Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4979/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/490/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.08.2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронних засобів контролю, строком до 09.10.2024 року,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчим суддею не враховано наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та те, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Вказує, що постановляючи ухвалу слідчий суддя належним чином не врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив новий тяжкий аналогічний злочин під час розгляду кримінального провадження відносно нього судом, міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працевлаштований, не має джерела доходів, проживає за межами області. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

В обгрунтування клопотання слідчій послався на те, що в провадженні СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000496 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 не пізніше 09 години 30 хвилин 08 серпня 2024 року на території м. Коростеня незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

Після чого, ОСОБА_7 , маючи умисел на збут наркотичних засобів, помістив раніше придбаний наркотичний засіб до 63 полімерних згортків та в подальшому за допомогою клейкої стрічки утворив пакунок, а вказані згортки з наркотичним засобом помістив всередину.

В подальшому, ОСОБА_7 незаконно зберігаючи при собі вказані пакунки з наркотичним засобом, з метою подальшого збуту на територію державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» з метою маскування помістив їх до кишені верхнього одягу, для подальшого «перекиду» на заборонену територію вказаної установи виконання покарань, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

08.08.2024 о 11 год. 35 хв. ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір збути наркотичні засоби на територію ДУ «КВК (№71)», що за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно зберігаючи при собі вказані вище упакування з наркотичним засобом пройшов на зовнішню заборонену зону ДУ «КВК (№71)», де при спробі перекиду був виявлений та затриманий оперативними співробітниками вказаної установи, але в ході затримання він з метою уникнення від відповідальності відкинув від себе вказане вище упакування з наркотичним засобом всередині.

Після чого, на місце події було викликано слідчо-оперативну групу Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, якою в період часу з 12:30 по 14:10 год. 08.08.2024 на забороненій зоні території ДУ «КВК (№71)» було проведено огляд, в ході якого було виявлено та вилучено 63 згортки з кристалоподібною речовиною білого кольору.

Згідно висновку експертизи матеріалів речовин та виробів надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0,1988 г;

Відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 (із змінами та доповненнями) (ТАБЛИЦЯ II, список №1) метадон віднесений до наркотичного засобу, обіг якого, обмежено.

08.08.2024 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 09.08.2024 останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри, дані про особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , та необґрунтованість ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах його тримання під вартою, а тому застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання, зокрема: протоколом огляду місця події від 08.08.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 ; постановою про визнання речовими доказами, висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів; протоколами допиту свідків; протоколом затримання ОСОБА_7 та іншими доказами.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

З вказаними висновками суду колегія суддів повністю погоджується.

Водночас, колегія суддів вважає, що слідчім суддею недостатньо враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Крім того, посилання слідчого судді на те, що ризики, зазначені у клопотанні слідчого без наведення їх обгрунтованості, а також їх недоведеність прокурором під час розгляду клопотання, є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, наявність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання, а також відсутністю у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик незаконного впливу на свідків, інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтований тим, що досудове розслідування тільки розпочато та триває збирання доказів. Враховуючи вказаний факт, не виключається можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_7 на свідків та інших осіб, з метою побудови власної версії захисту і виправдання своїх дій.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_7 підозрюється, обґрунтований тим, що останній раніше судимий, перебуває у статусі обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні, в якому обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.321, ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ст.356 КК України, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, а також, характером вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що може свідчити про те, що вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів є способом отримання джерел доходів для прожиття.

Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтована тяжкістю можливого покарання, а також тим, що ОСОБА_7 проживає на віддаленій відстані від органу досудового розслідування та може не з`являтися за викликами чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки на переконання колегії суддів обгрунтованість підозри, доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та дані про особу підозрюваного, свідчать про неможливість запобігання вказаним ризиками застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наданих матеріалів клопотання слідчого, прокурором було доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави апеляційному суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки, щодо підозрюваного перебувають на розгляді в суді кримінальні провадження де ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 356, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України, що не стало стримуючим фактором для останнього та під час розгляду вищевказаних кримінальних проваджень він став підозрюваним у вчиненні нового кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та особу підозрюваного ОСОБА_7 , який неодноразово судимий, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але в межах строку досудового розслідування, та відповідно до ч.3 ст.183 КПК України визначити розмір застави в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.

На думку колегії суддів, висновки слідчого судді про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, є необґрунтованими, оскільки, в ухвалі не наведено наявності достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали слідчого судді, яка не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ухвалення нової ухвали про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.08.2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронних засобів контролю, строком до 09.10.2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.10.2024 (включно).

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код одержувача: 42261525, МФО: 820172, Банк: ДКСУ у м. Києві, рахунок: UA0085932).

3 моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали до 09.10.2024 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: