КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4116/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

12 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000972 від 28.04.2022 рокуза апеляційною скаргою зі змінами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ромни Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2007 та 2008 р.н., працюючого неофіційно різноробом, із середньою освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_7 , 24.07.1979 у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 05.04.2021 приблизно о 06:00 годині, перебуваючи на вулиці біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , побачив автомобіль марки «Daimler-Chrysler» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , та вирішив незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, таємно викравши чуже майно, що знаходиться в автомобілі.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого матеріального збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить вчиненню кримінального правопорушення, шляхом відчинення водійських дверей, незаконно проник до салону автомобіля марки «Daimler-Chrysler» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , де побачив автомагнітолу марки «Blaupunkt Tokuo 110», серійний номер: НОМЕР_2 , вартістю 1500 гривень, що належить ОСОБА_9 .

У подальшому, витягнув автомагнітолу з панелі приборів та ножем, який приніс із собою, перерізав проводи, якими вона була підключена та поклав її собі в сумку.

Після чого, утримуючи при собі таємно викрадене чуже майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 гривень.

Крім того, 28.04.2022 р. приблизно о 11 годині 15 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину «Фора», що належить ТОВ «ФОРА», розташованому за адресою: м. Київ, бул. В. Гавела, 54/26 повторно вирішив таємно викрасти чуже майно.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину, наблизився до вітрини-стелажу, де знаходилися кондитерські вироби, а саме: шоколад.

Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 взяв із вітрини-стелажу кондитерські вироби: 5 плиток шоколаду «Мілка, вагою 300 гр. кожна, вартістю 86 гривень 15 копійок кожна без урахування ПДВ (103 гривень 39 копійок із урахуванням ПДВ) та, з метою їх подальшого викрадення, поклав їх до себе під кофту.

Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тримаючи при собі під курткою, поза полем чужого зору, вищеописані кондитерські вироби, загальною вартістю 430 гривень 75 копійок без ПДВ (516 гривень 95 копійок з ПДВ), належні ТОВ «ФОРА», попрямував до виходу з магазину, чим вчинив всі дії, які вважав за потрібне для реалізації свого злочинного умислу але, минувши лінію кас магазину, не розрахувавшись за вищевказаний товар, був зупинений працівниками магазину, у зв`язку з чим не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію правопорушення, посилаючись на незаконність вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просив вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25.01.2024 відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

В зміненій апеляційній скарзі апелянт просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25.01.2021 щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України закрити у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння відповідно до ст. 5 КК України, п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування зміненої апеляційної скарги апелянт вказує, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон N 3886-ІХ), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. Крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як зазначає апелянт, зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив 05.04.2021 (за епізодом стосовно потерпілого ОСОБА_9 ) та ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України вчинив 28.04.2022 (за епізодом стосовно потерпілого ТОВ «ФОРА»). Станом на 05 квітня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн. Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2270 грн.

Крім того, станом на 28.04.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1240 грн. 50 копійок. Таким чином, як вказує апелянт, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону N 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн.

Як убачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому в особі « ОСОБА_9 » в розмірі 1500 грн. (за епізодом від 05 квітня 2021 року) та потерпілому в особі ТОВ «ФОРА» у розмірі 430 гривень 75 копійок без ПДВ (516 гривень 95 копійок з ПДВ) (за епізодом від 28 квітня 2022 року).

Апелянт зазначає, що положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України). Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що у кримінальному законі не визначено розмір кримінально караного викрадення чужого майна, так зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства, яка пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність особи, а тому Закон №3886-ІХ має зворотню дію в часі і поширюється на діяння ОСОБА_7 , вчинені ним 05.04.2021 та 28.04.2022. Таким чином, кримінальна відповідальність за крадіжку з врахуванням змін, внесених законом №3886-ІХ, настає за вчинення крадіжки на суму 2270 грн. (за епізодом від 05 квітня 2021 року), та 2481 грн. (за епізодом від 28 квітня 2022 року).

Отже, апелянт вказує, що враховуючи те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення крадіжки на суму 1500 грн. та замаху на крадіжку на суму 430 грн. 75 коп. без ПДВ (516 грн. 95 коп. з ПДВ), кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу зі змінами та просила задовольнити її,вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга зі змінами підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднане з проникненням у сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК Україниза обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню і перегляду не підлягають та учасниками судового провадження не оспорюються, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 вчинив 05.04.2021, а за ч.2 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України - 28.04.2022.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., а станом на 01 січня 2022 року - 2481 грн.

Ураховуючи зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2021 році, становить 2270 грн., а у 2022 році - 2481 грн.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що своїми неправомірними діями ОСОБА_7 за епізодом від 05.04.2021 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 у сумі 1500 гривень, а за епізодом від 28.04.2022 - ТОВ «Фора» у розмірі 430 гривень 75 копійок без ПДВ (516 гривень 95 копійок з ПДВ).

Оскільки, вартість майна, яке таємно викрав ОСОБА_7 є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме менша за суму 2270 грн. -2021 рік та 2481 грн. - 2022 рік, то вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення на даний час не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ законодавець змінив розміри шкоди для визначення діянь, при вчиненні яких настає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки чужого майна, колегія суддів вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга зі змінами прокурора підлягає задоволенню, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2024 скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України - закриттю, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 284, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25.01.2024 щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження №0000885 від 05.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України та кримінальне провадження №0000972 від 28.04.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, об`єднані в одне кримінальне провадження №760/12035/21 - закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 1961 грн. 40 коп.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4