Справа № 553/3187/24
Провадження № 1-кп/553/843/2024
В И Р О К

Іменем України

31.10.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтавиу складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ленінського районного суду міста Полтави кримінальне провадження № 0000188 від 02.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Климівка Карлівського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, одружений (дружина ОСОБА_4 ), на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює слюсарем-ремонтником КП «Полтававодоканал», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України такого, що судимості не має,

?у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

26.08.2024, близько 20:00 год., ОСОБА_5 , в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах за наступних обставин.

Перебуваючи у вищевказаний час на балконі свого помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи обізнаним щодо наявності інвалідності потерпілої, умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень, завдав п`ять ударів босоніж обома ногами в область голови ОСОБА_4 .

У результаті вказаних дій, останній спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин лобної ділянки справа, яка кваліфікується згідно висновку судово-медичної експертизи, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (п .2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 26.08.2024, близько 20:00 год, коли знаходився у квартирі АДРЕСА_4 , разом із своєю дружиною ОСОБА_4 , між ними виникла конфліктна ситуація, напередодні вживав алкогольні напої (пиво), в подальшому на балконі вказаної квартири наніс потерпілій тілесні ушкодження, завдавав удари долонею та п`ять ударів босоніж обома ногами в область голови. Йому відомо, що ОСОБА_4 встановлена інвалідність. У вчиненому щиро кається, виражає осуд своєї поведінки, вибачається перед потерпілою, зробив відповідні висновки, просить суд суворо його не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_4 в ході допиту вказала, що дійсно 26.08.2024, близько 20:00 год., її чоловік ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на балконі квартири АДРЕСА_4 , наносив їй удари долонею та близько п`яти ударів босоніж обома ногами в область голови. Перед цим в них стався конфлікт, так як вона дізналася, що у чоловіка є інша сім`я. ОСОБА_5 було відомо, що вона є особою, якій встановлена інвалідність. Підтвердила, що обвинувачений в подальшому просив в неї вибачення за вчинене.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність та істинність їх позиції не викликає сумнівів. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи щодо обставин, що обтяжують покарання та що характеризують особу обвинуваченого. Судом також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає повністю доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії:

- за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, відомості про особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Вирішуючи, при призначенні покарання ОСОБА_5 , питання щодо наявності обставин, які його обтяжують, суд виходить з наступного.

Згідно актового запису № 241 від 16.04.2024, який виконано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 16 квітня уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_8 ». (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 16.04.2024)

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААА №170556 від 30.10.2013 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлена третя група інвалідності по слуху (причина інвалідності: з дитинства, інвалідність встановлена безстроково).

Так, обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та щодо подружжя.

Також слід зазначити, що в ході допиту, обвинувачений вказав що вживав алкогольні напої, потерпіла також зазначила, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного спянінні під час вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У формулюванні обвинувачення не зазначено про перебування обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Так, обставини визначеної п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України ( вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння), не зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Визнання цієї обставини відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК такою, що обтяжує покарання, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК.

Враховуючи обмеження, встановлені ч. 3 ст. 337 КПК України, суд не може самостійно встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), оскільки це виходить за межі висунутого обвинувачення та погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому не вправі визнати обставиною, що обтяжує покарання «( вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння» у відповідності до п.13 ч. 1 ст. 67 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , згідно ст. 89 КК України судимості не має, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, інвалідності не має, одружений (дружина ОСОБА_4 ), на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює слюсарем-ремонтником КП «Полтававодоканал», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де характеризується задовільно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості скоєного правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України та обрати вид покарання у виді штрафу, що є необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Підстав для застосування більш суворого покарання судом не встановлено.

Положеннями ст. 91-1 КК України передбачено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Так, суд, в інтересах потерпілої від кримінального проступку, пов`язаного з домашнім насильством, з метою необхідності зміни поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 у майбутньому та формування у нього неагресивної моделі поведінки у стосунках, вважає за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язку передбаченого пунктом 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України .

Такі заходи будуть сприяти виправленню обвинуваченого, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяч сімсот) гривень.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальні заходи відповідно до пункту 5 ст. 91-1 КК України, строком на 3 (три) місяці, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий: суддя ОСОБА_1