Справа № 190/2120/24
Провадження №1-в/190/294/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2020 року та вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.10.2020 року у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_4 та представник ПВК 122 в судове засідання не явились, кожен окремо подали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь - якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2018 рік становило 1762 грн., станом на 2019 рік становило 1921 грн.,

Судом встановлено, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 21.02.2019 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_4 - 09.09.2020 року вчинив кримінальне равопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1150 грн.

Згідно копії вироку Веселівського районного суду Запорізької області від 21.02.2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 17.05.2018 року та остаточно призначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_4 - 27.11.2018 року вчинив кримінальне равопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2746,67 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Отже ОСОБА_4 , згідно вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2020 року завдав матеріальної шкоди потерпілому на суму, що менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки. Однак, кваліфікуючою ознакою вчиненого злочину є незаконне проникнення до житла.

Згідно із абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати не потрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 «Порушення недоторканності житла» КК.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2020 року слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Зокрема, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2020 року за ч. 1 ст.162 КК України призначити покарання 2 роки обмеження волі.

При цьому підстави звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 21.02.2019 року відсутні, адже вартість майна, за викрадення якого він засуджений вказаним вироком, більше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити частково.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2020 року та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.1 ст.162 КК України із призначенням покарання 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 21.02.2019 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині клопотання відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1