Справа №478/618/19 пров. №1-кп/478/12/2024
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконфепенції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Казанка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

В с т а н о в и в:

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Під час судового розгляду, після дослідження доказів, що надані стороною обвинувачення, захисниками обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими докази в порядку ст. 89 КПК України.

Так, стороною захисту зазначено, що не зважаючи на приписи перендбачені КПК України та «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», начальник другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 без передбачених процесуальних повноважень в кримінальному провадження №0000060 від 12.01.2017 року, доручив 29.03.2017 року проведення досудового розслідування слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Посилаючись на те, що відповідне процесуальне рішення керівника прокуратури Дніпропетровської області про визначення групи слідчих в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000060 від 12.01.2017 року за ч.1 ст.358 КК України, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам не приймалась, стороні захисту не відкривалась та в матеріалах кримінального провадження відсутня, просили суд визнати очевидно недопустимим доказами у кримінальному провадженні №0000060 від 12.01.2017 року за ч.1 ст.358 КК України, процесуальні рішення слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , та отриманні за їх розглядом процесуальні рішення, а саме: повідомлення про початок досудового розслідування від 29.03.2017 року (а.к.п.28 т.3); протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 24.04.2017 року (а.к.п.29-32 т.3); протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 24.04.2017 року (а.к.п.233-36 т.3); клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 21.04.2017 року (а.к.п.48-51 т.3); ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2017 року (а.к.п.52-53 т.3); клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 28.05.2017 року (а.к.п.54-57 т.3); відсутній погоджувальний підпис процесуального керівника у провадженні ОСОБА_13 ; ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2017 року (а.к.п.58-59 т.3); протокол тимчасового доступу до речей та документів від 07.06.2017 року (а.к.п.60-61 т.3); опис документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 07.06.2017 року (а.к.п.63 т.3); постанову про призначення почеркознавчої експертизи від 11.06.2017 року (а.к.п.66-68 т.3); висновок експерта судової технічної експертизи документів від 05.06.2017 року №30/2.3/1577 з додатками (а.к.п.71-98 т.3); постанову про призначення почеркознавчої експертизи від 11.06.2017 року (а.к.п.99-101 т.3); висновок експерта від 29.06.2017 року №30/1.1/1578 (а.к.п.104-109 т.3).

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали клопотання, просили задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про проведення судового засідання в його відсутності.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого заперечувала, просила відмовити в його задоволенні.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Слід зазначити, що доказами у кримінальному провадженні, згідно зі ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Застосоване законодавцем при наданні визначення поняття «докази» формулювання «фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку» та положення ч. 3 ст. 17 КПК про те, що обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, свідчать, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення такого питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Постановлення ухвали без надання оцінки доказів в їх сукупності буде суперечити загальним засадам кримінального судочинства.

Суд вважає, що питання допустимості або недопустимості вказаних обвинуваченим доказів недоцільно з`ясовувати та перевіряти на цій стадії судового процесу, до завершення повного дослідження доказів у кримінальному провадженні, а необхідно дати їм належну оцінку разом з усіма наявними доказами в їх сукупності та взаємозв`язку після завершення судового розгляду у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що питання про допустимість або недопустимість заявлених у клопотанні доказів, а саме: висновку експерта судової технічної експертизи документів від 05.06.2017 року №30/2.3/1577 з додатками (а.к.п.71-98 т.3); висновку експерта від 29.06.2017 року №30/1.1/1578 (а.к.п.104-109 т.3) протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 24.04.2017 року (а.к.п.29-32 т.3); протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 24.04.2017 року (а.к.п.233-36 т.3) - може бути вирішене під час ухвалення судом остаточного рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.

Клопотання сторони захисту щодо визнання очевидно недопустимими повідомлення про початок досудового розслідування від 29.03.2017 року (а.к.п.28 т.3); клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 21.04.2017 року (а.к.п.48-51 т.3); ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2017 року (а.к.п.52-53 т.3); клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 28.05.2017 року (а.к.п.54-57 т.3); опис документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 07.06.2017 року (а.к.п.63 т.3); постанову про призначення почеркознавчої експертизи від 11.06.2017 року (а.к.п.66-68 т.3); постанову про призначення почеркознавчої експертизи від 11.06.2017 року (а.к.п.99-101 т.3), не підлягає задоволенню, оскільки самі по собі процесуальні рішення, такі як постанови і доручення, ухвалені під час досудового розслідування, судові рішення, а також змагальні документи (клопотання, заяви, скарги тощо) не можуть оцінюватися з погляду допустимості, оскільки не є доказами у значенні статті 84 КПК.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 85-89, 94, 371-372 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими, - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1статті 392 КПК України

Суддя ОСОБА_1