Провадження №: 1-кс/752/5262/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000953 від 06 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною першою статті 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000953 від 06 квітня 2024 року.

В обгрунтування поданого клопотання зазначено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000953 від 06 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15 частиною першою 1 статті 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 квітня 2024 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: місто Київ, вулиця Преображенська, 28 , де зайшов до приміщення магазину «ФОРА», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ФОРА».

В цей час ОСОБА_5 підійшов до раніше невідомого йому охоронця вказаного магазину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вступив в словесний конфлікт на ґрунті, нібито, раніше виниклого цього ж дня конфлікту між ОСОБА_8 та невстановленою досудовим розслідуванням знайомою ОСОБА_5 .

Своєю чергою ОСОБА_8 , повідомив ОСОБА_5 про те, що вдень не перебував у приміщенні вказаного магазину, оскільки нещодавно заступив на чергування в нічну зміну, а саме о 20 годині 00 хвилин 05 квітня 2024 року.

На ґрунті раптово виниклого конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 було виведено з приміщення магазину. В цей час у ОСОБА_5 з метою помсти виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

На виконання протиправного умислу, ОСОБА_5 , спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_5 у невстановлений час та місці, підготував для вчинення злочину предмет, заздалегідь пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, яким виявилася частина металевої труби, яку ОСОБА_5 почав зберігати при собі в рукаві верхнього одягу, в який був вдягнений.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 , ОСОБА_5 05 квітня 2024 року, не пізніше 23 години 50 хвилин, прийшов за адресою: місто Київ, вулиця Преображенська, 28 , де став чекати на появу ОСОБА_8

06 квітня 2024 року, приблизно о 00 годині 05 хвилин, ОСОБА_5 побачив ОСОБА_8 на службовому виході з магазина «ФОРА» за вищевказаною адресою.

В цей час ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, підбіг до ОСОБА_8 та дістав із верхнього одягу частину металевої труби, яку заздалегідь підготував для вчинення злочину. Далі, раптово та неочікувано для потерпілого, ОСОБА_5 наніс три цілеспрямовано направлених удара вказаною металевою трубою по голові ОСОБА_8 , внаслідок яких потерпілий втратив оріентацію у просторі та забився в кут біля дверей до службового виходу вказаного магазину.

Не залишаючи намір довести свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, до кінця, ОСОБА_5 свої злочинні дії не припинив, а продовжив наносити сильні цілеспрямовані удари, наніс приблизно 17 ударів тією металевої труби та самою частиною область голови ОСОБА_8 , в той час коли останній закривав руками свою голову.

Розуміючи, що ОСОБА_10 не припиняє завдати сильних потужних ударів по голові, ОСОБА_8 зумів відчинити вхідні двері запасного входу магазину, забіг в середину магазину і зачинив за собою вхідні двері металевим засувом, тим само ОСОБА_5 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне й заподіяння смерті ОСОБА_8 , до кінця.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а потерпілому ОСОБА_8 було вчасно надано медичну допомогу працівниками карети швидкої медичної допомоги та госпіталізовано до КПН « Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги № 17 », що стало достатнім для ненастання наслідків злочинних дій ОСОБА_5 у вигляді смерті ОСОБА_8 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 . ОСОБА_8 отримав наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, 5 забійних ран м`яких тканин голови, лінійний перелом тім1яної кістки справа, лінійний перелом передньої стінки лобної пазухи зліва (із явищами гемосинусу).

Таким чином, як вказує слідчий, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив незакінчений замах на умисне вбивство, тобто особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто, умисного протиправного заподіянні смерті іншій людині, а саме кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 15 частини першої статті 115 КК України.

Як зазначено у клопотанні, 06 квітня 2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому статтею 208 ПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 04 червня 2024 року.

Постановою першого заступника керівника Київської міської прокуратури здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 29 квітня 2024 року доручено слідчому управлінню Головного управління Національної поліції у м. Києві.

21 травня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15 частиною першою статті 115 КК України.

Постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000953 від 06 квітня 2024 року строк досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 06 липня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави, до 06 липня 2024 року.

25 червня 2024 року підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15 частиною першою статті 115 КК України.

26 червня 2024 року слідчим за дорученням прокурора в порядку статті 290 КПК України повідомлено підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_8 про завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Як вказує слідчий у своєму клопотанні, 06 липня 2024 року спливає строк дії ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , однак закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні у вказаний строк неможливо внаслідок складності провадження у зв`язку із необхідністю виконання вимог статті 290 КПК України, тобто, ознайомлення сторони захисту зі значною кількістю зібраних в ході досудового слідства матеріалів провадження, а також складання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, як вказує слідчий, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий стверджує, що викладені у клопотанні обставини достатньою мірою підтверджують наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15 частиною першою статті 115 КК України, тому, враховуючи значний обсяг зібраних під час досудового розслідування матеріалів, та складність провадження, велику кількість здобутих даних, що мають доказове значення, процедура кримінального провадження потребує певного часу.

На цей час вимоги статті 290 КПК України не виконано, що унеможливлює забезпечення стороною обвинувачення допустимість та належність всіх зібраних під час досудового розслідування доказів, які доводять вину підозрюваного.

Крім того, у своєму клопотанні слідчий зазначає, що матеріали кримінального провадження налічують два томи письмових доказів, містять аудіо-відео файли та речові докази, ненадання доступу до яких буде підставою для визнання їх недопустимими, та негативно вплине на результати та порядок судового розгляду кримінального провадження.

Також, слідчий наголошує, що згідно повідомлення слідчому від захисника підозрюваного ОСОБА_12 , розпочати ознайомлення з матеріалами кримінального провадження він зможе лише в кінці липня 2024 року, у зв`язку з чим, на переконання слідчого, ознайомлення з матеріалами досудового розслідування займе не менш ніж один місяць.

На даний час стороною обвинувачення визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, у зв`язку з чим прийнято рішення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, але направлення обвинувального акта до суду без проведення процедури ознайомлення з матеріалами кримінального провадження матиме наслідком визнання всіх доказів недопустимими.

Слідчий у тому числі посилається й на наявність з боку підозрюваного спроб вчинення ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, оскільки, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України існують підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

В обгрунтування необхідності продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий просить врахувати, що з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, у разі доведення його вини, розуміючи його невідворотність та усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і можливу міру покарання, може здійснювати спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що обґрунтовано свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частиною першою статті 177 КПК України. Крім того, ризик переховуватися від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 після вчиненого злочину покинув місце події, не повідомив про це правоохоронні органи.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні незакінченого замаху на особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Також, слідчий вказує, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження не встановлено та не вилучено знаряддя, вчиненого злочину та інших речових доказів, які можуть містити на собі відомості, які можуть чи обставин, що встановлюються під час та бути використані доказ факту, тому перебуваючи на волі ОСОБА_10 зможе їх знищити, спотворити або приховати, що є ризиком, який передбачений пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України.

Крім того, слідчий зазначає, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, може здійснити дії, передбачені пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме він, з метою зміни показань або безпідставної відмови від них, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, знаючи їх анкетні дані та адреси проживання, шляхом тиску, підбурювання вмовляння, залякування чия підкупу, що буде перешкоджанням здійсненню об`єктивного досудового розслідування та подальшого судового розгляду, як цього вимагають норми кримінально процесуального законодавства України.

Таким чином, на даний час виникла необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, виконання вимог статті 290 КПК України, забезпечення подальшого належного досудового розслідування та судового розгляду у розумні строки, а також дозволить запобігти спробам вчинення останнім зазначених ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України. Заявлені ризики на даний час не зменшились, та виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , так як не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесності поведінки останнього, у зв`язку з чим просила продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених в ньому та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, пояснивши, що, на її переконання, ризики, зазначені в цьому клопотанні, не знайшли свого підтвердження, тому просила змінити запобіжний захід своєму підзахисному з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з урахуванням його характеристики, а саме, що ОСОБА_5 раніше не судимий, характеризується як професіонал своєї справи, є неконфліктною людиною.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Згідно з частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, долучені до клопотання, вислухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність задоволення, виходячи з такого.

