2024, щодо обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Кобелецьке Тиврівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, безробітного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2024 близько 16:00 год ОСОБА_2 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , розпочав словесну перепалку із ОСОБА_3 , під час якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

В подальшому ОСОБА_2 , діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, маючи на меті спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_3 , наніс один удар долонею правої руки по обличчю потерпілому, внаслідок чого останній впав на землю на лівий бік тулуба. Після чого ОСОБА_2 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс ще два удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_3 та один удар кулаком правої руки в праве передпліччя.

Внаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_2 потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на чолі, закритої травми грудної клітини (забою), забійної рани (садна) лобної ділянки, забою лівого передпліччя, які за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

В обвинувальному акті прокурором зазначено, що ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий ОСОБА_3 не заперечує проти такого розгляду, тому, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, він просить суд розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , що складена у присутності захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України, згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

У цій заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_2 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Також до обвинувального акта долучена письмова заява потерпілого ОСОБА_3 про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та про ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України.

Суд, шляхом дослідження відповідних заяв, встановив, що сторони обізнані із своїми правами, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

У відповідності до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження: 20.10.2024 близько 16:00 год ОСОБА_2 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , розпочав словесну перепалку із ОСОБА_3 , під час якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

В подальшому ОСОБА_2 , діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, маючи на меті спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_3 , наніс один удар долонею правої руки по обличчю потерпілому, внаслідок чого останній впав на землю на лівий бік тулуба. Після чого ОСОБА_2 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс ще два удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_3 та один удар кулаком правої руки в праве передпліччя.

Внаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_2 потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на чолі, закритої травми грудної клітини (забою), забійної рани (садна) лобної ділянки, забою лівого передпліччя, які за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_2 у присутності захисника, адвоката ОСОБА_4 , в поданій заяві беззаперечно визнав свою вину, зазначених обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу. Ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження відповідно до ст. 302 КПК України.

Таким чином, обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, учасниками судового провадження не оспорюються, а отже суд, вивчивши матеріали обвинувального акта та матеріали кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку про те, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена поза розумним сумнівом.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Судом установлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії кримінальних проступків, раніше не судимий, вину визнав, щиро розкаявся, безробітний, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_2 виду та міри покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, зокрема того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню як засудженими, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що покарання повинно засновуватись на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно конкретних обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого.

Враховуючи викладене, на основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст. 50, 65 КК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою інкриміновано його діяння, у виді штрафу, яке, на переконання суду, буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження скоєння як ним, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання. Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 368-371, 373, 374, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1