ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/3835/24

Провадження 1-кп/621/294/24

06 грудня 2024 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_4 (не з`явилася),

законний представник потерпілого ОСОБА_5 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_6 (представник Служби у справах дітей)

обвинувачена ОСОБА_7 ,

захисник - адвокат ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Зміїв Харківської області справу №621/3835/24 (провадження ЄРДР ЄРДР №0000156 від 04.10.2024) за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Іванівка Барвінківського району Харківської області, громадянки України, заміжня, освіта професійно-технічна, непрацюючої, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судима,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2024, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вживала спиртні напої, після чого, на побутовому грунті, вчинила сварку зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої, діючи умисно, протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень доньці, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, схопила останню правою рукою за ліве плече, лівою рукою пошкрябала спину дитині, чим спричинила ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/239-Зм/24 від 08 жовтня 2024 року, садна в ділянці правої половини грудної клітки по задній поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, (згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, тобто як кримінальне проступок, передбачений частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

В судове засідання з`явилися прокурор, законний представник потерпілої, представник Служби в справах дітей, обвинувачена та її захисник.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду не надавала.

Відповідно до статті 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Заслухавши думку учасників справи, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження без участі потерпілої, та враховуючи належне повідомлення про дату, час і місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності потерпілої ОСОБА_12 .

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_13 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю та підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснила, що 03.10.2024, близько 20 години 00 хвилин, вона знаходилася за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де вживала спиртні напої, після вживання яких вирішила перевірити домашнє завдання у доньки, яка його не виконувала, тому вчинила сварку і схопила доньку рукою за ліве плече та пошкрябала їй спину, внаслідок чого на тілі дитини залишилися подряпини. У вчиненому щиро розкаюється та більше не допустить протиправної поведінки. На даний час в родині все добре, дитина її вибачила.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_13 , суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення (проступку), пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_13 в судовому засіданні визнала свою вину в повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 статті 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги показання, надані суду обвинуваченою, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_13 діяння повністю доведено і правильно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 статті 125 Кримінального кодексу України, як спричинення легких тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання, згідно положень статті 65 Кримінального кодексу України, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Правопорушення, передбачене ч.1 статті 125 Кримінального кодексу України, яке інкриміноване обвинуваченій, відповідно до ч.2 статті 12 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком

Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_13 , суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до положень статті 67 Кримінального кодексу України, суд визнає:

п.6) вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини,

п.6-1) вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах;

п.13) вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, освіта професійно-технічна, непрацююча, за останнім місцем роботи характеризується позитивно, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судима.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження для винних осіб передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

За змістом ч.1, ч.2 статті 53, штраф це грошове стягнення що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченої, обставини справи, суд вважає за доцільне і достатнє призначити обвинуваченій ОСОБА_7 найменш обтяжливе покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченої, слугуватиме попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, обмежувальні заходи, передбачені статтею 91-1 розділу ХІІІ Кримінального кодексу України до осіб, які вчинили домашнє насильство, судом до обвинуваченої не застосовуються, оскільки приписи вказаної правової норми регулюють захист інтересів потерпілого від злочину, тоді як ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відсутня.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 статті 349 КПК України

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 06.12.2024

Суддя ОСОБА_1