Дата документу 07.10.2024
Справа № 334/6168/24
Провадження № 1-кп/334/618/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0005691 від 16.09.2016 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , якому інкримінується вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2016 року, приблизно о 09-00 год., ОСОБА_5 , маючи ознаки психічного розладу у вигляді гебефреної (гепоїдної) шизофренії, будучи позбавлений здатності усвідомлювати фактичний характер суспільної небезпеки своїх дій та керувати ними, знаходячись біля провулка Явірний у місті Запоріжжі, шляхом обману, а саме розповівши вигадану історію про крадіжку мобільного телефону у його брата, попрохав у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон «НТС Desire С», у корпусі чорного кольору, начебто для перевірки наявності знайомих номерів у телефонній книзі, після отримання даного мобільного телефону поклав його до своєї кишені брюк. Після цього ОСОБА_5 розповів вигадану історію, що у крадія телефону в руках був срібний ланцюжок з хрестиком, які схожі на ті, що були на шиї ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та попросив у останнього зняти ланцюжок з хрестиком і передати йому, пообіцявши ОСОБА_6 , що поверне речі через декілька хвилин після того, як покаже братові. Заволодівши таким чином мобільним телефоном «НТС Desire С», ланцюжком з НОМЕР_1 , знаходячись на території інтернату №4 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 зник у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном «НТС Desire С», у корпусі чорного кольору вартістю 2000 гривень, та срібним ланцюжком вагою 20 грамів загальною вартістю 622 гривні 50 копійок, на якому був срібний хрестик вагою 5 грамів, загальною вартістю 62 гривні 25 копійок, які належать ОСОБА_6 , в результаті чого завдав матеріальний збиток останньому на загальну суму 2684 гривні 70 копійок

Крім того, 04.10.2016 приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи ознаки психічного розладу у вигляді гебефреної (гепоїдної) шизофренії, будучи позбавлений здатності усвідомлювати фактичний характер суспільної небезпеки своїх дій та керувати ними, діючи повторно, знаходячись біля провулка Явірний, у місті Запоріжжі, шляхом обману, а саме розповівши вигадану історію про крадіжку мобільного телефону у його сестри, попрохав у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його мобільний телефон «Lenovo А 6000», у корпусі чорного кольору, начебто для перевірки наявності знайомих номерів у телефонній книзі. Знаходячись неподалік території інтернату №4 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 після отримання даного мобільного телефону поклав його до кишені своїх брюк, пообіцявши ОСОБА_7 через декілька хвилин повернутися, після чого зник у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном «Lenovo А 6000» в корпусі чорного кольору вартістю 2500 гривень, який належить ОСОБА_8 , в результаті чого завдав матеріальний збиток останньому на вказану суму.

ОСОБА_5 , маючи ознаки психічного розладу у вигляді гебефреної (гепоїдної) шизофренії, будучи позбавлений здатності усвідомлювати фактичний характер суспільної небезпеки своїх дій та керувати ними, вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні сторона обвинувачення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підтримала, просила його задовольнити, надала на дослідження докази, що підтверджують час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння особою, наявність у останнього психічної хвороби, розладу психічної діяльності на час вчинення суспільно небезпечного діяння, стан його здоров`я на теперішній час.

ОСОБА_5 , як особа відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та перебуває у Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2024 року, у судовому засіданні пояснив, що за давністю часу та стану здоров`я не пам`ятає деталі тих подій.

Захисник не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 на час вчинення суспільно небезпечних діянь не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру. На теперішній час він також потребує застосування примусових заходів медичного характеру, які до нього застосовані у вигляді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2024 року.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України, підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.09.2016 від ОСОБА_9 за фактом заволодіння шахрайським шляхом мобільним телефоном «НТС Desire С», срібним ланцюжком з хрестиком,

- довідкою щодо вартості мобільного телефону «НТС Desire С»,

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.10.2016 за участю малолітнього ОСОБА_6 , який за рисами обличчя, формою носа впізнав на фото №1 (згідно довідки ОСОБА_5 ) хлопця, який заволодів його мобільним телефоном і срібним ланцюжком з хрестиком,

- протоколом огляду від 21.10.2016 з фото таблицею до нього, згідно з яким було оглянуто вилучений у ломбарді мобільний телефон «НТС Desire С» і ланцюжок, постановою слідчого від 21.10.2016 про визнання мобільного телефону і ланцюжка речовими доказами, розпискою ОСОБА_9 від 21.10.2016 про отримання речових доказів на зберігання,

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.10.2016 від ОСОБА_8 за фактом заволодіння шахрайським шляхом мобільним телефоном «Lenovo А 6000»,

- протоколом огляду від 21.10.2016 з фото таблицею до нього, згідно з яким було оглянуто вилучений в ломбарді мобільний телефон «Lenovo А 6000», постановою слідчого від 21.10.2016 про визнання мобільного телефону речовим доказом, розпискою ОСОБА_8 від 21.10.2016 про отримання речових доказів на зберігання,

- фотознімком ОСОБА_5 в момент заволодіння мобільним телефоном «Lenovo А 6000», здійсненим з мобільного телефону свідка ОСОБА_10 ,

- довідкою щодо вартості мобільного телефону «Lenovo А 6000»,

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.10.2016 за участю малолітнього ОСОБА_7 , який за загальними рисами, формою обличчя, впізнав на фото №1 (згідно довідки ОСОБА_5 ) хлопця, який заволодів його мобільним телефоном,

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.10.2016 за участю малолітнього ОСОБА_10 , який за загальними рисами обличчя впізнав на фото №1 (згідно довідки ОСОБА_5 ) хлопця, який заволодів мобільним телефоном його товариша і однокласника ОСОБА_11 .

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №598 від 23.11.2016, ОСОБА_5 виявляв та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді гебефреної (гепоїдної) шизофренії. ОСОБА_5 з урахуванням індивідуально-психологічного стану особливості не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в досліджуваній ситуації. За своїм психічним станом у цей час він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну установу зі звичайним наглядом.

Щодо стану здоров`я ОСОБА_5 встановлено, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта №428 від 18.12.2023, ОСОБА_5 виявляв та виявляє у теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді гебефренної шизофренії, безперервний перебіг, змішаний дефект особистості (емоційно-вольовий, параноїдний).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2024 застосовано до ОСОБА_5 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом, а саме, до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно із ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно зі ст.93 КК України, ч.2 ст.513 КПК України, до осіб, які вчинили суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність у стані неосудності.

Підставами застосування судом примусових заходів медичного характеру є: наявність суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України; доведеність вчинення цього діяння даною особою; встановлення того факту, що особа в момент вчинення суспільно небезпечного діяння була в стані неосудності чи захворіла після цього на психічну хворобу, яка виключає застосування кримінального покарання; визнання цієї особи небезпечною для суспільства в силу її хворобливого стану і характеру вчиненого нею діяння.

Суд приходить до висновку, що кожен доказ, як окремо так і в їх взаємозв`язку доводять поза розумним сумнівом, що мали місце суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч.2 ст. 190 КК України, що ці суспільно небезпечні діяння вчинені ОСОБА_5 в стані неосудності, і що він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно з п.п. 3, 9 Порядку застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричних закладах до осіб, які хворі на психічні розлади і вчинили суспільно небезпечні діяння, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 397 від 08.10.2001 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.03.2002 за № 215/6503, вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Примусові заходи медичного характеру здійснюються у психіатричних закладах з відповідними умовами нагляду за наявності рішення суду й акта судово-психіатричної експертизи з відповідними висновками про характер та тяжкість психічного захворювання в особи, ступінь її суспільної небезпечності для себе або інших осіб за характером її захворювання і медичних підстав для застосування відповідного примусового заходу медичного характеру.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, який виключає можливість застосування до нього покарання, з урахуванням характеру і тяжкості захворювання ОСОБА_5 , ступеня небезпечності для себе або інших осіб, і того, що наразі до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи із звичайним наглядом і він перебуває в Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», суд доходить висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 92-94 КК України за вчинення ним суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи із звичайним наглядом.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 372, 508, 503, 511, 512, 513 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0005691 від 16.09.2016 відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Речові докази, передані на відповідальне зберігання потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , залишити останнім за належністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного характеру подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1