Справа № 158/2432/24
Провадження № 1-кс/0158/992/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянув клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000815 від 28.07.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Ківерцівського районного суду Волинської області звернулася слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000815 від 28.07.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, з клопотанням про накладення арешту на майно, мотивуючи клопотання тим, що 27.07.2024 близько 20:30 год. на автодорозі Р-14, сполученням Луцьк-Маневичі, поблизу міста Ківерці працівниками поліції було зупинено автомобіль марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , котрий за рішенням суду позбавлений права керування транспортними засобами.

Під час проведення огляду місця події 27.07.2024 на автодорозі Р-14, сполученням Луцьк-Маневичі, поблизу міста Ківерці працівниками поліції було виявлено та вилучено автомобіль марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Транспортний засіб поміщено на територію спеціального майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_2 . Також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключ до транспортного засобу, котрі поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1188655.

Вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000815 від 28.07.2024 за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судове засідання власник/користувач майна не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі.

В судове засідання слідчий не з`явилася, попередньо подала заяву про слухання клопотання у її відсутності, а тому слідчий суддя приходить до висновку про розгляд клопотання на підставі наявних у ньому матеріалів із кримінального провадження. Відповідно до положень, передбачених ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали клопотання, встановив, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000815 від 28.07.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як убачається з матеріалів клопотання, автомобіль марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, на який слідчий просить накласти арешт, не належить ОСОБА_5 .. Фактичним власником транспортного засобу є ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 наявного в матеріалах клопотання.

Крім того, як убачається із матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушенням, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Водночас, диспозиція ч. 1 ст. 382 КК України передбачає відповідальність за невиконання судового рішення, тобто умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

За таких обставин, на переконання слідчого судді, в даному випадку органом досудового розслідування не було доведено того, що автомобіль, яким керував ОСОБА_5 , на який слідчий просив накласти арешт, відповідає встановленим законом критеріям речового доказу та на ньому залишилися сліди злочину в зазначеному кримінальному провадженні, зокрема, може бути використана для доведення будь-яких фактів чи обставин з приводу умисного невиконання судового рішення.

Отже, органом досудового розслідування не доведено того, що вказаний в клопотанні автомобіль містить ознаки речових доказів за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України (невиконання судового рішення) та, як наслідок, не доведено необхідності накладення арешту на транспортний засіб, належний на праві приватної власності ОСОБА_6 , тобто взагалі особі, яка не керувала автомобілем.

Також у рамках кримінального провадження цивільний позов не заявлений, а санкція ч. 1 ст. 382 КК України не передбачає конфіскацію або спеціальну конфіскацію.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу

Відповідно ж до частини першої ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в т.ч. предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, визнання органами досудового розслідування майна, на яке просить слідчий накласти арешт, речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Слідчий суддя вважає, що ініціатором клопотання не було доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в т.ч. що воно було об`єктом кримінально протиправних дій, чи було набуто кримінально протиправним шляхом або отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, на переконання слідчого судді, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000815 від 28.07.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1