Провадження № 1-кс/344/7652/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0000111 від 31.07.2024 року, за ч. 1 ст. 109 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 23.10.2024 звернувся з вказаним клопотанням до слідчого судді, в обґрунтування якого посилається на те, що кримінальне провадження є надуманим, розпочато та проводиться з порушенням правил підслідності. Відносно Івано-Франківської обласної прокуратури порушено два кримінальні провадження, у таких розпочато досудове розслідування. Він обурений діями слідства Івано-Франківського СБУ. Обшук проводився із чисельними порушеннями, пошкодженням майна. 27.06.2024 його було викрадено, не повідомлено рідних про те, куди його забрали. Що стосується підозри, то така є повністю необґрунтованою, жодних зазначених дій він не вчиняв. Більше того, така не підтверджена жодними доказами. До підозри долучено скріншоти за невідомими посиланнями на сторінку під даними « ОСОБА_6 », і таку як його особисту - заперечує. У незаконній підозрі, сторона обвинувачення фактично зазначає про вчинені ним дії, тобто у доконаному розумінні, не розмежувавши чи мав намір скоїти чи вже скоїв такі дії. Більше того, дивним є факт, не зазначення місця вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Пробувши на посаді керівника ГС «Коло Старійшин України» ( обрано 23.05.2024), приступив до виконання обов`язків 12.06.2024, після реєстрації у Міністерстві юстиції, а уже 24.06.2024 у нього провели обшуки. Відтак, його обвинувачують у тому, що пробувши на вказаній посаді всього 12 днів, він хотів зробити державний переворот. Незаконні дії сторони обвинувачення є абсурдними, принижують його честь та гідність, так і його близьких; порушують право на свободу та особисту недоторканість. Також, просив врахувати, що він є людиною похилого віку, пенсіонером, до якого не може бути застосовано покарання у вигляді позбавлення волі. Він багато зробив для правотворчої діяльності, є журналістом; має сталі соціальні зв`язки (має дітей, внуків, дружину, яка також є пенсіонером, хворіє). Разом з тим, він працює; має незадовільний стан здоров`я, хронічні захворювання, що підтверджується медичною документацією, потребує належного лікування. Тому просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, оскільки немає наміру жодним чином переховуватися. Просив запросити осіб, які бажають взяти його на поруки. Особи, які готові взяти його на поруки надіслали листи Івано-Франківському міському суду та апеляційному під час попереднього розгляду клопотання продовження строку дії запобіжного заходу. Просив викликати свідків : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які підтвердять, що докази зазначені у підозрі є сфальсифікованими та не відповідають обставинам справи. Додатково звертає увагу на постійне посилання стороною обвинувачення на «воєнний стан» у межах розгляду даного клопотання, як виправдання такого, що є неприпустимим. Адже, за ст. 64 Конституції України не можуть бути обмежені права та свободи під час воєнного стану.

Захисник адвокат ОСОБА_17 , клопотання підозрюваного підтримав з підстав наведених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки обґрунтування клопотання не вбачається підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному, даних щодо погіршення стану його здоров`я немає. Питання щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу та клопотання про зміну запобіжного заходу вже розглядалось слідчим суддею 18.10.2024, з того часу нічого не змінилося і нових обставин для зміни запобіжного заходу підозрюваним не наведено.

Заслухавши захисників, підозрюваного, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає до задоволення виходячи з наступних встановлених обставин.

Слідчим відділом УСБУ в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 від 31.07.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, за підозрою ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2,3 ст. 109 КК України та за підозрою ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2,3 ст. 109 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Івано-Франківською обласною прокуратурою.

28.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, а саме у змові про вчинення дій з метою насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади.

Так, постановою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу нагляду за додержанням законів органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_20 від 31.07.2024 виділено із кримінального провадження №0000003 від 27.02.2022 в окреме провадження матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_21 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 109 , ч. 3 ст. 109 КК України, ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 109 КК України, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 109 КК України, та ОСОБА_19 за ч. 2 ст. 109, ч.3 ст. 109 КК України (№ 0000111).

