Справа № 489/6493/24
кримінальне провадження
№1-кс/489/965/24
УХВАЛА

13 вересня 2024 р. м. Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001146 від 01.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, за фактом незаконного зберігання ОСОБА_3 наркотичних засобів з метою збуту.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме зіп-пакетів з речовиною, мобільного телефону, вилучених в ході особистого обшуку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Подав клопотаня про підтримання клопотання та про його розгляд без його участі.

Захисник та підозрюваний (в режимі відеоконференцзв`язку за відсутності доступу до мережі Інтернет) не з`явились, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання, прокурор зазначила, що у слідства є достатні підстави вважати, що вилучені речі є речовими доказами, а тому з метою їх збереження, проведення відповідних слідчих дій, а також збирання, фіксації відомостей, що можуть бути використані у кримінальному проваджені під час досудового розслідування та судового провадження як докази, виникла необхідність в накладенні арешту на вилучені речі.

З огляду на вищезазначені обставини, надані до клопотання докази, досліджені в їх сукупності, а також на те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, слідчий суддя з метою збереження речових доказів, вважає наявними підстави для накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході особистого обшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 19 зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною, які поміщено до сейф-пакету № ICR 0081432; мобільний телефон марки RealMe 6, сім-карта - НОМЕР_1 , який поміщено до сейф-пакету № ICR 0081431.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя