У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, студента 3 курсу університету "Україна", офіційно не працюючого, не одруженого, такого, що не має судимості, проживає АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.12.2024 року з правом внесення застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 гривень,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

підозрюваний ОСОБА_6

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.12.2024 з правом внесення застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 гривень.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає ухвалу слідчого судді в частині визначення підозрюваному застави незаконною, необґрунтованою, постановленою на підставі необ`єктивно з`ясованих обставинах.

Вказує, що приймаючи рішення про визначення підозрюваному застави слідчий суддя належним чином, як того вимагає ст. 178 КПК України, не врахував характер вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкість, відомості про особу підозрюваного, не прийнято до уваги наявність ризиків передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілого у кримінальному проваджені та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Звертає увагу, що слідчим суддею поза увагою залишено відомості про особу підозрюваного, який хоч і вчинив злочин після закінчення випробувального терміну, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення із застосуванням насильства по відношенню до потерпілого, вказане кримінальне правопорушення вчинив у денний час доби в присутності інших членів родини, в тому числі неповнолітніх.

Зазначає, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення, на виконання приписів п.1 ч.4 ст.183 КПК України, наголошувалось на те що, з урахуванням вимог ст.177, 178 КПК України, слідчий суддя, має право не визначити розмір застави у цьому кримінальному провадженні, оскільки злочин, вчинено із застосуванням насильства. Разом з тим, визначений слідчим суддею розмір застави є занадто лояльним до підозрюваного.

Наголошує, що обрання відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить належної поведінки підозрюваного щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти вищезазначеним ризикам.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування, 31.10.2024 близько 15:00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки HUNDAI 140 д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_10 рухаючись від мікрорайону Корабельний по пр. Богоявленському в м. Миколаїв, в бік вул. Космонавтів, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки Skoda Fabia під керуванням потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті чого, між водіями виник словесний конфлікт.

Так, ОСОБА_6 , 31.10.2024 близько 15:10 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) діючи за раптово виниклим умислом спрямованим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязних стосунків, виниклих під час конфлікту з ОСОБА_11 розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс предметом, зовні схожим на ніж два удари в область черевної порожнин ОСОБА_11 , завдавши фізичного болю та заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді множинних (дві) проникаючі колото-різані рани грудної, клітки, що проникають в черевну порожнину з пошкодженням селезінки. Внутрішньо черевна кровотеча, наружна кровотеча, зачепевинна гематома великих розмірів, шо вскрилася в черевну порожнину. Після чого, ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

01.11.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 02.11.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та про наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину, наявність ризиків, передбачених п. 1,2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, слідчий суддя вважав за можливе визначити заставу в розмірі, що запобігатиме доведеним ризикам і забезпечить виконання обов`язків, що будуть покладені на підозрюваного.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, за версією органу досудового розслідування, 31.10.2024 близько 15:00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки HUNDAI 140 д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_10 рухаючись від мікрорайону Корабельний по пр. Богоявленському в м. Миколаїв, в бік вул. Космонавтів, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки Skoda Fabia під керуванням потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті чого, між водіями виник словесний конфлікт.

Так, ОСОБА_6 , 31.10.2024 близько 15:10 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) діючи за раптово виниклим умислом спрямованим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязних стосунків, виниклих під час конфлікту з ОСОБА_11 розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс предметом, зовні схожим на ніж два удари в область черевної порожнин ОСОБА_11 , завдавши фізичного болю та заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді множинних (дві) проникаючі колото-різані рани грудної, клітки, що проникають в черевну порожнину з пошкодженням селезінки. Внутрішньо черевна кровотеча, наружна кровотеча, зачер евинна гематома великих розмірів, шо вскрилася в черевну порожнину. Після чого, ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

01.11.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 02.11.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки в суді першої інстанції знайшли своє підтвердження обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України, а також підтвердження того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Що стосується питання визначення розміру застави, з яким не погоджується сторона обвинувачення, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Посилання прокурора, на те що слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставно визначено розмір застави є неспроможними, оскільки прокурор в апеляційній скарзі посилається лише на наявність ризиків, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та зазначає, що визначаючи розмір застави слідчий суддя належним чином не мотивував своє рішення щодо розміру застави. Разом з тим, будь яких законних підстав, відповідно до яких слідчий суддя мав право не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід у цьому кримінальному проваджені, в апеляційній скарзі прокурором не наведено. Як і не надано будь яких доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги прокурора.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2024 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді