ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1883/22 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2213/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву про самовідвід колегії суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до відомостей протоколу автоматизованого розподілу удової справи між суддями Харківського апеляційного суду від 07жовтня 2024 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

До початку апеляційного розгляду, колегія суддів заявила самовідвід у цьому судовому провадженні, виходячи з наступного.

Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах цього провадження вбачається, що ОСОБА_6 оскаржує ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2024 року у справі № 642/1883/22, якою було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 27.06.2024 року, а також визначено заставу, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у разі спати покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Проте, саме у цій справі 15 березня 2024 року ухвало Ленінського районного суду м. Харкова було продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001154 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,4 ст. 185 КК України.

24 квітня 2024 року ця ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 15 березня 2024 року була предметом розгляду колегії суддів Харківського апеляційного суду під головуванням судді ОСОБА_2 та членів колегії - суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Отже колегія суддів вже висловлювалась у цьому провадженні стосовно доведеності існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також дійшла висновку, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів у цьому провадженні не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 його процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, 12 червня 2024 року у межах цієї справи (642/1883/22) ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до Вищої Ради Правосуддя на дії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вважаючи, що ці судді порушили вимоги чинного законодавства під час розгляду його апеляційної скарги стосовно цього кримінального провадження.

Такі відомості можуть свідчити про упереджене ставлення ОСОБА_6 до колегії суддів, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність заявити самовідвід у цьому провадженні.

При цьому колегія суддів керується практикою ЄСПЛ, зокрема, у справі «Ветшайн проти Швейцарії» Європейський Суд з прав людини вказав, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до вимог п.4 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суд або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У той же час, відповідно до «Бангалорських принципів поведінки суддів», об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п.3 Європейського статуту судді, «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».

Крім того, згідно рішення Європейського Суду з Прав Людини у справі "Лауко проти Словатчини" будь який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.

Отже, за таких обставин, судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дотримуючись вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, зобов`язані заявити самовідвід.

З метою унеможливлення будь-яких сумнівів в об`єктивності рішень колегії суддів за участі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про обґрунтованість заяв суддів про самовідвід, внаслідок чого вони підлягають задоволенню.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи вимоги п.4 ч.1 ст.75 КПК України, з метою недопущення будь яких сумнівів у сторін по справі чи будь якого стороннього спостерігача у неупередженості колегії суддів та об`єктивності її рішень, колегія суддів вважає за необхідне провести повторний автоматизований розподіл справи між суддями, з метою заміни складу та визначення головуючого судді та складу колегії суддів.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 75, ч.1 ст. 80, ст. ст. 81, 404, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву колегії суддів про самовідвід задовольнити.

Матеріали судового провадження (апеляційне провадження №11-сс/818/2213/24, справа № 642/1883/22) за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - передати керівнику апарату Харківського апеляційного суду для визначення іншого складу колегії суддів.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді :