Справа 288/1564/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року . селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 05 квітня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Народичі, Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 201-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні № 0000317 від 05 квітня 2024 року відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 201-2 КК України.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 червня 2024 року вищезазначений обвинувальний акт був призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

21 жовтня 2024 року через канцелярію суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту з майна, в якому вона просить скасувати арешт майна у даному кримінальному провадженні, накладений на автомобілі, грошові кошти, печатки, штампи, документи, які належать фізичним особам підприємцям (ФОП) та статутні документи.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Обвинувачений також підтримав дане клопотання.

Прокурор заперечував щодо задоволення даного клопотання, оскільки клопотання є безпідставним та не ґрунтується на положеннях КПК України, на що надав письмові заперечення. Крім того, вказує, що дане майно є предметом кримінального правопорушення і інкримінована обвинуваченому стаття, у разі визнання його винуватим, передбачає конфіскацію майна.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та додані матеріали, приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 29 квітня 2024 року накладено арешт на предмети, вилучені під час обшуку 23 квітня 2024 року за адресою: АДРЕСА_3 ).

Постановою Слідчого управління в Житомирській області від 24 квітня 2024 року про визнання речей та документів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження, речі, предмети, документи та транспортні засоби, вилучені на території з господарськими приміщеннями, що за адресою: АДРЕСА_3 , визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Правові підстави для накладення арешту на майно визначені ст. 170 КПК України.

Судом встановлено, що слідчим суддею було накладено арешт на майно та дане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на встановлені у ході розгляду клопотання обставини, зокрема те, що на даний час визначено порядок та обсяг дослідження доказів судом, на даний час судом досліджуються письмові матеріали надані прокурором, а арешт майна застосований саме з метою збереження речових доказів, за таких обставин потреба у їх збереженні на даний час не відпала, оскільки під час дослідження доказів у майбутньому в сторін та суду можуть виникнути питання з приводу вчинення додаткових процесуальних дій щодо даного майна. Зважаючи на ступінь тяжкості та характер кримінального правопорушення, арешт вказаного майна забезпечуватиме справедливу рівновагу між суспільним інтересом та приватним інтересом його власників.

Крім того, суд зазначає, що захисники обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_5 раніше звертались до суду з клопотанням про скасування арешту з майна та ухвалою суду від 24.09.2024 року було відмовлено в його задоволенні.

Таким чином, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення, з метою збереження вказаного майна, яке має силу речового доказу, рішення щодо даних речових доказів вирішується судом при ухвалені судового рішення, а тому клопотання про скасування арешту майна є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 170, 174, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту з майна -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1