УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 Справа №607/24329/23 Провадження №1-в/607/466/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю представника

органу пробації ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі подання В.о. начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про приведення судового рішення у відповідність до чинного законодавства стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Теребовлянського району, Тернопільської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло подання В.о. начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.01.2024, згідно якого ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України і призначено йому покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку терміном на 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування подання зазначив, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_4 діяння за ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

Представник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_3 та засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні подання підтримали та просять його задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду подання повідомлялася судом належним чином. На підставі ст. 539 КПК України суд заслухавши думку учасників судового засідання, вважає за можливе продовжити розгляд подання у відсутності засудженої, яка не з`явилася.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до такого висновку.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Під час судового засідання встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року, ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень,

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік, згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на останнього ряд обов`язків. Вирок набрав законної сили 01 березня 2024 року, та прийнятий до виконання Тернопільським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинено повторно. ОСОБА_4 своїми діями спричинив матеріальну шкоду на суму: за епізодом від грудня 2022 року 3720 грн. 00 коп.; за епізодом від січня 2023 року 3720 грн. 00 коп.; за епізодом від лютого 2023 року 3360 грн. 00 коп.; за епізодом від березня 2023 року 3720 грн. 00 коп.; за епізодом від квітня 2023 року 1772 грн. 00 коп.; за епізодом від травня 2023 року 1831 грн. 48 коп.; за епізодом від червня 2023 року 1772 грн. 40 коп.; за епізодом від липня 2023 року 1831 грн. 48 коп.; за епізодом від серпня 2023 року 1831 грн. 48 коп.; за епізодом від вересня 2023 року 1772 грн. 40 коп.

В свою чергу слід зазначити, що неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2022 року складав 1254 грн., тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 2508 грн. З 01 січня 2023 року складав 1342 грн., тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 2684 грн.

Таким чином сума завданої матеріальної шкоди на момент скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, що мало місце по епізодах від квітня 2023 року по вересень 2023 року, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2023 рік, тобто 2684,00 грн.

Відтак, на ОСОБА_4 за епізодами вчинення шахрайства з квітня 2023 року по вересень 2023 року, поширюється дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 року, що набув чинності 09.08.2024 року, та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином під час судового розгляду подання встановлено підстави, передбачені ч. 2 ст. 74 КК України, для негайного звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного за вироком суду за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами шахрайства, вчинених з квітня 2023 по вересень 2023 року, у зв`язку із усуненням караності діяння.

Водночас вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року ОСОБА_4 також засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за епізодом шахрайства, вчиненого у грудня 2022 року, яким було завдано матеріальної шкоди на суму 3720 грн. 00 коп. та за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, якими було завдано матеріальну шкоду за епізодом від січня 2023 року 3720 грн. 00 коп.; за епізодом від лютого 2023 року 3360 грн. 00 коп.; за епізодом від березня 2023 року 3720 грн. 00 коп. Вказані епізоди за сумою завданої матеріальної шкоди не підпадає під декриміналізацію, тому ОСОБА_4 слід вважати засудженим згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України за епізодом шахрайства, вчиненого у грудні 2022 року до покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень та за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами повторного шахрайства, вчиненого від лютого 2023 року по березень 2023 року, до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, залишити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_4 звільненим від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подання в.о. начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст.58 Конституції України, ст.5, 74 КК України, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання В.о. начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року покарання за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами шахрайства, вчиненими у квітні 2023 року, травня 2023 року, червні 2023 року, липні 2023 року, серпня 2023 року, вересня 2023 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України по епізоду шахрайства, вчиненого у грудня 2022 року до покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень та за ч. 2 ст. 190 КК України по епізодах повторного шахрайства, вчинених у січні 2023 року, лютому 2023 року, березні 2023 року до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, залишити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75 КК України вважати ОСОБА_4 звільненим від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Продовжити виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року відносно ОСОБА_4 , як особи, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний Тернопільської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1