У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №564/279/24

Провадження №1-в/348/59/24

19 вересня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представників органу пробації ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна матеріали за поданням провідного інспектора Надвірнянського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про звільнення від виконання покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з вищою освітою, не одруженого, засудженого 07 лютого 2024 року вирокомКостопільського районного суду Рівненської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України, -

встановив:

Провідний інспектор Надвірнянського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області звернулась до суду з поданням про звільнення від виконання покарання стосовно засудженого ОСОБА_5 .

В поданні ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Представники Надвірнянського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні, підтримали подання, просили його задовольнити. Представник ОСОБА_3 зазначила, що засуджений ОСОБА_5 підпадає під дію закону, яким усунена караність діяння, за яке він засуджений.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання органу пробації підтримав, просив звільнити його від призначеного покарання, зазначив, що зробив для себе висновки та обіцяв в подальшому подібного не скоювати.

Прокурор в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд подання у його відсутності, подання підтримав та просив його задовольнити.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду,дослідивши подання та матеріали особової справи на засудженого, приходить до висновку про те, що подання обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини Кримінального кодексу; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років на підставі ст. 79 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вирокуКостопільського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2024 року, в справі № 564/279/24, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набрав законної сили 11.03.2024 року.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу України для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 1342 грн. (2684 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 х2=2684 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вирокуКостопільського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2024 року, в справі № 564/279/24, ОСОБА_5 13 грудня 2023 року викрав грошові кошти у сумі 1500 гривень, що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн).

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.9, 369-371, 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

Подання провідного інспектора Надвірнянського районного відділу Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про звільнення від покарання - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання згідно вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2024 року, в справі № 564/279/24, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 20.09.2024 о 13-00 год.

Суддя ОСОБА_1