БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/584/24
Провадження № 1-в/730/42/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни подання Ніжинського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Бахмач-1 Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, вдівця, позбавленого батьківських прав щодо двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого 19.06.2024 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком у 3 роки,

ВСТАНОВИВ:

Ніжинський РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області звернувся до суду з даним поданням, у якому просить про «приведення вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19.06.2024 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024р. №3886-ІХ».

Представник уповноваженого органу з питань пробації, засуджений та потерпілий в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду подання по суті.

У судовому засіданні судом з`ясовувалося питання, чи ознайомлений прокурор із поданням, та чи зрозуміло йому прохання, що викладене у прохальній частині подання.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що з поданням він ознайомлений, але зазначив, що щодо прохальної частині однозначної відповіді немає, оскільки така не містить конкретного прохання до суду. Для цього до суду мав би з`явитися представник пробації та все пояснити, однак останній до суду не з`явився, а тому можна лише припускати, що саме мав на увазі представник пробації, звертаючись до суду.

Як далі зазначив прокурор, за відсутності конкретного прохання у поданні, прокурор не констатує, а лише припускає, що представник пробації мав на увазі те, що у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (далі Закон №3886-ІХ) суд має вирішити питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Прокурор пояснив, що, як убачається з вироку суду, ОСОБА_4 був засуджений за двома епізодами: у першому за викрадення майна загальну суму 8824 грн. 20 коп. та за другим - за викрадення майна загальну суму 1183 грн. 33 коп. Дії ОСОБА_4 кваліфіковано судом за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, поєднану з проникненням у приміщення та повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, поєднану з проникненням у приміщення. Обидва епізоди мають кваліфікуючи ознаку проникнення у приміщення.

Враховуючи, що по першому епізоду сума крадіжки становить 8824 грн. 20 коп., то Закон № 3886-ІХ в цій частині, не діэ, а тому вирок в цій частині має залишитися без змін.

Проте, другий епізод підлягає декриміналізації, оскільки сума крадіжки менша, ніж встановлено законодавством.

У зв`язку з чим прокурор просить привести вирок суду у відповідність до вимог Закону № 3886-ІХ та звільнити засудженого від подальшого відбування покарання за другим епізодом. Вказане, в тому числі, узгоджується з листом Верховного Суду від 13.11.2024 року № 825/0/158-24, де зазначено, що суд має право звільнити засудженого від подальшого відбування покарання.

Підсумовуючи викладене, прокурор просив суд подання задовольнити, звільнити ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання за другим епізодом (викрадення майна на суму 1183 грн. 33 коп.), та, у зв`язку з чим, привести вирок суду у відповідність до вимог Закону № 3886-ІХ шляхом визначення нового розміру покарання за першим епізодом, а саме зменшення засудженому іспитового строку.

Інших доводів прокурор не навів.

Розглянувши подання, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19.06.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком у 3 роки, з покладанням певних обов`язків.

За вироком суду, ОСОБА_4 вчинив два епізоди крадіжки та його дії суд кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, поєднану з проникненням у приміщення та повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, поєднану з проникненням у приміщення.

Законом України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 9 серпня 2024 року, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є адміністративним правопорушенням.

З врахуванням положень підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», два неоподатковувані мінімуми доходів громадян на даний час становлять 3028 грн.

Частинами 1, 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Як убачається з подання органу пробації, як підставу для звернення до суду, представник пробації зазначає п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України та ч. 2 ст. 74 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання, в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України.

Однак, як убачається з матеріалів справи, територіальна юрисдикція, де виконується вирок (м. Бахмач), не відноситься до території Борзнянського районного суду Чернігівської області, а тому Борзнянський районний суд Чернігівської області не уповноважений розглядати вказане подання.

Крім того, згідно статей 537, 539 КПК України, на які посилається представник пробації, законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

Проте, у поданні не зазначено, яким саме чином необхідно привести вирок щодо ОСОБА_4 у відповідність. Судом береться до уваги й те, що представник органу обвинувачення також не зміг зрозуміти, що саме мав на увазі представник пробації, а тому лише висловив своє припущення щодо вказаного подання.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Частиною 3 даної статті КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону; норми, на які посилається представник органу пробації, передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.

При цьому, суд бере до уваги й те, що крадіжка декриміналізована частково, а покарання за згадуваним вироком призначено за діяння, які мають у своєму складі "проникнення у житло", тобто, згідно висновку ВС, не відбулося повної декриміналізації.

Судом вже згадувалося, що ОСОБА_4 засуджено за двома епізодами, обидва з яких мають кваліфікуючу ознаку проникнення.

Тобто, це свідчить про те, що при усуненні Законом № 3886-IX караності самої крадіжки чужого майна за вартісним критерієм протиправні дії засудженого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України. Тобто, в даному конкретному випадку Закон № 3886-IX не повністю, а лише частково усуває караність вчиненого засудженим діяння (наведене узгоджується й з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21).

Однак, у поданні не конкретизовано, в якій частині представник органу пробації просить вирішити питання про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства.

Крім того, серед указаних у ст. 537 КПК України питань, які під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зазначене питання відсутнє.

Нормами чинного КПК України не передбачено такої процесуальної дії, як приведення судового рішення у відповідність до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що внесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відтак з урахуванням наведеного вище, зокрема того, що положеннями чинного законодавства не передбачено можливості приведення вироку суду у відповідність до закону, суд приходить до висновку, що подання органу пробації не підлягає задоволенню.

Не поділяє суд й думку прокурора щодо приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону № 3886-ІХ шляхом визначення нового розміру покарання за першим епізодом, а саме зменшення засудженому іспитового строку, оскільки покарання засудженому призначено у мінімально можливій межі виду покарання, що передбачає санкція статті, а визначення іспитового строку не відноситься до покарання (фактично вирок суду в частині покарання залишиться без змін).

Таким чином, враховуючи усі вище викладені обставини у сукупності, дане подання Ніжинського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Ніжинського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1