справа № 361/1513/20
провадження № 1-кп/361/194/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003599 від 27.12.2019, який надійшов з Броварської місцевої прокуратури Київської області по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с Камянка Олевського району Житомирської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , освіта вища, розлученої, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про закриття цього кримінального провадження згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав втрати чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння, так як 09.08.2024 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 заявлене клопотання прокурора підтримали, не заперечують щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, при цьому обвинувачена повідомила суду, що наслідки закриття кримінального провадження їй роз`яснені та зрозумілі.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Так, 09.08.2024 набрав законної сили Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів. Зокрема цим законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналізуючи наведені положення законів слід дійти висновку, що відбулась втрата чинності закону, шляхом прийняття нового закону і відповідно визначення нових меж між адміністративним правопорушенням (дрібної крадіжки) та кримінальним правопорушенням (крадіжки). Бо наразі не є кримінально карним діянням - викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ураховуючи положення ст. 5 КК України.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 01.01.2019 складав 1921,00 грн., а отже, сума соціальної пільги у 2019 році становила 960,50 грн. (1921 грн : 50% = 960,50 грн.).

Це вказує, що для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального (не розмір штрафу як покарання) неоподатковуваний мінімум у 2019 року становить 1921,00 грн., відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2019 складає 1921,00 грн.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно з частинами 1, 3 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, згідно обвинувального акту дані кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинила 25.12.2019 (за епізодом викрадення товарів із магазину «Сільпо» на суму 1141,80 грн.) та 26.12.2019 (за епізодом викрадення товарів із магазину «Сільпо» на суму 1572,61 грн.), відповідно діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому в особі ТОВ «Сільпо-Фуд» в розмірі 1141,80 грн. (за епізодом від 25.12.2019) та у розмірі 1572,61 грн. (за епізодом від 26.12.2019), отже ці суми були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2019 році - 1921,00 грн., тому дії останньої не можуть кваліфікуватись за ст. 185 КК України, що виключає подальше притягнення її до кримінальної відповідальності.

Отже, враховуючи, що вартість викраденого майна по кожному з вказаних епізодів є меншою 2 неоподатковуваних мінімумів, який за нормами кримінального законодавства для кваліфікації злочинів встановлюється виходячи з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги, обвинувачена ОСОБА_4 підпадає під дію Закону України № 3886-IX, яким фактично декриміналізовано її кримінальну відповідальність.

З цих підстав, ураховуючи положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення в порядку, передбаченому п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, бо вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

А отже, ураховуючи наявність згоди обвинуваченої, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження № 0003599 від 27.12.2019на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку втратою чинності Законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

При цьому закриття кримінального провадження з цієї підстави не позбавляє потерпілого можливості звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні цивільний позов не пред`являвся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, судові витрати в провадженнях відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує в порядку, який визначено ст. 100 КПК України.

Слід урахувати, що закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за своїм змістом не є підставами, які реабілітують особу, а отже і відсутні підстави для роз`яснення обвинуваченій положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Керуючись статтями 5, 7-9, 100, 284, 350, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження № 0003599 від 27.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав втрати чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Речові докази:

- диски «DVD-R» та «СD-R» з відеозаписами подій в магазину «Сільпо», які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- ікра горбуші масою 200 гр., свіжа риба форель масою 606 гр., які повернуто на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_6 залишити власнику за належністю.

Ухвала може бути оскарженою до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1