Справа № 481/1554/24
Провадж.№ 1-кп/481/95/2024
В И Р О К

іменем України

09.10.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2024 року за № 0000313

по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлодар, республіки Казахстан, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3 ;

захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено, та визнано доведеним, що в травні 2024 року, точної дати та часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи в лісовому насадженні на околиці АДРЕСА_1 , у одній із балок знайшов ручну осколкову гранату наступальної дії типу РГН, після чого у останнього виник кримінально-протиправний умисел на її придбання, носіння та зберігання без передбаченого законом дозволу.

Так, привласнивши знайдену ним ручну осколкову гранату наступальної дії типу РГН, тим самим порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України віл 12.10.1992 № 576, Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, у цей же день, продовжуючи реалізацію свого умислу, не маючи передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, незаконно здійснив перенесення ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН, що містить вибухову речовину - гексоген, з місця її виявлення до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з метою її незаконного зберігання.

У подальшому, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання бойового припасу, порушуючи вимоги вищевказаних нормативно-правових актів, переніс його до приміщення кімнати кухні будинку за місцем свого проживання та поклав у шафу, де зберігав до 20.06.2024 року без передбаченого законом дозволу.

20.06.2024 року близько 12:40 год ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння взяв із шафи, яка знаходиться у кухні житлового будинку за вищевказаною адресою ручну осколкову гранату наступальної дії типу РГН та зберігаючи її при собі переніс на територію публічного доступного місця - пляжу, розташованого на березі річки Інгул на околиці АДРЕСА_1 (місцева назва «Бродок»).

Перебуваючи на території вказаного пляжу, в присутності відпочиваючих на ньому осіб, в тому числі малолітніх дітей, від`єднав із запалу гранати запобіжну чеку та кинув її в сторону річки Інгул, що спричинило вибух.

20.06.2024 року під час проведення огляду місця події на території вказаного пляжу виявлено складову частину бойового ударно-дистанційного запалу для ручних гранат типу УЗД та фрагменти (осколки) корпусу ручної осколкової гранати наступальної дії типу PГН.

Крім цього, встановлено, що 20.06.2024 року близько 12:40 год., ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , будучи в стані агресії, в приміщенні кухні домоволодіння з шафи дістав ручну осколкову гранату наступальної дії типу РГН та в подальшому, маючи злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій із її застосуванням, вибіг з домоволодіння на вулицю та направився до загальнодоступного публічного місця, а саме території пляжу, розташованого на березі річки Інгул на околиці АДРЕСА_1 .

Близько 13:00 години 20.06.2024 року, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_3 , прийшов на пляж (місцева назва «Бродок»), який облаштований на березі річки Інгул на околиці АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному місці, в присутності відпочиваючих осіб, в тому числі малолітніх дітей, особи похилого віку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, поводячи себе нахабно, зухвало, зневажливо ставлячись до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, бажаючи самоутвердитися та протиставити себе інших громадянам, ОСОБА_3 , дістав із кишені свого светру вищевказаний бойовий припас та продемонстрував його відпочивальникам, при цьому повідомив останніх, про бажання його застосувати, тим самим створив реальну небезпеку для життя і здоров`я відпочиваючих в цей момент осіб.

Відразу після цього, ОСОБА_3 діючи умисно, з хуліганських мотивів, нехтуючи правилами моралі та пристойної поведінки у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок та спокій, з мотивів явної неповаги до суспільства, наражаючи на небезпеку оточуючих, дістав з кишені ручну осколкову гранату типу РГН, від`єднав запобіжну чеку від запалу вказаного пристрою та кинув його у напрямку річки Інгул, при цьому неподалік знаходилися відпочиваючі, в тому числі малолітні діти. У результаті на місці вибуху вищевказаного пристрою на березі річки Інгул утворилася вирва, а металеві уламки віл нього розлетілись навколо епіцентру вибуху.

Особлива зухвалість хуліганських дій ОСОБА_3 полягала в умисному грубому порушенні громадського порядку, поєднаному із застосуванням ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН, якою створено реальну небезпеку життю та здоров`ю громадян.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, повністю підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Крім того, суду пояснив, що детально обставини справи він не може суду пояснити, він їх погано пам`ятає. Дійсно, навесні 2024 року він в лісосмузі поблизу м.Баштанка, Миколаївської області знайшов предмет схожий на гранату, яку вирішив забрати собі. Даний предмет він приніс додому, де поклав до шафи в приміщені кухні, де граната і зберігалась. Чи була вона навчальна, чи бойова він не знав, думав, що все ж навчальна.

20.06.2024 року ОСОБА_3 був вдома, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Чи була сварка із мамою він не пам`ятає. В якийсь момент він взяв гранату із шафи, та пішов до річки, яка знаходиться приблизно в 100 метрах від його будинку. Обвинувачений пам`ятає, що біля річки були люди, діти купались. Йому говорили, щоб він йшов додому. Чи демонстрував він громадянам гранату обвинувачений не пам`ятає. Потім він відійшов від людей метрів за 20-30 і вийнявши запал кинув гранату у комиш. Обвинувачений пояснив, що він місцевий і знає, що в тому місці ніхто не купається, оскільки там лише комиш і болото. Потім пролунав потужний вибух. Після цього він хотів піти додому, однак жінки йому сказали, щоб він залишався біля них, а вони викличуть поліцію, що він і зробив.

На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом були досліджені докази, джерелом яких були свідчення свідків, процесуальні документи, висновки судових експертиз.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що обвинувачений є її односельцем. 20.06.2024 року після 12 години дня вона чула сильний вибух на околиці АДРЕСА_1 . Зі слів односельців, ОСОБА_3 біля пляжу «Бродок» на околиці АДРЕСА_1 , кинув гранату, однак сама вона очевидцем таких подій не була.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що обвинувачений є її односельцем. 20.06.2024 року після 12 години вона разом із ОСОБА_10 та її дітьми відпочивала біля пляжу «Бродок» на околиці АДРЕСА_1 . Потім до них підійшов ОСОБА_3 та сів біля них і в них відбулась побутова розмова. В якийсь момент ОСОБА_3 продемонстрував предмет схожий на гранату. ОСОБА_10 говорила, щоб обвинувачений йшов додому, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 відійшов від свідків метрів 10-20 потім зупинився, почав проводити із гранатою якісь маніпуляції, викинув кільце, а саму гранату кинув у комиш. Через декілька секунд пролунав дуже гучний вибух. Діти, які в цей час купались в річці, дуже злякались. Потім свідки наказали обвинуваченому залишатися біля них до приїзду працівників поліції, що він і зробив. Загалом на поведінку обвинуваченого у односельців скарг немає, він спокійний, лише зловживає спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що обвинувачений є її односельцем. 20.06.2024 року після 12 години вона разом із дітьми та ОСОБА_9 відпочивала біля пляжу «Бродок» на околиці АДРЕСА_1 . До них підійшов ОСОБА_3 та сів біля них і в них відбулась побутова розмова. В якийсь момент, ОСОБА_3 , витягнув із кишені своєї куртки та продемонстрував предмет схожий на гранату. ОСОБА_10 говорила, щоб обвинувачений йшов додому, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 відійшов від свідків метрів 10-20 потім зупинився, почав проводити із гранатою якісь маніпуляції, викинув кільце, а саму гранату кинув у комиш. Через декілька секунд пролунав дуже гучний вибух. Діти, які в цей час купались в річці, дуже злякались. Потім вона наказала обвинуваченому залишатися біля них до приїзду працівників поліції, що він і зробив.

Також свідок суду пояснила, що обвинувачений часто зловживає алкогольними напоями, однак він є спокійним, скарг від односельців на його поведінку не надходило. Поведінка 20.06.2024 року була не характерна для нього.

Окрім того, суд на підтвердження обвинувачення дослідив письмові докази, надані прокурором , якими вставлено наступне:

- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000313 від 20.06.2024 року ( а.к.п.88-89); рапортами чоргового Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 від 20.06.2024 року про реєстрацію повідомлення зі служби НОМЕР_1 за номером НОМЕР_2 та 3556 (а.к.п.90, 91) з яких вбачається, що 20.06.2024 року приблизно о 12:46 год. на спецлінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що її син ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння ходить по вулиці із гранатою. Крім того ОСОБА_12 зателефонувала на спецлінію «102» і повідомила, що 20.06.2024 року о 13:30 годині ОСОБА_3 кинув в річку Інгул, в очерет, на околиці АДРЕСА_1 , предмет зовні схожий на гранату який вибухнув;

- протоколом огляду місця події з фото таблицею та флешнакопичувачем до нього від 20.06.2024 року, який розпочато о 15:15 год. та закінчено о 15:46 год. старшим слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 в присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким оглянуто територію пляжу біля річки Інгул на околиці с.Вівсянівка, Баштанського району, Миколаївської області, де оглянули місцевість де пролунав вибух та вилучили зразки грунту з можливого епіцентру вибуху, металеве кільце та металеві уламки (а.к.п.92-104);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.06.2024 року розпочатого о 12:13 год. та закінченого о 12:49 год. старшим слідчим СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , який фіксувався на цифрову відеокамеру «Sony» з флеш накопичувачем та під час якого ОСОБА_3 розповів та показав де він перебував 20.06.2024 року, звідки взяв гранату, куди пішов із нею та де саме і яким чином використав її (а.к.п.130-140);

- висновком експерта № КСЕ-19/112-24/8798 від 17.07.2024 року, згідно якого на території пляжу біля річки «Інгул» в АДРЕСА_1 20.06.2024 року, вибухнула ручна осколкова граната наступальної дії типу РГН. На фрагментах наданих на дослідження виявлено сліди вибухової речовини гексоген ( а.к.п.144-154);

- копією аудіо запису повідомлення на спецлінію «102» УОАЗОР ГУНП області зареєстрованого до Є ОВП №1 Баштанського РВП ГУНП області за № 3553 від 20.06.2024 року ( а.к.п.158-161)

- витягом з ЄРДР від 02.08.2024 року № 0000401 ( а.с.к. 164) , рапортом помічника чергового відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 02.08.2024 року ОСОБА_18 та рапортом ст. слідчого ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 02.08.2024 року ОСОБА_19 (а.к.п.166), протоколу огляду предмета від 24.06.2024 року ( а.к.п.167), про те, що в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000313 від 20.06.2024 року за ч. 4 ст.296 КК України , в діях ОСОБА_3 виявлені ознаки ще одного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України;

- копією аудіо запису повідомлення на спецлінію «102» ГУНП в Миколаївській області зареєстрованого до ЄО ВП №1 Баштанського РВП ГУНП області за № 3556 від 20.06.2024 року ( а.к.п.197-200);

- протоколом слідчого експерименту від 09.09.2024 року, із флеш-накопичувачем до нього, проведеного в період часу з 11:15 год. до 11:28 з участю свідка ОСОБА_9 яка розповіла про події дії обвинуваченого ОСОБА_3 20.06.2024 року біля пляжу «Бродок» на АДРЕСА_1 ( а.к.п.203-205).

Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушень норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими та належними.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 які мали місце 20.06.2024 року о 12:40 год. на околиці села Вівсянівка, Баштанського району, Миколаївської області, біля пляжу «Бродок» на річці Інгул, за ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу та за ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою у зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, знайшла своє підтвердження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття..

Обставиною, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання .

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» що, відповідно до правил частини 1 статті 65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи, тощо.

Суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкі злочини, особливості й обставини їх вчинення у даному, конкретному випадку, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер дій і ступінь тяжкості наслідків.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, відсутність місця роботи, відсутність утриманців та сімейний стан, те, що він за місцем проживання характеризується загалом посередньо, раніше не судимий, наявність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставини.

Суд враховує, що ОСОБА_3 є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України.

При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_3 неодноразово проходив стаціонарне лікування з діагнозом «Шизотипичний розлад» ( а.к.п.223) а також « Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм, без судом» ( а.к.п.224). При цьому з 19.07.2010 року проходить амбулаторне лікування у лікаря-психіатра КНП ММР «Міська лікарня №5» з діагнозом : Шизотипний розлад ( а.к.п.226).

Відповідно висновку судово-психіатричного експерта № 199 від 13.08.2024 року ОСОБА_3 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав психічним розладами і розладами поведінки внаслідок вживання алкоголю і на час проведення експертизи страждав такими розладами. При цьому за своїм психічним станом ОСОБА_3 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує ( а.с.227-233).

За такого, суд переконаний, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 належить призначити у межах санкцій ч.1 ст. 263 та ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття визначає йому остаточне покарання, у виді позбавлення волі, яке не можливе без ізоляції від суспільства.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , у світлі принципу індивідуалізації покарання, суд виходив із того, що саме покарання у виді позбавлення волі, з огляду на відсутність передумов для застосування ст. 69, 75 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, несвавільним, і пропорційним, тобто, таким, аби не становити надмірного тягаря для особи ( «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Долю речових доказів належить вирішити згідно із положеннями ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 до відбуття призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 20 червня 2024 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 термін перебування його під вартою з 20 червня 2024 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання вартою відповідає один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 5300,96 грн.

Речові докази металеву запобіжу чеку ( кільце) яка поміщена до пакету №1, металеві уламки, які поміщені до спеціальних пакетів № CRІ1176357 CRІ1176356, піщано-грунтову суміш з епіцентру вибуху, яка поміщена до спеціального пакета № WAR1769770, які передані на зберігання до кімнати збереження речових доказів ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області - знищити.

Речові докази диск DVD-R на якому мається відеозапис під назвою .19950 та диск DVD-R на якому мається відеозапис під назвою .19984 залишити в матеріалах судового кримінального провадження № 481/1554/24.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, захиснику, та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1