Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8047/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/677/24
Категорія ст.336 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0001461 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

-за ст. 336 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.04.2024 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року продовжено до 22 серпня 2022 року.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Згідно з ст. 1 Закону України „Про оборону України № 1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним та особою із числа резервістів в особливий період, 04.07.2022 визнаний військово-лікарською комісією придатним до військової служби у воєнний час, 07.07.2022 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , отримав бойову повістку із зазначенням часу виклику - 09.00 годин та дати 12.07.2022 року та необхідності прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження військової служби.

ОСОБА_6 , не бажаючи виконувати загальний обов`язок проходити військову службу, покладений на громадян України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення ст. 65 Конституції України, ст. 1, ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 69/2022, ст. 17 Конституції України, діючи умисно, протиправно, маючі на меті ухилитися від призову за мобілізацією, достовірно знаючи про свій обов`язок щодо призову за мобілізацією, будучи військовозобов`язаним та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ухилився від призову на військову службу за мобілізацією та проходження військової служби, та умисно не з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження військової служби на відправлення у зазначений у повістці пункт і у строк о 09.00 год 12.07.2022 року.

Тим самим, ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним та особою із числа резервістів в особливий період, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком та покласти на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Зазначає, що при призначенні покарання судом не в повній мірі враховано висновок досудової доповіді Корольовського РВ філії ДУ «Центр пробації» Житомирської області, відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, вину визнав в повному обсязі, має на утриманні матір похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги, вчинив кримінальне правопорушення яке є не тяжким, тяжких наслідків від якого не настало.

Від прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в яких вона просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст.336 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ст. 336 КК України, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, характеризуються посередньо, веде антигромадський спосіб життя, неодружений, дітей на утриманні немає, проживає з мамою похилого віку, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Разом з тим, врахувавши всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд прийшов до висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 , а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім буде покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції статті обвинувачення, та не знайшов підстав для застосування положень ст.ст.75, 76 КК України.

Підстав вважати таке покарання є несправедливим внаслідок його суворості колегія суддів не вбачає, не дають для цього підстав і інші дані, на які захисник посилається в апеляційній скарзі, а зокрема і висновок досудової доповіді Корольовського РВ філії ДУ «Центр пробації» Житомирської області.

Колегія суддів враховує, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, хоч і відноситься до категорії нетяжких злочинів, однак дії вчинені обвинуваченим носять велику суспільну небезпечність. Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, а в умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення.

Зокрема умисний характер дій обвинуваченого щодо ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, чим у такий спосіб ОСОБА_6 відмовився від захисту Батьківщини, свідчить про підвищену суспільну небезпечність даного діяння, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Призначення ОСОБА_6 умовного покарання очевидно не сприятиме виправленню обвинуваченого, який упродовж тривалого часу жодних дій для виправлення ситуації, добровільного з`явлення до ТЦК для проходження служби не здійснив, а ухилявся від явки та переховувався від суду, був у розшуку, а також попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами у яких може скластися враження про безкарність за ухилення від виконання свого конституційного обов`язку.

За таких обставин, призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: