Справа № 204/8167/24
Провадження № 1-кс/204/2166/24
УХВАЛА

Іменем України

05 вересня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000518,-

встановив:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000518. В обґрунтування клопотання зазначено, що він ОСОБА_4 є потерпілим в рамках кримінального провадження N0000518 від 02.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська накладено арешт, шляхом заборони права відчуження, розпорядження та користування, на майно, а саме: - квартира АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арену майна повністю або частково. Він є особою похилого віку та у зв?язку з цим хоче реалізувати своє право на визначення фактичної та юридичної долі квартири АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт, а саме: оформлення договору дарування на свою сестру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 3 метою захисту своїх прав та керуючись чинним законодавством України, просив суд, скасувати повністю арешт, наклалений ухвалою слілчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить йому - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В судове засідання ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи без його участі, просив клопотання задовольнити, скасувавши арешт майна.

Прокурор в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити клопотання про скасуваня арешту з квартири АДРЕСА_1 , накладений в межах досудового розслідування кримінального провадження М0000386 від 11.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, оскільки, на теперішній час відпали підстави для застосування арешту на майно. Так, 02.08.2022 року за постановою прокурора з матеріалів кримінального провадження N0000386 були виділені матеріали досудового розслідування кримінального провадження за ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України з оригіналами документів, що стосуються відчуження майна, а саме квартири на яку накладено арешт, виділеним матеріалам присвоєно N0000518. Досудове розслідування в кримінальному провадженні No 0000518 на теперішній час триває, жодній особі не повідомлено про підозру та остаточне рішення к межах досудового розслідування не прийняте, необхідності в подальшому арешті майна у даному кримінальному провадженні не має.

Дослідивши клопотання, ознаймовишись із заявами сторін, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства на відповідність принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Усталена практика Європейського суду наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (Рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (заява № 31107/95, П.58 ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (Рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994 року (п.42) та Рішення у справі «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року (пп.49-62). Також Суд нагадав, що будь-яке втручання державного органу на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи; необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу; необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (пп. 69, 73 Рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» від 23.09.1982 року. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовується та метою, яку прагнуть досягти (п.50 Рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 червня 2022 року в рамках кримінального провадження N0000386 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Постановою прокурора від 02.08.2022 року з матеріалів кримінального провадження N0000386 були виділені матеріали досудового розслідування кримінального провадження за ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України з оригіналами документів, що стосуються відчуження майна, а саме квартири на яку накладено арешт, виділеним матеріалам присвоєно N0000518. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, власником вказаної квартири є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . До суду звернувся власник майна ОСОБА_4 і спросив скасувати арешт на вказану квартиру. Прокурор просила скасувати арешт на вказану квартиру, зазначивши, що досудове розслідування в кримінальному провадженні No 0000518 на теперішній час хоча і триває, при цьому жодній особі не повідомлено про підозру та остаточне рішення к межах досудового розслідування не прийняте, необхідності в подальшому арешті майна у даному кримінальному провадженні не має.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.107, 110, 131, 132, 170-175, 309 КПК України, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000518 задовольнити.

Арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2022 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1