КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/368/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою прокурорки ОСОБА_9 , вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, неодруженого, безробітного, без утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

-24.05.1995 вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-10.02.1999 вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 140 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна;

-25.04.2003 вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

-29.04.2004 вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років; звільнений по відбуттю строку покарання 28.12.2016 року,

визнано винуватим та засуджено за: ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Ухвалено строк відбування покарання обчислювати із дати набрання вироком законної сили.

Ухвалено на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із дати застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з 17.03.2023, по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 4 768, 46 грн 46 коп у відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням майнової шкоди, а також 50 000 грн у відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення судового експерта у зв`язку з проведенням судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/112-23/3246-Д від 06.04.2023 року у розмірі 1 887 грн 80 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 12 березня 2023 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де разом з власником квартири ОСОБА_11 вживав алкогольні напої. В подальшому до них приєдналася ОСОБА_10 , яка приїхала до ОСОБА_11 за речами, які він їй давно обіцяв віддати. Під час спільного перебування в квартирі ОСОБА_8 почав виявляти симпатію в бік ОСОБА_10 , проте отримав від останньої відмову на спільне проведення часу. Указані обставини дуже обурили ОСОБА_8 та в нього виник раптовий злочинний умисел направлений на протиправне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, обравши знаряддям спричинення тілесних ушкоджень сокиру, яку знайшов у приміщенні кухні, вийшов у коридор, погрозливо наказавши ОСОБА_11 зайти у ванну кімнату і зачинити двері, і направився в бік ОСОБА_10 , яка перебувала в коридорі та намагалася відчинити двері на вимогу обвинуваченого, але їй не вдавалось.

У подальшому, тримаючи металеву частину сокири, діючи умисно, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 та, наказавши їй присісти, наніс лезом сокири не менше шести-семи цілеспрямованих ударів в голову потерпілої, яку остання прикривала схрещеними руками, унаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження, згідно із висновком судового експерта №69 від 12.04.2023, у вигляді: - відкритого перелому правої тім`яної кістки, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та є небезпечним в момент заподіяння; - травматичної ампутації п`ятого пальця лівої кисті, відкритих переломів четвертого пальця лівої кисті, другого пальця правої кисті, четвертого-п`ятого пальця правої кисті з ушкодженням сухожилків, розгиначів, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу; - рани лівого променево-зап`ясткового суглобу, правої кисті, першого пальця правої кисті, лівої тім`яної області, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби.

Після цього, ОСОБА_8 , тримаючи у руці металеву частину сокири, вийшов на балкон покурити та, спостерігаючи через вікно за скривавленою потерпілою ОСОБА_10 , через декілька хвилин дозволив їй піти, сказавши: «Можеш йти».

У цей момент ОСОБА_11 , скориставшись відсутністю поряд ОСОБА_8 , вийшов з ванної кімнати та відчинив потерпілій ОСОБА_10 вхідні двері квартири, для того щоб остання змогла покинути приміщення квартири.

ОСОБА_10 спустилась з п`ятого поверху, вибігла на вулицю та, зустрівши пересічних громадян, попросила викликати поліцію та швидку медичну допомогу, після остання була доставлена до КП «Центральна міська лікарня міста Олександрії» Олександрійської міської ради Кіровоградської області для надання медичної допомоги.

В апеляційній прокурорка просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

Також, строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дня ухвалення вироку, зарахувавши у цей строк, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 17.03.2023 по день ухвалення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Свої вимоги мотивує такими доводами.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що, незважаючи на слова обвинуваченого: «Можеш йти», - фактично потерпіла була позбавлена змоги самостійно залишити приміщення квартири, оскільки не могла відчинити зламаний замок, ключі від якого перебували у кухні.

Неможливість відчинити вхідні двері квартири зсередини без ключа або викрутки підтвердив у своїх показаннях і ОСОБА_8 , а також вказане підтверджується висновками експерта.

Отже, ОСОБА_8 достеменно знав, що самостійно двері потерпіла відчинити не зможе, а тому його слова, якими він дозволив йти потерпілій не свідчать, що обвинувачений її зовсім відпустив; завдяки діям свідка ОСОБА_11 , який зміг вийти з ванної кімнати та відчинити вхідні двері ОСОБА_10 , а остання змогла залишити приміщення квартири, обвинувачений не зміг довести свої дії, спрямовані на вбивство потерпілої до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Крім того, прокурор зазначає, що ОСОБА_8 , будучи незадоволеним через відмову потерпілої у взаємності у інтимній близькості, він обрав як знаряддя вчинення злочину саме сокиру, її металеву частину, розуміючи що при її застосуванні можливе заподіяння смерті людині. Цією ж частиною сокири обвинувачений спричинив потерпілій ударів в особливо важливий орган людини голову, що, як розумів обвинувачений, могло призвести до смерті потерпілої.

Тобто, судом безпідставно перекваліфіковано дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, призначене судом ОСОБА_8 покарання, зважаючи на рецидив злочинів, вчинення його у стані алкогольного сп`яніння, судимості обвинуваченого, тяжкі наслідки для здоров`я потерпілої, - не можна вважати справедливим через м`якість.

Також прокурор вважає, що судом некоректно у вироку зазначено строк, з якого має відбуватись зарахування строку відбуття покарання для обвинуваченого, оскільки судом безпідставно зазначено, що строк відбування ОСОБА_8 покарання слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили. Тоді як суд мав вказати у вироку, що строк відбування ОСОБА_8 покарання слід обраховувати з дня ухвалення вироку з 12.03.2024.

Також, у разі визнання особи винуватою, суд має визначити строк попереднього ув`язнення, його початок і кінцевий строк.

Прокурор вважає, що суд у вироку мав вказати, що зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення має обчислюватись з дня обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто, з 17.03.2023, по 12.03.2024 (день ухвалення вироку стосовно ОСОБА_8 ).

На апеляційну скаргу прокурора подано заперечення обвинуваченим ОСОБА_8 , який просить вирок суду першої інстанції залишити без змін як законний, обґрунтований та умотивований, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурорки, яка змінила вимоги апеляційної скарги, думку сторони захисту (адвоката і обвинуваченого) щодо змінених вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та зваживши апеляційні вимоги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно із ч. ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Однак, в судовому засіданні апеляційного суду прокурорка змінила вимоги сторони обвинувачення, висловлені у поданій апеляційній скарзі, зокрема, відмовилась від апеляційних вимог в частині оскарження правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 121 КК України, погодившись із висновками суду в цій частині, але зауваживши, що судом у вироку неправильно зазначено строк, з якого має відбуватись зарахування строку відбуття покарання для обвинуваченого.

Отже, колегія суддів здійснює апеляційний перегляд вироку суду першої інстанції в межах його оскарження.

Оскільки наразі не оскаржується доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_8 , колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а його дії за ч. 1 ст. 121 КК України кваліфікованими правильно.

Також стороною обвинувачення не оскаржується належність дотримання судом першої інстанції загальних принципів призначення ОСОБА_8 покарання, правильність врахування положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, а тому колегія суддів вважає, що міра покарання, визначена судом першої інстанції ОСОБА_8 , - є обґрунтованою, виваженою, достатньою і законною.

Щодо правильності обчислення судом початку строку відбування ОСОБА_8 покарання та зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення.

Стаття 374 Кримінального процесуального кодексу України регламентує зміст вироку, ч. 4 цієї норми закону, у резолютивній частині вироку зазначаються: п. 2) у разі визнання особи винуватою: початок строку відбування покарання.

Статтею 72 КК України встановлено правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, зокрема, складання покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.

Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як встановлює ст. 532 КПК України, ч. ч. 1, 2, 4: Вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано; У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції; Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону «Про попереднє ув`язнення» закінчується саме з моменту набрання вироком законної сили.

При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, беручи до уваги наведене, строк відбування покарання ОСОБА_8 слід обчислювати з дня ухвалення вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, тобто, від 12.03.2024.

Враховуючи, що стосовно ОСОБА_8 з 17.03.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який залишений у дії судом першої інстанції при ухваленні вироку та який продовжував діяти до постановлення судом апеляційної інстанції ухвали, тобто до набрання вироком суду першої інстанції законної сили, то у строк покарання ОСОБА_8 має зараховуватись строк попереднього ув`язнення день за день, з дати застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по день набрання вироком законної сили.

Відтак, у цій частині доводи сторони обвинувачення заслуговують на увагу, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурорки ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2024 стосовно ОСОБА_8 змінити в частині визначення дати початку відбування строку покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня ухвалення вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2024.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання попереднє ув`язнення день за день, - з дня застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з 17.03.2024, по день набрання вироком законної сили, по 09.07.2024.

В іншій частині вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2024 стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4