Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/6335/24
У Х В А Л А

14.09.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 за участю прокурора - ОСОБА_3 захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заступника начальника СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 підозрюваного - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстр досудових розслідувань 0000576 від 12.09.2024, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Подане клопотання мотивовано тим, що за даними досудового розслідування 12 вересня 2024 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами ромської народності, перебуваючи по АДРЕСА_1 , де тримали у руках і на землі поблизу себе, заздалегідь заготовлені, а також пристосовані предмети для спричинення тілесних ушкоджень, знищення та пошкодження майна, з метою перешкоджання вільному пересуванню по АДРЕСА_1 , окремим особам компактного ромського поселення, які на їх погляд начебто можуть створити конфліктні ситуації у вказаній групі населення.

В подальшому, ОСОБА_7 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, грубо порушуючи громадський порядок та встановлені норми суспільної поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів, із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для спричинення тілесних ушкоджень, безпричинно, почали кидати бруківкою та каміннями в бік натовпу групи осіб та працівників поліції, які забезпечували охорону публічного порядку та безпеки у ромському поселенні в с. Підвиноградів, Берегівського району, внаслідок чого інспектор СРПП відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження правої ноги від частини бруківки кинутої ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинено групою осіб, із застосуванням заздалегідь заготовлених предметів для нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи Національної поліції, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Згідно зі ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» - завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях. Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходи реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України на підставі та порядку, визначених законом.

Так, 12 вересня 2024 року о 13 годині 00 хвилин інспектор СРПП відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_9 разом зі поліцейським СРПП ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції ОСОБА_10 , будучи працівниками правоохоронного органу, наділені повноваженнями представника влади, при здійсненні службових обов`язків, спрямованих на неухильне дотримання положень Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, під час виконання своїх службових обов`язків, споряджені спеціальними засобами та табельною вогнепальною зброєю, знаходячись у поліцейському однострою, заступили на чергування у складі наряду №274 від 12.09.2024 «Про проведення спільних мобілізаційних заходів спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 на території обслуговування ВП №1 Берегівського РВП» , згідно графіку несення служби відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

В подальшому 12.09.2024, близько о 16 годині 30 хвилин інспектором поліції ОСОБА_9 та поліцейським СРПП ОСОБА_10 було отримано повідомлення від чергового ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській про необхідність виїзду за адресою АДРЕСА_1 , де відбувається групове порушення громадського порядку двома групами осіб ромської належності.

Близько 16 год. 40 хв. інспектор СРПП ОСОБА_9 та поліцейським СРПП ОСОБА_10 прибули до вищевказаного місця, де виявили на проїжджій ділянці вул. Партизанська в с. Підвиноградів групу осіб, в кількості близько 50-70 осіб, ромської належності, які рухалися хаотично по проїжджій ділянці дороги та вигукували в сторону іншої групи ромів, в кількості також 50-70 осіб, які знаходилися на відстані близько 50 метрів від вказаної групи, нецензурні слова та провокували до бійки. Серед вказаної групи також перебував гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який здійснював активні дії щодо порушення громадського порядку, а саме закликав інших осіб, ромської належності вчинити бійку.

В подальшому близько 17:01 по АДРЕСА_1 коли інспектор СРПП ОСОБА_9 та поліцейським СРПП ОСОБА_10 , підійшли з законною вимогою припинити хуліганські дії до ОСОБА_7 в результаті яких, в с. Підвиноградів, Берегівського району, інспектор СРПП відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження правої ноги від частини бруківки кинутої ОСОБА_7 , то останній вимогу не виконав, а навпаки зреагував агресивно, висловлював у адресу поліцейських нецензурну лексику, погрожував застосувати фізичну силу, після чого намагався втекти з місця події, у зв`язку з чим працівниками поліції було здійснено спробу затримати останнього. В ході переслідування між поліцейськими та ОСОБА_7 , перебуваючи по АДРЕСА_2 виникла сутичка, під час якої ОСОБА_7 знаходячись біля інспектор СРПП ОСОБА_9 та поліцейським СРПП ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, їх караність та суспільну небезпечність і те, що працівники поліції перебувають у форменому одязі та при виконанні службових обов`язків, проявляючи зухвалість, вчинив активний опір працівникам поліції Лабатій ВВ. та ОСОБА_10 , шляхом спроби втечі з місця події та примушення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до утримання від вчинення активних дій по припиненню вчинюваного ОСОБА_7 правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

В цей же момент ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність і суспільну небезпечність, а також те, що працівники поліції перебувають при виконанні службових обов`язків, проявляючи зухвалість, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівниками СРПП ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанту поліції ОСОБА_9 та поліцейському СРПП ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшому сержанту поліції ОСОБА_10 у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків з охорони громадського порядку наніс інспектору СРПП ОСОБА_9 декілька ударів кулаками своїх рук у область плечей та гомілки, після чого ОСОБА_7 завдав поліцейському СРПП ОСОБА_10 декілька ударів кулаками своїх рук в область правого ліктьового суглобу.

З метою припинення протиправних насильницьких дій ОСОБА_7 , поліцейськими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо правопорушника було застосовано заходи примусу, які передбачені ст.ст. 44, 45 Закону України "Про національну поліцію" - а саме - фізичну силу шляхом заведення обох рук за спину та спецзасіб - кайданки.

Внаслідок дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_11 відчув фізичний біль та отримав тілесні пошкодження у вигляді відкритої рани правої гомілки, забійні садини правого ліктя та наявність подряпин, що підтверджується довідкою лікаря КНП «Виноградівська РЛ» від 12.09.2024 року.

Внаслідок дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_10 відчув фізичний біль та отримав легкі тілесні пошкодження у вигляді забою мяких тканин правого передпліччя та ліктьового суглобу, що підтверджується довідкою лікаря КНП «Виноградівська РЛ» від 12.09.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

За сукупністю ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.2 ст.342 КК України, ч. 2 ст. 345 КК України.

12 вересня 2024 року о 21 годині ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з початковою освітою, раніше не судимого, затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13 вересня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з початковою освітою, раніше не судимого повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, а тому існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_7 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Зокрема враховуючи той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , який обізнаний у прикордонній місцевості, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України, з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_7 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та понятими та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_7 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У випадку засудження ОСОБА_7 за вчинення тяжкого злочину, до якого може бути застосовано виключно покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт підозрюваного будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із тримання під вартою.

На даний час є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених па нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, виливати на свідків кримінального провадження.

На підставі викладеного просить застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав. Зокрема прокурор зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, опору працівникові правоохороного органу при виконанні ним службових обов`язків, та умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, а від так не вбачає підстав для обрання інакшого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав наведених в ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив що ризики заявлені прокурором є неконкретним та таким, що не підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав на необґрунтованість підозри, зазначив, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України для обрання такого запобіжного заходу, а тому у задоволенні такого просив відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання. Пояснив, що ніякого відношення до подій, що мали місце 12.09.2024 року в ромському поселенні немає.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення підозрюваного та його захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя констатує, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Указаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, яка 13.09.2024 року з дотриманням положень ст. 278 КПК України йому вручена, показаннями свідків та протоколами допиту потерпілих, тощо.

Слідчий суддя також визнає доведеним обставинами про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, незаконно вливати на свідків та потерпілих.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею також враховується тяжкість вчинениих злочинів: - підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Крім того приймається до уваги, що підозрюваний не має постійного місця роботи, в пошуках заробітку може покинути місце проживання.

Крім того судом приймається до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02. 2006, №3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

З врахуванням обставин провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Зокрема, слідчим суддею враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Доводи захисника про те, що його підзахисний раніше не судимий, разом з дружиною виховує восьмох дітей судом приймаються до уваги, однак разом з тим, з урахуванням особи підозрюваного, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, що дає підстави для суду вважати, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень.

За таких обставин, слідчий-суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

В свою чергу ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що суд постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може не визначати розмір застави, зокрема у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (пункт 1).

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства, а відтак слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, не працюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 12.09.2024 року і до 10.11.2024 року включно, без визначення застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1