В провадженні слідчого управління Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000953 від 06 квітня 2024 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15 частиною першою статті 115 КК України.

Відповідно до частини першої статті 290 КПК України підставою для завершення досудового розслідування є визнання зібраних під час досудового розслідування доказів достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, про що прокурор або слідчий, за погодженням прокурора, повідомляє сторону захисту та надає їй доступ до матеріалів досудового розслідування.

Наведене дозволяє дійти висновку, що визначення моменту завершення досудового розслідування є дискреційним повноваженням слідчого, прокурора, яке, водночас, має бути здійснено у межах строків досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що у цьому кримінальному провадженні повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, надано стороні захисту і потерпілому доступ до матеріалів досудового розслідування, тобто, кримінальне провадження перебуває на стадії ознайомлення стороною захисту із матеріалами такого.

Водночас, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування (частина п`ята статті 219 КПК України).

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити, зокрема, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно частини п`ятої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слідчий суддя зауважує, що, незважаючи на завершення досудового розслідування, воно не є закінченим, оскільки обвинувальний акт ще не складений і не направлений до суду, не прийняте інше кінцеве процесуальне рішення в цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням вимог частини п`ятої статті 199 КПК України, під час продовження строку тримання під вартою виникає окреме питання співвідношення понять «завершення» або «закінчення» досудового розслідування. Так, наведені вище положення частини третьої статті 199 КПК України встановлюють таку додаткову вимогу до клопотання про продовження строку тримання під вартою як виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Однак чинний кримінальний процесуальний закон не деталізує особливості продовження тримання під вартою під час виконання вимог статті 290 КПК України, тобто в період між завершенням та закінченням досудового розслідування. Водночас, у випадку визнання неможливості продовження запобіжного заходу підозрюваному після завершення досудового розслідування на етапі відкриття матеріалів стороні захисту згідно з вимогами статті 290 КПК України буде нівельована сама суть запобіжного заходу як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що після завершення досудового розслідування, та відкриття його матеріалів стороні захисту і до його закінчення (до звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру), відбувається і триває ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження, яке може не завершитись до закінчення дії ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року щодо продовження стосовно ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 липня 2024 року.

До клопотання слідчим не додано будь-яких доказів щодо встановлення строку стороні кримінального провадження на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у відповідності до вимог частини десятої статті 290 КПК України, тому неможливо спрогнозувати час, яке займе таке ознайомлення.

Слідчий суддя також враховує, що окрім ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, необхідним є також складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, проведення інших процесуальних дій, пов`язаних із закінченням досудового розслідування для прийняття стороною обвинувачення кінцевого процесуального рішення за результатами досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що слідчим доведена наявність обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування і звернення з обвинувальним актом до суду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Більш того, відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частинами першою та другою статті 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною першою статті 176 КПК України визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Варто наголосити на тому, що статтею 183 КПК України регламентовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначено вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.

Відповідно до частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ-2 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У частині першій 1 статті 194 КПК України зазначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина друга вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 21 травня 2024 року відповідає вимогам статті 277 КПК України, за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15 частиною першою статті 115 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування в кримінальному провадженні доказами, зокрема, а саме:

- протоколом огляду місця події від 06 квітня 2024 року за адресою: місто Київ, вулиця Преображенська, 28 , в ході якого виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору;

- протоколом обшуку від 06 квітня 2024 року за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено одяг зі слідами речовини бурого кольору, в якій був вдягнений підозрюваний ОСОБА_5 під час вчинення злочину;

- протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 від 06 квітня 2024 року та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 08 травня 2024 року, який повідомив обставини вчинення 06 квітня 2024 року відносно нього кримінального правопорушення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 квітня 2024 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , який серед фотознімків осіб, пред`явлених йому для впізнання, впізнав підозрюваного ОСОБА_5 як особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 06 квітня 2024 року, яка повідомила обставини вчинення злочину відносно ОСОБА_8 , оскільки була його безпосереднім очевидцем, надала відомості про особу, яка його вчинила;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 квітня 2024 року за участю свідка ОСОБА_13 , яка серед фотознімків осіб, пред`явлених їй для впізнання, впізнала підозрюваного ОСОБА_5 як особу, яка вчинила відносно ОСОБА_8 кримінальне правопорушення;

- протоколом перегляду відеозаписів з камер відеоспостереження, що розташовані у приміщенні магазину « Фора », що за адресою: місто Київ, вулиця Преображенська, 28 , отриманих у передбачений статтею 245-1 КПК України спосіб від посадової особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРА» (), які зафіксували обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу, шо його вчинила;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06 квітня 2024 року за участю свідка ОСОБА_13 , під час якого свідок повідомила обставини вчиненого відносно потерпілого ОСОБА_8 кримінального правопорушення;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 травня 2024 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , під час якого потерпілий повідомив обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, відтворив механізм нанесення йому тілесних ушкоджень;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

За змістом пункту 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження не вирішується питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі слідчим суддею не досліджено, і, відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя доходить висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві вказала на наявність у даному випадку ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 177 КПК України.

Слідчим суддею враховуються як такі, що заслуговують на увагу посилання на те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_5 існують ризики:

- переховуватися від слідства, слідчого судді та суду;

- вчиняти дії щодо знищення, приховування або спотворення речей та документів, речових доказів, які мають істотне значення для кримінального провадження, у тому числі виявлення нових злочинів, які зберегли на собі сліди злочинів;

- ОСОБА_5 здатний самостійно або із залученням осіб зі свого найближчого оточення незаконно впливати на свідків та потерпілого, чим може вплинути на покази свідків у провадженні та тим самим перешкодити встановленню всіх обставин кримінального провадження.

Викладені обставини слід враховувати як достатньо вірогідні дії підозрюваного, оскільки ОСОБА_5 чітко розуміє та усвідомлює категорію інкримінованого йому кримінального правопорушення, його тяжкість та покарання у разі визнання його винуватим.

Також необхідно зазначити, що підозрюваний зареєстрований у Донецькій області, а фактично проживає у місті Києві, тобто, не має стійких соціальних зв`язків, також офіційно не працевлаштований, щодо свідчить про слабий зв`язок із зовнішнім світом.

На те, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого, вказує те, що перебуваючи на свободі він буде мати можливість зустрічатись з свідками поза межами кримінального процесуального судочинства, що дає йому можливість незаконно впливати на них та психологічним чином або умовляннями змушувати їх змінити свої показання, надати нові або відмовитись від наданих раніше з метою створення умов для уникнення від кримінальної відповідальності.

В даній конкретній ситуації тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, свідчить про неможливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як просить захисник підозрюваного, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від суду.

Отже, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує особу останнього, соціальне положення (відсутність стійких соціальних зв`язків), а також те, що є реальні підстави вважати, що з боку підозрюваного може мати місце повторення/продовження протиправної поведінки.

Приймаючи рішення, слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні на час його розгляду не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що підозрюваний ОСОБА_5 не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору, у тому числі за станом здоров`я.

Також не надано доказів того, що підозрюваний має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767 і можуть бути підставою для звільнення особи з під варти.

В матеріалах, доданих до клопотання, відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може перебувати у місцях попереднього ув`язнення.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя також враховує позицію Європейського суду з прав людини про те, що позбавлення свободи і тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості. (Рішення Європейського Суду «Марченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Під суспільним інтересом в даному конкретному випадку суд розуміє обставини даної конкретної справи та особу підозрюваного.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 5 частини четвертої статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

За таких обставин, оскільки застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, враховуючи склад інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, постановою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 від 29 травня 2024 року продовжено строк досудового розслідування № 0000953 від 06 квітня 2024 року до трьох місяців, тобто, до 06 липня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 06 липня 2024 року.

Зважаючи на те, що слідчим не встановлено строку стороні захисту на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 на 30 (тридцять) днів, тобто, до 31 липня 2024 року включно.

Керуючись статями 176-178, 194, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 30 днів, тобто до 31 липня 2024 року включно.

Строк дії ухвали до 31 липня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1