Згідно з постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_22 від 26.09.2024, доручено здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2,3 ст. 109 КК України у кримінальному провадженню № 0000111 слідчому відділу УСБУ в Івано-Франківській області; постанову та матеріали кримінального провадження вирішено направити до Івано-Франківської обласної прокуратури для організації досудового розслідування. Разом з тим, з такої постанови вбачається, що постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури від 02.09.2024 підслідність кримінальних правопорушень у вказаному кримінальному провадженні було визначено за слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області. Однак, за зазначених обставин, розслідування вказаним органом виявилось неефективним. Відтак, подальше здійснення досудового розслідування доручено органу, що його розпочав слідчому відділу УСБУ в Івано-Франківській області.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.06.2024, до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід тримання під вартою без визначення застави, який 23.08.2024 продовжено до 21.10.204 включно, вказані ухвали залишені без змін судом апеляційної інстанції.

Ухвалою слідчого судді від 19.08.2024 клопотання прокурора задоволено - продовжено строк досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 25.12.2024.

Ухвалою слідчого судді від 18.10.2024 у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовлено. Клопотання слідчого задоволено та продовжено дію запобіжного заходу - тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 15 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

При постановленні вказаних ухвал слідчими суддями враховано обґрунтованість підозри, всі ризики, які наведені стороною обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч.4 ст. 201 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, а ст. 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Слідчий суддя вважає, що підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Як на основну підставу для зміни запобіжного заходу підозрюваному сторона захисту посилається на необґрунтованість підозри, погіршення стану здоров`я підозрюваного.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування, а відповідно і продовження запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Ймовірна причетність до розслідуваного злочину на даному етапі підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, які були також дослідженні слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу та при його продовженні 18.10.2024, судом апеляційної інстанції при перегляді ухвали слідчого судді, а саме : протоколом огляду речей та документів від 24.06.2024 мобільного телефону «Redmi Note 13» із двома зазначеними сім-картами, який було вилучено під час проведення обшуку за адресою : АДРЕСА_1 ; протоколами огляду та аналізу сторінок мережі Інтернет від 20.06.2024, від 24.06.2024, від 26.06.2024, а саме сторінки «Fecebook» за відображенням профілю із посиланням « ОСОБА_23 »; протоколом огляду речей та документів від 24.06.2024 мобільного телефону «Samsung» чорного кольору із зазначеними смі-картами, який вилученого 24.06.2024 під час проведення обшуку за адресою : АДРЕСА_2 ; протоколом огляду від 24.06.2024 інформації, котра збережена в персональному аканті « ОСОБА_23 » в СМ «Fecebook» за зазначеним посиланням, який авторизовано на ПЕОМ, що знаходиться по АДРЕСА_3 ; протоколом огляду від 26.06.2024- флеш-носія чорного кольору марки «goodram», об`ємом 16 ГБ, де зазначено про виявлений файл типу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за наведеним змістом переписки ( інформація з мобільного телефону ОСОБА_18 ).

Той факт, що сторона захисту посилається як на недостатність, так і недопустимість доказів, то оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Факти, що підтверджують наявність достатніх доказів для підозри, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт «достатніх підстав (доказів)» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

Щодо наявності ризиків.

Ризики вчинення підозрюваним ОСОБА_5 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює про можливість покарання за інкримінований злочин. Враховуючи, що ОСОБА_5 , за віком не підлягає призову чи мобілізації є пенсіонером, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а тому може безперешкодно покинути територію України.

Той факт, про який зазначено прокурором, що після проведення обшуків, ОСОБА_5 отримав доступ до облікового запису у соціальній мережі «Facebook», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 та видалив ряд публікацій. Крім того, отримавши доступ до електронних засобів комунікації ОСОБА_5 може видалити відомості, дані, електронні документи, які зберігаються на віддалених серверах, таким чином може вживати всіх можливих заходів з метою приховання, спотворення, знищення речей, документів та відомостей, які мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення - відтак вказаний ризик можливий та продовжує існувати.

Те, що підозрюваний після проведення в нього обшуків, за наявною інформацією у органу досудового розслідування, зв`язувався з невстановленими особами, які ймовірно причетні до його інкримінованої протиправної діяльності. Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на осіб, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення (свідків) та осіб, з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати, передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку дії застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінив в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України;

- пред`явлення підозри у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, може загрожувати покарання у виді від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

- підозрюваному станом на день розгляду клопотання виповнилось 70 років;

- достатній майновий стан підозрюваного (є працюючим пенсіонером, журналістом);

- міцні соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання, має дітей;

- підозрюваний раніше не судимий, однак зазнається кримінальному переслідуванню у кримінальному провадженні № 0000226 від 06.07.2021 за ч.2 ст. 109 КК України, де застосовано запобіжний захід особисте зобов`язання. Обвинувальний акт перебуває на розгляді;

- волонтер, доброволець з березня 2022 року ( зі слів).

Разом з тим, наявність захворювань, подяк, волонтерство, сталі соціальні зв`язки, не можуть слугувати безумовним стримуючим фактором та не можуть бути підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час інкримінованих дій згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати можливості вчинити їй дії, що передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, що стосується клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, поруку, слід зазначити наступне.

Згідно з ст. 194 КПК наявність ризиків є підставою для продовження запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід у кримінальному провадженні убезпечить від їх настання, суд ураховує таке.

Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому в контексті розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд не переглядає рішення про його застосування, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу.

З огляду на зазначені положення закону під час вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу, необхідно в межах доводів відповідних клопотань розкрити питання існування обставин, про які не було відомо сторонам, та які не були предметом оцінки під час прийняття рішення про продовження запобіжного заходу, та чи виникли після постановлення такого рішення нові обставини, що свідчать про зменшення встановлених ризиків.

Необхідне медичне обстеження, лікування, ні окремо, ні у сукупності із будь-якими іншими аргументами не свідчать про зменшення чи відсутність ризиків, наявність яких встановлена.

Разом з тим, надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 № 239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Таким чином, лікування підозрюваного можливо в умовах ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його зміни.

Крім того, доводи клопотання про зміну запобіжного заходу у своїй більшості зводяться до незгоди з повідомленням про підозру та незгодою з ухвалою слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У задоволенні клопотання підозрюваного про виклик свідків було відмовлено оскільки доцільність їх виклику до слідчого судді та допиту підозрюваним обґрунтовано не доведена.

Щодо зміни запобіжного заходу на особисту поруку, то особиста порука не може бути розглянута і тому, що жодних заяв від будь-яких осіб, які виявили бути поручителями у межах розгляду даного клопотання належним чином не подано.

Обставини, на які посилається сторона захисту не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

В рішенні Конституційного Суду України від 19.06.2024 за № 7-р (ІІ)/2024 вказано, що застосування за частиною шостою статті 176 КПК України під час дії воєнного стану запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яку підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, громадської безпеки, миру, безпеки, людства та міжнародного правопорядку, за наявності ризиків, визначених статтею 177 КПК України, є потрібним засобом для забезпечення ефективності розслідування цих злочинів і виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, що обумовлено потребою посиленого захисту суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя дійшла висновку, що на даному етапі досудового розслідування продовжують існувати встановлені та вищезазначені ризики, передбаченні статтею 177 КПК України, а отже, немає підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 , про який йдеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо можливого вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, досудове розслідування щодо якого не завершене. Також відповідний ступінь втручання є співмірним із завданнями цього кримінального провадження та переважає над презумпцією невинуватості на даному етапі.

Обмеження права підозрюваного ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Як вже зазначено ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки в умовах воєнного стану, який введений у зв`язку зі збройною агресією рф проти України, тобто в ситуації, коли інтереси суспільства та держави є особливо вразливими. Ці обставини свідчать про наявність значного суспільного інтересу у кримінальному провадженні.

Слідчі судді в ухвалі про застосування запобіжного заходу, його продовженні, судді апеляційної інстанції в своїх ухвалах неодноразово наводили наявність ризиків, які не могли зникнути.

Отже, жоден інший альтернативний запобіжний захід за умов, які існують в державі Україна на даний час, не може забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 182, 201, 309, 376, 395, 616 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0000111 від 31.07.2024 року, за ч. 1 ст. 109 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили в день її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвалу оголошено 28 жовтня 2024 року о 09 год. 00 хв.