КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 3-зв/824/129/2024 Головуючий у ІІ інстанції ОСОБА_5
ПОСТАНОВА

07 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_5, розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_7 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 9 ст. 212-3 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Київського апеляційного суду під головуванням судді-доповідача ОСОБА_3 перебуває апеляційна скарга ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 9 ст. 212-3 КУпАП.

30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, на адресу Київського апеляційного суду було подано письмову заяву про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_3, яка обґрунтована тим, що суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_6 ставиться упереджено до розгляду справи, зокрема, необґрунтовано затягує розгляд справи, надає перевагу одному з учасників по справі та порушує принцип рівності учасників справи перед судом.

ОСОБА_1 в поданій заяві звертає увагу на те, що стороною звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення по даній справі є Уповноважена особа Ради адвокатів Донецької області, яка і зобов`язана здійснювати доказування у справі.

Однак, суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_6, в порушення вимог ст. 248, 251, 252 КУпАП, взяв на себе функцію обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та здійснення доказування вини ОСОБА_1 для задоволення клопотання ОСОБА_2 , самостійно вчиняє дії щодо здобуття в судовому засіданні з Єдиного реєстру судових рішень відсутніх в матеріалах справи документів та дослідження їх.

Вивчивши вказану заяву, апеляційний суд вважає, що заява про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка передбачає поняття «відвід судді» та порядок розгляду заяв про відвід (самовідвід), тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відвід судді - є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення слідчого судді, судді або присяжного від участі у кримінальному провадженні за умови існування обставин, що виключають їх участь у ньому.

Заявлений відвід з підстав передбачених ст. 75 КПК України за наявності інших обставин, що виключають участь судді у подальшому розгляді справи повинен ґрунтуватися на об`єктивних даних, які викликають сумніви в упередженості суддів.

Відповідно до вимог ст. 80 КПК України відвід судді може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Такі обставини визначені у ст. 75 КПК України і за їх наявності суддя зобов`язаний заявити самовідвід (ч. 1 ст. 80 КПК України), а якщо такі обставини відомі особам, які беруть участь у кримінальному провадженні, то вони заявляють відвід судді (ч. 2 ст. 80 КПК України).

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

При цьому не можуть бути підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджені належними й допустимими доказами.

Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути обґрунтованими та доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

З матеріалів справи вбачається, що дана справа надійшла на адресу Київського апеляційного суд 16 вересня 2024 року.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року справу призначено судді-доповідачу - ОСОБА_3 .

Розгляд апеляційної скарги по даній справі був призначений на 07 жовтня 2024 року.

04 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_8 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, до заперечень було долучено постанову з Єдиного державного реєстру судових рішень, для застосування висновків викладених в ній, як аналогічних до розгляду даної справи.

07 жовтня 2024 року розгляд даної справи було відкладено на 14 жовтня 2024 року.

14 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому останній просить при розгляді апеляційної скарги на постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності врахувати судові рішення по справам №761/23503/23, №761/20184/23, №761/21240/23, 761/20403/23, 761/23156/23, 761/21430/23, 761/30353/23, 761/28837/23, 761/20512/23, 761/28835/23, 761/29462/23, 761/36150/23, 761/26598/23, які вказують на повторність скоєних ОСОБА_1 протягом року аналогічні адміністративні правопорушень, які у даній справі є обтяжуючими кваліфікуючими ознаками правопорушення та характеризують протиправну поведінку порушника.

14 жовтня 2024 року розгляд даної справи було відкладено на 04 листопада 2024 року.

01 листопада 2024 року на поштову адресу Київського апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подана заява про відвід судді ОСОБА_3 по справі №761/38321/23.

Апеляційний суд зауважує, що наведені у заяві ОСОБА_1 доводи щодо вчинення суддею ОСОБА_10 дій для здобуття в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутніх в матеріалах справи документів та дослідження їх, не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді та фактично зводиться до незгоди з процесуальними діями судді.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що судові рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень перебувають у вільному безоплатному цілодобовому доступі для всіх користувачів інтернет-ресурсу.

Тому посилання в заяві на те, що суддя ОСОБА_6 самостійно вчиняє дії щодо здобуття в судовому засіданні з ЄДРСР відсутніх в матеріалах справи документів та дослідження їх, апеляційний суд критично оцінює, оскільки перегляд в ЄДРСР судових рішень в аналогічних справах, на які посилається одна із сторін учасників судового процесу, не є збиранням доказів для обвинувачення.

Передбачених законом підстав, які б викликали сумніви у об`єктивності та неупередженості судді Київського апеляційного суду ОСОБА_3 заява про відвід не містить, у зв`язку із чим не підлягає задоволенню через необґрунтованість.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 75, 81 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 9 ст. 212-3 КУпАП відмовити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9