печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2022 року за № 0001461 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_5 , за погодженням прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2022 року за № 0001461 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, сторона обвинувачення вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001461 від 27.12.2022 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Встановлено, що 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є Російська Федерація (далі - РФ), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави.

Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь-якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від силових погроз або застосування сили, як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави так і будь-яким іншим чином несумісним з цілями ООН. Така загроза силою або її застосування є порушенням міжнародного права і Статут ООН.

Кожна держава зобов`язана утримуватися від загрози силою або її застосування з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, в тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 РФ.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом РФ від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Відповідно до ст. ст. 2-3 зазначеного Договору РФ зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та РФ та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, з лютого 2014 року триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний агресією РФ проти України та окупацією частини території України.

Під час вказаного міжнародного збройного конфлікту 24.02.2022 президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної воєнної операції», що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ), інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Так, ЗС РФ та інші військові формування останньої 24.02.2022 із території Республіки Білорусь здійснили перетин державного кордону України поза пунктами пропуску та, переслідуючи мету окупації українських населених пунктів, розпочали рух Київською областю у напрямку міста Києва.

Продовжуючи рух у напрямку міста Києва, 25.02.2022 військовослужбовці ЗС РФ та інших військових формувань останньої, в тому числі 1065 артилерійський полк 98 повітряно-десантної дивізії Повітряно-десантних військ ЗС РФ (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2), зайняли позиції на території Бучанського району Київської області, зокрема заїхали до села Мощуна з метою взяття населеного пункту під контроль та забезпечення подальшого руху до міста Києва через прилеглі населені пункти Бучанського району Київської області, тимчасово окупувавши його.

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

З урахуванням положень ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосуються захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977 (далі - ДП І), військовослужбовці ЗС РФ та інших військових формувань останньої є комбатантами та зобов`язані додержувати норм міжнародного права, застосовуваного в період збройних конфліктів.

Згідно зі ст. 51 ДП І цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин

слід додержувати таких норм. Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Заборонено акти насильства чи загрози насильства, що мають головною метою тероризувати цивільне населення.

Відповідно до ст. 4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенції) особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Також статтею тридцять другою Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ст. 147 Конвенції серйозні порушення охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції, зокрема умисне вбивство.

Підпунктами a.1), а.2) п. а) ч. 2 ст. 75 ДП І визначено, що заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів, насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема вбивство, катування всіх видів - фізичні чи психічні.

Зокрема під час воєнних дій 25.02.2022 збройними силами РФ незаконно окуповано село Мощун Київської області.

Так, починаючи з 24.02.2022, громадянин РФ ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 , пункт постійної дислокації - АДРЕСА_1 ), маючи військове звання єфрейтора, обіймаючи посаду заступника командира бойової машини - навідника-оператора, діючи у складі ІНФОРМАЦІЯ_2, взяв безпосередню участь у акті збройної агресії на території України, а тому відповідно до ст. 43 ДП І мав статус комбатанта, був зобов`язаний дотримуватися норм міжнародного права, застосованого в період міжнародного збройного конфлікту, існування якого достовірно усвідомлював.

Зокрема протягом лютого - березня 2022 року ОСОБА_8 разом з іншими військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували на території АДРЕСА_2 , а саме: утримували та контролювали сектор міста, який частково охоплював вулицю Вишневу.

Надалі 16.03.2022, приблизно о 17 год 00 хв, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду заступника командира бойової машини - навідника-оператора ІНФОРМАЦІЯ_2, будучи одягнутим у формений одяг військовослужбовців ЗС РФ та озброєним автоматичною стрілецькою зброєю, спорядженою бойовими набоями, в рамках здійснення патрулювання місцевості спільно з двома іншими військовослужбовцями ЗС РФ рухався уздовж вулиці Вишневої незаконно тимчасово окупованого ЗС РФ села Мощуна Бучанського району Київської області.

У цей час неподалік подвір`я будинку АДРЕСА_2 перебували місцеві жителі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пересували вантажний мікроавтобус «Газель», державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 , аби він не зайнявся від пожежі, попередньо виниклої у гаражному приміщенні, розташованому за вказаною адресою.

При цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були одягнуті у цивільний одяг, участі у бойових діях не брали, до таких дій не готувалися, не мали при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати життю, здоров`ю військовослужбовців ЗС РФ, тобто були цивільними особами, та своєю поведінкою не компрометували, не провокували і не становили загрози.

Після того ОСОБА_8 , проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , помітивши ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що вказані місцеві жителі є цивільними особами, які перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права, та не становлять загрози, з метою залякування мешканців згаданого населеного пункту та попередження будь-яких спроб опору, вирішив вчинити умисне вбивство ОСОБА_10 та нанести тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення смерті ОСОБА_10 та фізичного катування ОСОБА_9 , в порушення положень ст. ст. 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 і ст. 51, пп. a.1), a.2) п. а) ч. 2 ст. 75 ДП І, без попередження про застосування зброї, відкрив вогонь на ураження з наявної у нього автоматичної стрілецької зброї в напрямку потерпілих, спочатку здійснивши два постріли в ОСОБА_10 , чим спричинив смерть останньому, після чого здійснив три постріли в ОСОБА_9 , який внаслідок отриманих поранень, а також раптово виниклого сильного болю, втратив рівновагу та впав на землю.

Смерть ОСОБА_10 настала від вогнепального проникаючого поранення живота з пошкодженням печінки, шлунка, тіла 4-го поперекового хребця, натомість ОСОБА_9 заподіяно сліпе непроникаюче вогнепальне поранення верхньої третини грудної клітини справа з ушкодженням м`яких тканин та переломом правої лопатки; рану правої кисті з ушкодженням м`яких тканин та кісток кисті; рану в ділянці правого тазо-стегнового суглобу з ушкодженням м`яких тканин та переломом стегнової кістки, що належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я на термін більш як 21 день; синець на грудній клітці справа, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Зробивши це, ОСОБА_8 спільно з двома невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Підозрюваним у кримінальному провадженні являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кушмурун Семиозерного району Костанайської області Республіки Казахстан, росіянин, громадянин Російської Федерації, обіймаючий посаду заступник командира бойової машини - навідник-оператор ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимий, а саме: 08.12.2023 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 438 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 12 років, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час досудового розслідування 19.10.2024 старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, ОСОБА_8

Зокрема 19.10.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_8 , а також повістки про виклик останнього до Головного слідчого управління Національної поліції України для вручення примірника зазначеного повідомлення на 28.10.2024, 29.10.2024, 30.10.2024, відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України опубліковані в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

У визначені слідчим дату та час підозрюваний ОСОБА_8 задля виконання процесуальних дій за його участі не з`явився, про причини неявки сторону обвинувачення не повідомив.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_8 був раніше засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області до 12 років позбавлення волі в межах кримінального провадження № 0000434 від 11.04.2022.

Під час здійснення досудового розслідування у межах зазначеного провадження № 0000434 слідчим винесено постанову про здійснення розшуку ОСОБА_8 , виконання якої доручено оперативним співробітникам ГУ «І» ДЗНД СБ України.

На підставі цієї постанови про здійснення розшуку оперативними працівниками Служби безпеки України, в свою чергу, заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 1586 від 01.08.2022 та відомості про розшук підозрюваного ОСОБА_8 внесено до обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».

Так, згідно з ч. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» на особу, яка підозрюється в підготовці до вчинення злочину, переховується від органів досудового розслідування, суду або ухиляється від відбування кримінального покарання, безвісти зникла, ведеться тільки одна оперативно-розшукова справа.

Враховуючи викладене, 04.11.2024 слідчим винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_8 у межах кримінального провадження № 0001461 та надано доручення оперативним співробітникам ГУ «І» ДЗНД СБ України задля організації подальшого розшуку останнього в межах існуючої оперативно-розшукової справи.

ОСОБА_8 є військовослужбовцем ЗС РФ, у зв`язку з чим на даний час може знаходитись на окупованій території України та брати участь у бойових діях.

Крім того, ОСОБА_8 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , тобто території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, що унеможливлює вручення йому письмового повідомлення про підозру у день його складення.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_8 відсутні.

Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 умисно переховуються від слідства та суду на тимчасово окупованій території України або на території держави-агресора з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Притягнути ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, наразі неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частини перша та друга ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також ті факти, що він умисно та безпідставно систематично ухиляється від явки на виклики слідчого, переховуються від органу досудового розслідування, прокуратури та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у державний розшук та перебуває на окупованій території України або на території держави-агресора,з метою виконання завдань кримінального судочинства, щоб кожний, хто вчинив злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, орган досудового розслідування вважає, що з метою притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести спеціальне досудове розслідування.

Прокурор вважає наявними підстави, з якими КПК України пов`язує надання слідчим суддею дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання, просив відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно клопотання слідчого та долучених в його обґрунтування матеріалів встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001461 від 27.12.2022 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кушмурун Семиозерного району Костанайської області Республіки Казахстан, росіянин, громадянин Російської Федерації, обіймаючий посаду заступник командира бойової машини - навідник-оператор ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимий, а саме: 08.12.2023 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 438 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 12 років, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час досудового розслідування 19.10.2024 старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, ОСОБА_8

Зокрема 19.10.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_8 , а також повістки про виклик останнього до Головного слідчого управління Національної поліції України для вручення примірника зазначеного повідомлення на 28.10.2024, 29.10.2024, 30.10.2024, відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України опубліковані в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

У визначені слідчим дату та час підозрюваний ОСОБА_8 задля виконання процесуальних дій за його участі не з`явився, про причини неявки сторону обвинувачення не повідомив.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_8 був раніше засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області до 12 років позбавлення волі в межах кримінального провадження № 0000434 від 11.04.2022.

Під час здійснення досудового розслідування у межах зазначеного провадження № 0000434 слідчим винесено постанову про здійснення розшуку ОСОБА_8 , виконання якої доручено оперативним співробітникам ГУ «І» ДЗНД СБ України.

На підставі цієї постанови про здійснення розшуку оперативними працівниками Служби безпеки України, в свою чергу, заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 1586 від 01.08.2022 та відомості про розшук підозрюваного ОСОБА_8 внесено до обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».

Так, згідно з ч. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» на особу, яка підозрюється в підготовці до вчинення злочину, переховується від органів досудового розслідування, суду або ухиляється від відбування кримінального покарання, безвісти зникла, ведеться тільки одна оперативно-розшукова справа.

Враховуючи викладене, 04.11.2024 слідчим винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_8 у межах кримінального провадження № 0001461 та надано доручення оперативним співробітникам ГУ «І» ДЗНД СБ України задля організації подальшого розшуку останнього в межах існуючої оперативно-розшукової справи.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема:

- допитом потерпілого ОСОБА_9 , який повідомив обставини вчиненого кримінального правопорушення та описав особу злочинця;

- допитом потерпілої ОСОБА_11 , яка повідомила обставини вчиненого кримінального правопорушення та описала особу злочинця;

- допитом свідка ОСОБА_12 , яка повідомила обставини вчиненого кримінального правопорушення та описала особу злочинця;

- пред`явленням осіб для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 , який впізнав ОСОБА_8 , як особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення;

- пред`явленням осіб для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_11 , яка впізнала ОСОБА_8 , як особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення;

- пред`явленням осіб для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 , яка впізнала ОСОБА_8 , як особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення;

- слідчим експериментом за участі потерпілої ОСОБА_11 , яка на місці події відтворила відомій їй обставини вчиненого злочину;

- слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_12 , яка на місці події відтворила відомій їй обставини вчиненого злочину;

- судово-медичною експертизою трупу ОСОБА_10 ;

- судово-медичною експертизою потерпілого ОСОБА_9 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_8 є військовослужбовцем ЗС РФ, у зв`язку з чим на даний час може знаходитись на окупованій території України та брати участь у бойових діях.

Крім того, ОСОБА_8 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , тобто території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, що унеможливлює вручення йому письмового повідомлення про підозру у день його складення.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_8 відсутні.

Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 умисно переховуються від слідства та суду на тимчасово окупованій території України або на території держави-агресора з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Притягнути ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, наразі неможливо.

Враховуючи, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також ті факти, що він умисно та безпідставно систематично ухиляється від явки на виклики слідчого, переховуються від органу досудового розслідування, прокуратури та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у державний розшук та перебуває на окупованій території України або на території держави-агресора,слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, в порядку ст. ст. 297-1, 297-2, 297-3, 297-4 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0001461 від 27.12.2022.

Керуючись ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2022 року за № 0001461 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2022 року за № 0001461 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Кушмурун Семиозерного району Костанайської області Республіки Казахстан, громадянина Російської Федерації, обіймаючого посаду заступника командира бойової машини - навідник-оператор ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого, а саме: 08.12.2023 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 438 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 12 років, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1