Провадження №11-кп/801/858/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

представника служби у справах дітей ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

законного представника обвинуваченого ОСОБА_10

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2024, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_9 від 20.05.2024 року у кримінальному провадженні № 0001709, -

встановив:

21.05.2024 року до суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 259 КК України. Разом із обвинувальним актом до суду було направлено угоду про визнання винуватості, яка була укладена 20.05.2024 між прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_9 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_7 та психолога ОСОБА_13 , сторони угоди дійшли згоди про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 259 КК України у вигляді 60 годин громадських робіт.

Ухвалою суду відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 20.05.2024 між прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_9 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_7 та психолога ОСОБА_13 . Повернуто прокурору кримінальне провадження за № 0001709 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 259 КК України для продовження досудового розслідування в порядку.

Суд, перевіривши угоду від 20 травня 2024 на відповідність вимогам закону (а саме КПК України та КК України), наявність підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, прийшов до висновку, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства, а також положенням чинного законодавства.

Ухвала суду мотивована тим, що угода про визнання винуватості була укладена 20.05.2024 року і в той же день було затверджено обвинувальний акт, що означає, що угоди було досягнуто під час досудового розслідування. В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 не подавала будь-яких письмових або усних клопотань.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду Вінницького суду Вінницької області від 12.06.2024 скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що потягло неправильне застосування вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

При цьому прокурор зазначає, що судом першої інстанції відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості у зв`язку з тим, що узгоджене в угоді сторонами покарання на думку суду, є занадто м`яким, не відповідає тяжкості вчинених злочинів та інтересам суспільства. Своє рішення суд мотивує тим, що вчинений неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_9 злочин є умисним, об`єктом злочинного посягання є громадська безпека, а наслідком скоєного кримінального правопорушення стало порушення спокою громадян та зупинення роботи торгових центрів, що призвело до матеріальних збитків та витрат бюджетних коштів.

Так, санкцією ч. 1 ст. 259 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від двох до шести років, тому при узгодженні міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 були враховані п. 42 Заключних зауважень Комітету ООН з прав дитини щодо об`єднаних п`ятого та шостого періодичних звітів України від 13.09.2022 на Україну покладено обов`язок привести свою систему правосуддя щодо дітей у повну відповідність з Конвенцією ООН про права дитини та іншими актуальними стандартами, у тому числі Керівними принципами Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей.

Також, зобов`язано сприяти застосуванню до дітей, обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, несудових заходів і, де це можливо, призначенню покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, таких як пробація або громадські роботи.

Враховуючи викладене, вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про невідповідність узгодженої сторонами в угоді міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 в наслідок його м`якості, тяжкості вчинених злочинів та інтересам суспільства, належним чином не врахував рекомендацій Комітету ООН з прав дитини щодо призначення покарання неповнолітнім обвинуваченим, та те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, повністю визнав свою винуватість та щиро розкаявся у зазначеному діянні, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив дане кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення та, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав у ній наведених, думку обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди, та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Згідно ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

В такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Аналогічні положення кореспондуються із п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», згідно з яким якщо угоди (незалежно від її виду) досягнуто під час досудового розслідування, після виконання процесуальних дій, передбачених ст.ст.290, 291 КПК, складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт разом із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції не вірно прийняв рішення про повернення прокурору угоди про визнання винуватості, оскільки відповідно до п.18 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за настілками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову в затвердженні угоди та подальшого повернення матеріалів провадження прокурору для продовження досудового розслідування,не враховано, що угода про визнання винуватості, між прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_9 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_7 та психолога ОСОБА_13 , в даному випадку була укладена після закінчення досудового розслідування, відтак всі необхідні слідчі процесуальні дії органом досудового розслідування були проведені, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено складанням обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, тому необхідності та підстав повернення матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування в даному випадку не було.

При цьому, у ході судового провадження, питання щодо можливості призначення судового розгляду обвинувального акта в загальному порядку у відповідності до положень п. 5 ч. 1 ст. 314 КПК України судом першої інстанції при таких обставинах не вирішувалось, судом також не з`ясовувалась в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, а тільки щодо укладення угоди.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_11 , - задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2024, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_9 від 20.05.2024 року у кримінальному провадженні № 0001709, - скасувати.

Призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4