Справа № 464/991/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1014/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 23 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

з участю: прокурора ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

встановила:

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 23 вересня 2024 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000144 від 12.02.2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрито.

Скасовано обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнено його з під варти.

Скасовано обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та ухвалено повернути ОСОБА_8 60 560 гривень сплачених як застава.

Вирішено питання про речові докази та арешт майна.

Згідно оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 12 лютого 2024 року близько 04:33 год., перебуваючи на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом незаконного проникнення до автомобіля Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , який перебував в користуванні ОСОБА_12 , таємно викрали із вказаного автомобіля майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме поліроль торгової марки «К2», вартістю 100 грн., систему нагрівання тютюну марки «LiL Solid», вартістю 400 грн., паперову коробку, в якій знаходилися дві запасні лампочки ближнього світла, вартістю по 50 грн. кожна, блокнот із шкіряною обкладинкою чорно-коричневого кольору, вартістю 400 грн., домкрат до автомобіля, вартістю 500 грн., ключ балонний для коліс, вартістю 135 грн., чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_13 на суму 1635 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням до сховища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На вказану ухвалу суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржувану ухвалу, а саме виключити з її резолютивної частини посилання на звільнення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, зазначивши, що кримінальне провадження щодо них закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

На підтримку своїх апеляційних вимого прокурор покликається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Не оспорюючи необхідність закриття даного кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, з огляду на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у крадіжці, де вартість майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, прокурор вказує, що місцевий суд невірно зазначив в оскаржувані ухвалі про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, оскільки кримінальним законом не передбачено такого звільнення у випадках втрати чинності закону, який встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Також, покликається, що місцевий суд у мотивувальній та резолютивній частина помилково зазначив п.1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, як підставу закриття даного кримінального провадження, оскільки з огляду на приписи ч. 3 ст. 479-2 КПК України, суд повинен був прийняти рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Захисники не заперечили апеляційні вимоги прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно апеляційної скарги прокурора, сторона обвинувачення не оспорює встановлення судом факту вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, а також висновку суду про необхідність закриття даного кримінального провадження.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора щодо рішення місцевого суду про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, колегія суддів визнає такі доводи обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, кримінальним законом не передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно матеріалів справи під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, просили суд закрити кримінальне провадження щодо них у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна відповідальність.

Разом з тим, встановивши наявність підстав для закриття кримінального провадження по факту вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, місцевий суд прийняв рішення не тільки про закриття кримінального провадження про їх обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, але і про звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності ч.4 ст.185 КК України, що підтверджує апеляційні доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім цього, хоча у резолютивній частині оскаржуваної ухвали місцевий суд взагалі не зазначив норму закону на підставі якої кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України підлягає закриттю, однак в мотивувальній частині ухвали місцевий суд вказав, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України.

Водночас, кримінальне провадження закривається судом на підставі п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України у випадку, коли є підстави, передбаченої пунктом 4-1 ч.1 цієї статті, однак підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Згідно п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як вже зазначалось, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не заперечували проти закриття кримінального провадження щодо них, а навпаки просили суд закрити дане кримінальне провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна відповідальність.

Отже, у даному випадку місцевий суд повинен був кримінальне провадження № 0000144 від 12.02.2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити ухвалу.

Таким чином апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, а оскаржувана ухвала щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 23 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2024 року посилання на звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Вважати, що кримінальне провадження № 0000144 від 12.02.2024 про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: