Провадження № 1-кс/202/7277/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчої ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000122 від 10.05.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених чч.2 ст.146, ч.5 ст.190 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який народився у м. Дніпропетровську, Дніпропетровської області, одруженому, який має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимому, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2024 слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що у провадженні відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 10.05.2023 за ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням забезпечується Центральною окружною прокуратурою міста Дніпра Дніпропетровської області.

УКР ГУНП здійснюється оперативне супроводження кримінального провадження № 0000122 від 10.05.2023 за ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 190 КК України відносно групи осіб, які шахрайським шляхом здійснюють заволодіння об`єктами нерухомості на території м. Дніпро та Дніпропетровської області.

Встановлено, що група осіб у складі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом підробки документів, а також за попередньою змовою з нотаріусами здійснюють переоформлення об`єктів нерухомого майна на підставних осіб, у подальшому вказану нерухомість перепродують третім особам, грошові кошти привласнюються та розподіляються між учасниками групи.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних їх наслідків, протягом тривалого часу незаконно позбавили волі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

У невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 19.04.2024 року, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виник умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , з корисливих мотивів.

У липні 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням час невстановлений, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , ввійшовши в довіру ОСОБА_10 , виконуючи вказівки ОСОБА_5 , шляхом обману та зловживання довірою, вмовили ОСОБА_10 покинути власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , тобто своє постійне місце проживання та поїхати з ними до підконтрольного їм місця перебування, а саме будинку за адресою: АДРЕСА_4 , у якому раніше мешкав ОСОБА_5 , на що ОСОБА_10 , діючи всупереч своєї волі, реально побоюючись за своє життя та здоров`я, погодився та у супроводі вказаних осіб вийшов з квартири на вулицю та сів до автомобіля служби таксі, у який вказали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У той же день, ОСОБА_10 у супроводі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прибувши за адресою: АДРЕСА_4 залишився у вказаному будинку разом з ОСОБА_8 протягом тривалого часу, а саме по 18.10.2024, без права самостійно вийти з вказаного домоволодіння та права власного пересування.

ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали незаконно утримувати потерпілого за адресою: АДРЕСА_4 , всупереч його волі, шляхом фактичного обмеження свободи переміщення потерпілого протягом тривалого часу, при цьому постійно вводячи потерпілого у безпорадний стан, шляхом зловживання алкогольними напоями та наркотичними засобами, внаслідок чого потерпілий не усвідомлював своїх дій.

Так, 22.10.2024, ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою жіночої статі, пересуваючись на автомобілі Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , прибули за адресою: АДРЕСА_4 , де на той час знаходився потерпілий ОСОБА_10 , та шляхом обману, змусили поставити свої підписи на договорі купівлі-продажу квартири від 22.10.2024 №947, згідно якого ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_11 (ІПН) придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,2 кв.м, вартістю 1 170 586,00 грн. При цьому грошові кошти потерпілий не отримував.

У подальшому 22.10.2024 у період часу з 16.00 год. по 17.00 год. ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою жіночої статі, пересуваючись на автомобілі Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , прибули за адресою: АДРЕСА_1 , де на вищевказаному договорі поставила свої підписи ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та згідно договору стала власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

У цей же день о 16.38 год. приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво на зайняття нотаріальною діяльністю № 7168, знаходячись за адресою здійснення нотаріальної діяльності за адресою: АДРЕСА_5 , внесла відомості (запис) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаної реєстраційної дії, а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №75686184 від 22.10.2024, чим засвідчила вказаний правочин.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 146 КК України, а саме незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, здійснюване протягом тривалого часу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних їх наслідків, заволоділи чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме нерухомим майном, яке на праві власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_3 .

У невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 19.04.2024 року, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, яке належить ОСОБА_10 .

У червні 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням час невстановлений, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, підшукали особу, яка підпадала під критерії заздалегідь визначені учасниками групи, а саме ОСОБА_10 , який зловживав алкогольними напоями та вів асоціальний спосіб життя та проживав за адресою: АДРЕСА_3 .

Надалі, у червні 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням час невстановлений, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом обману, ввійшли в довіру ОСОБА_10 , та у ході спілкування останні почали разом зловживали спритними напоями за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому алкогольними напоями та наркотичними засобами їх фінансово забезпечував ОСОБА_5 , який мав на меті таким чином «контролювати» ОСОБА_10 , щоб останній перебував у несвідомому стані.

ОСОБА_5 , отримавши від ОСОБА_8 інформацію щодо відсутності паспорта громадянина України а також інформацію щодо вищезазначеної квартири, організував перевірку обраної квартири шляхом залучення осіб, які мають доступ до баз даних та реєстрів, які не були обізнані щодо умислу учасників злочинної організації та з`ясував, що ОСОБА_10 має у власності 1/3 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та мав вступити у спадщину щодо решти 2/3 частини квартири, а тому можливо придбати право на дану квартиру шахрайським шляхом.

28.06.2024 у період часу з 13.00 год. по 15.20 год. виконуючи вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_8 привіз на автомобілі служби таксі ОСОБА_10 , який не усвідомлював свої дії, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, до відділу АДРЕСА_6 , де ОСОБА_8 керував діями потерпілого та надавав вказівки, які дії потрібно виконати, щоб отримати паспорт громадянина України.

Так, 22.10.2024, ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою жіночої статі, пересуваючись на автомобілі Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , прибули за адресою: АДРЕСА_4 , де на той час знаходився потерпілий ОСОБА_10 , та шляхом обману, змусили поставити свої підписи на договорі купівлі-продажу квартири від 22.10.2024 №947, згідно якого ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_11 (ІПН) придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,2 кв.м, вартістю 1 170 586,00 грн. При цьому грошові кошти потерпілий не отримував.

У подальшому 22.10.2024 у період часу з 16.00 год. по 17.00 год. ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою жіночої статі, пересуваючись на автомобілі Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , прибули за адресою: АДРЕСА_1 , де на вищевказаному договорі поставила свої підписи ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та згідно договору стала власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

У цей же день о 16.38 год. приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво на зайняття нотаріальною діяльністю № 7168, знаходячись за адресою здійснення нотаріальної діяльності за адресою: АДРЕСА_5 , внесла відомості (запис) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаної реєстраційної дії, а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №75686184 від 22.10.2024, чим засвідчила вказаний правочин.

Таким чином, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, заволоділи чужим майном шляхом обману, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,2 кв.м, вартістю 1 170 586,00 грн., чим спричинено матеріальну шкоду у особливо великому розмірі, потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 5 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому у особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

23.10.2024 року в порядку ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочинів підтверджується зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у обранні запобіжного заходу відносно підозрюваному у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків неналежної процесуальної поведінки, є необхідність в обранні підозрюваному безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що і просив суд.

У судовому засіданні прокурор та слідчий доводи клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він не погоджується з обґрунтованістю підозри щодо нього і вважає, що не вчиняв ніяких злочинних дій. Крім того зазначив, що усі заявлені у клопотанні ризики є лише припущенням сторони обвинувачення. Просив у задоволенні клопотання відмовити або обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисники адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримав позицію підозрюваного, та додатково пояснили, що прокурором не доведена а ні обґрунтованість підозри, а ні наявність ризиків. Просили у задоволенні клопотання відмовити або обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисників, дослідивши доводи, якими обґрунтовується клопотання та які надані стороною захисту, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000122.

23.10.2024 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбаченого ч.4 ст.190, ч. 2 ст.146 КК України, за обставин викладених вище.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

У судовому засіданні прокурором доведене, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146 України, що підтверджується матеріалами клопотання, а саме: рапортом співробітників УКР ГУНП в Дніпропетровській області; протоколами проведених НС(Р)Д, а саме зняття інформації з електронних комунікаційних систем, аудіо-, відеоконтроль особи, візуальне спостереження за особою; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протоколами проведення обшуків; протоколами затримання осіб в порядку ст. 208 КПК України; речовими доказами у кримінальному провадженні, тощо.

Таким чином, існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані йому злочини.

При цьому слідчий суддя зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що необхідні для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення.

Як вбачається з пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України, повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту достатніх підстав (доказів). У цьому контексті необхідно з`ясувати яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Також слідчий суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у даному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочини, передбачені ч.4 ст.190 та ч.2 ст.146 КК України, є злочинами, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі). Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_5 можливості переховуватися від органу слідства та суду, зокрема, про відсутність перешкод для ОСОБА_5 покинути територію Дніпропетровської області свідчить те, що він є непридатним до військової служби, що об`єктивно свідчить про наявність у нього можливості безперешкодно переховуватись в будь-якому регіоні України.

Крім того, у судовому засіданні прокурором доведене, що обґрунтовано існує ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення аналогічної спрямованості, оскільки він офіційно не працює, а отже немає сталого доходу, що дає підстави виявити ті характерні ознаки, які підкріплюють твердження про небезпеку вчинення підозрюваним спроб вчинити інший злочин корисливої спрямованості, а саме шахрайства з нерухомим майном, яке належить особам уразливих верств населення.

Щодо ризику впливу на інших учасників кримінального провадження (потерпілого, підозрюваних, свідків) слідчий суддя зазначає, що існує ризик впливу ОСОБА_5 на інших підозрюваних за провадженням та потерпілого, оскільки йому відомі їх анкетні дані, а тому він без будь-яких перешкод, шляхом погроз, підкупу або умовлять, зможе змусити їх давати необхідні йому показання, які будуть заважати встановленню об`єктивної істини у справі.

Існування відповідного ризику обумовлено і тим, що показання інших підозрюваних та потерпілого щодо обставин вчинення злочину мають значення для кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на підозрюваних у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Також під час досудового розслідування ще не виявлені усі речі та документи, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, що також свідчить про наявність у ОСОБА_5 знищити їх до моменту відшукання слідчим.

Слідчим суддею оцінено в сукупності такі обставини: у разі визнання вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів, йому загрожує відбування покарання у вигляді позбавлення волі; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків за місцем постійного проживання, тощо.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першою статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурором доведене, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, оскільки перебуваючи під домашнім арештом або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, він без будь-яких перешкод зможе переховуватися від слідства та суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також впливати на потерпілого та знищити документи, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Розглядаючи питання щодо обрання ОСОБА_13 альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя виходить із того, що частина 3 ст.176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, аніж позбавлення волі, але враховує, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На даній стадії кримінального провадження, з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_5 злочину, який вчинений із застосуванням насильства (ч.2 ст.146 КК України), що підтверджується показаннями потерпілого, слідчий суддя вважає необхідним скористатися своїм правом не визначати розмір застави підозрюваному, оскільки перебування ОСОБА_5 під дією застави об`єктивно не зможе запобігти встановленому слідчим суддею ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193,194 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 23 жовтня 2024 року до 21 грудня 2024 року.

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала втрачає силу 22.12.2024 року о 00 год. 00 хв., якщо строк тримання під вартою не буде продовжено.

Продовження цього строку можливе у порядку передбаченому ст.199 КПК України

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити до установи виконання покарань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчий суддя склав 28.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1