КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6609/24
Провадження № 1-кп/552/982/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судову засіданні в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000670 від 03.07.2024 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Юрки, Козельщинського району Полтавської області, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що раніше вчинив суспільно небезпечне діяння:

07.09.2023 року Козельщинським районним судом Полтавської області у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, щодо ОСОБА_5 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді лікування у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом,

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 394 КК України,

встановив:

До Київського районного суду м. Полтави 26.09.2024 надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000670 від 03.07.2024, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 394 КК України, та внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшла до провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 01.10.2024 призначено судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено наступне.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 07.09.2023 щодо ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді лікування у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Перебуваючи на законних підставах у приміщенні палати відділення № 14 зі звичайним наглядом КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» за адресою: м. Полтава, вул. Медична, 1, у ОСОБА_5 03.07.2024 року виник злочинний умисел здійснити втечу за межі спеціалізованого лікувального закладу.

Так, 03.07.2024 року, близько 10:17 години з метою реалізації злочинного умислу, діючи з прямим умислом, маючи намір втекти із спеціалізованого лікувального закладу, без належного дозволу та за відсутності законних підстав, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю належного нагляду з боку медичного персоналу під час ранкової прогулянки, зайшовши за павільйон, який розташований на території прогулянкового двору відділення № 14 зі звичайним наглядом КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» за адресою: м. Полтава, вул. Медична, 1, переліз через металевий паркан, після чого зник у кущах, розташованих за ним, тим самим залишив територію відділення № 14, після чого самовільно залишив територію психіатричного закладу, чим здійснив втечу із спеціалізованого лікувального закладу.

Таким чином, мало місце суспільно небезпечне діяння, яке виразилось у втечі зі спеціалізованого лікувального закладу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 394 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Захисник особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, погодилась із тим, що ОСОБА_5 вчинене кримінальне правопорушення за вказаних у клопотанні обставин, проти застосування заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, не заперечувала.

ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та застосування до нього примусових заходів медичного характеру, підтвердив факт вчинення суспільно-небезпечного діяння. Поряд із цим, ОСОБА_5 відмовився від дачі показань.

Суд, заслухавши думку сторін судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані докази, встановив, що окрім підтвердження ОСОБА_5 факту вчинення суспільно-небезпечного діяння та не зважаючи на відмову від дачі показів, факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого статті 394 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 0000670 від 03.07.2024, за фактом втечі ОСОБА_5 зі спеціалізованого лікувального закладу КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України;

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.07.2024;

- протоколом огляду місця події від 03.07.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення та територію лікувального закладу з якого відбулася втеча ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду відеозапису камери спостереження КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 09.07.2024 на якому ОСОБА_5 рухається у напрямку від закладу до вул. Клінкерної у місті Полтава;

- протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 , під час якого підозрюваний детально показав, як саме вчиняв кримінальне правопорушення та яким чином залишив територію лікувального закладу, місце де переховувався у рослинності та подолав перешкоду у виді паркану;

-актом про застосування службового собаки, за яким визначено напрямок втечі ОСОБА_5 з території лікувального закладу;

- листом КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» про те, що ОСОБА_5 не надавався дозвіл залишати територію спеціалізованого лікувального закладу;

- копією довідки про службове розслідування обставин втечі 03.07.2024 пацієнта ОСОБА_5 , до якого застосовані примусові заходи медичного характеру у виді лікування зі звичайним наглядом. За результатами такого розслідування встановлено, що ОСОБА_5 03.07.2024 о 10 год 17 хв, під час виходу на прогулянку раптово побіг і переліз через паркан, та зник у невідомому напрямку. Заходи персоналу з повернення пацієнта у відділення результатів не дали. Про втечу негайно повідомлені правоохоронні органи. Проведеними оперативно-розшуковими заходами місцезнаходження ОСОБА_5 встановлено та 08.07.2024 останній доставлений до лікувального закладу працівниками поліції.

За висновком комісії дії медичного персоналу, зокрема медично брата ОСОБА_7 , були помилковими, адже під час прогулянки він втратив візуальний контакт із пацієнтом, тим самим допустив несвоєчасність заходів з повернення ОСОБА_5 до відділеня.

У порушення п.п. 33, 37 наказу МОЗ № 992 від 31.08.20217 «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги», згідно якого пацієнти, до яких застосовано ПЗМХ у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим та звичайним наглядом, можуть залишати СЗНПД після отримання відповідного дозволу. Для отримання дозволу на вихід за межі СЗНПД пацієнт звертається із заявою до керівника закладу з надання психіатричної допомоги, в якій зазначається підстава для надання пацієнту права залишити СЗНПД (робота, відвідування публічного богослужіння, релігійного обряду і церемонії, відвідування спортивних заходів). Дозвіл на залишення території СЗНПД надається керівником СЗНПД з урахуванням психічного стану пацієнта та дотримання ним спеціальної індивідуальної програми медичної, соціальної та психологічної реабілітації, про що видається відповідний наказ. Відмова керівника закладу з надання психіатричної допомоги надати пацієнту дозвіл вийти за межі СЗНПД має бути обґрунтована,

Факт виходу пацієнта за територію закладу з надання психіатричної допомоги фіксується в журналі обліку пацієнтів, яким надано дозвіл вийти за межі СЗНПД, форму якого наведено у додатку 3 до цих Правил. ОСОБА_5 такий дозвіл не отримувався, а отже останній не мав законних підстав залишати територію КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради»;

- розпискою в.о. головного лікаря КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» про доставлення працівниками поліції 08.07.2024 ОСОБА_5 до відділення 14 лікувального закладу з метою подальшого лікування;

- орієнтуванням Полтавського РУП № 1 щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 , який 03.07.2024 здійснив втечу з медичного закладу примусового лікування;

- копією ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 07.09.2023 відповідно до якої щодо ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді лікування у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом;

- копією ухвали Київського районного суду м. Полтави від 21.03.2024 у справі №533/814/23, якою продовжено відносно ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді лікування в закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом;

- постановою про зміну порядку досудового розслідування.

Водночас, прокурор у засіданні 14.10.2024 відмовилась від допиту свідків. Така відмова підтримана ОСОБА_5 , його захисником адвокатом ОСОБА_6 . Враховуючи, що жодна зі сторін кримінального провадження не наполягала на допиті свідків, таку відмову прийнято судом.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 496 від 11.09.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, а саме шизофренії, параноїдної форми, яка позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння підекспертний також виявляв ознаки зазначеного вище хронічного психічного захворювання, яке позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_5 на даний час за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру, пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

Таким чином, суд, обмеживши дослідження фактичних обставин справи, дослідженням письмових доказів (документів), висновків експертів, документів, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються долі речових доказів, дійшов висновку, що ОСОБА_5 , у стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке виразилось у втечі зі спеціалізованого лікувального закладу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 394 КК України.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру (частина 2 статті 513 КПК України).

Частиною 1 статті 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати, призначаючи певний вид примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому, ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Відповідно до частини 3 статті 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з принципами № 15, 16 «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації. Будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (b) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 496 від 11.09.2024, ОСОБА_5 , на даний час на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, а саме шизофренії, параноїдної форми, яка позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру, пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

ОСОБА_5 з 08.05.2023 вперше госпіталізований до КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР», висновки судово-психіатричного експерта викладені в акті № 496 від 11.09.2024 жодним учасником провадження не поставлені під сумнів, у суду також відсутні підстави вважати їх помилковими.

Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 394 КК України, яке згідно ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів, зважаючи на висновок № 496 від 11.09.2024 судово-психіатричного експерта про те, що ОСОБА_5 за своїм психічним станом і характером вчиненого ним суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру пов`язаних з госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги, ступінь небезпечності психічного хворого для себе або інших осіб, відсутності даних про його видужання від психічної хвороби або про зміни у стані його здоров`я після вчинення діяння, до ОСОБА_5 , згідно вимог ст.ст. 512, 513 КПК України та ст.ст. 93, 94 КК України, слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитися відповідно до статті 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 93 і 94 КК України, статтями 376, 512-513 КПК України,

ухвалив:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000670 від 03.07.2024, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 394 КК України, задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази, а саме:

-диск з відеозаписом з камер відеоспостереження КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» за 03.07.2024, - зберігати в матеріалах цього провадження.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід до набрання ухвалою законної сили не застосовувати.

Відповідно до статті 532 КПК України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному статтею 376 КПК України та надіслати до КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».

Суддя ОСОБА_1