Справа №:755/6545/19
Провадження №: 1-в/755/672/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві подання фахівця Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про приведення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

фахівця ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Фахівець Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з поданням про приведення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Прокурор та фахівець подання підтримали.

Засуджений в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Отже, вислухавши думку учасників судового розгляду та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з положеннями ч. ч 2, 3 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів подання, ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вказаний вирок суду набрав законної сили та перебуває на стадії виконання. Станом на 22.10.2024 року вказаний вирок не було виконано.

Так, згідно із зазначеним вироком, ОСОБА_4 14.02.2019 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 523 грн. 93 коп.

У той же час, 09.08.2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 року, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року), чинній з 09.08.2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (у справі № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24), Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

У той же час, станом на день вчинення ОСОБА_4 указаного кримінального правопорушення, з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн., відповідно 50 відсотків (податкова соціальна пільга) від його розміру становили 960 грн 50 коп.

Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону України № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становить 1921 грн.

Отже, враховуючи те, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна становить 523 грн 93 коп., тобто є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, суд вважає подання фахівця обґрунтованим та вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 53, 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ЗУ № 3886-IX від 18.07.2024 року, суд,-

п о с т а н о в и в :

Подання фахівця Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року караності діяння за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя :