Справа № 182/1435/24
Провадження № 1-кп/0182/859/2024
У Х В А Л А

Іменем України

01.07.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 лютого 2024 року за №0000227 стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.4 ст. 185 КК України,

з участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 лютого 2024 року за №0000227 за обвинуваченням ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України. Стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 07.07.2024 року. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у судове засідання не з`явились, але надали заяви про проведення судового розгляду кримінального провадження за їх відсутності. Інших клопотань не заявляли і покладалися на розсуд суду під час вирішення будь-яких клопотань інших учасників процесу.

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого на строк не більше двох місяців, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, оскільки у разі доведеності вини обвинуваченого, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, існує ризик повторного вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не має законних джерел прибутку, в його оточенні не має осіб, які б змогли його забезпечувати і бути стримуючим фактором від вчинення злочину. Прокурор просив врахувати відомості про репутацію обвинуваченого, який перебуваючи під домашнім арештом, в межах іншого кримінального провадження, яке перебуває на розгляді в Нікопольському міськрайонному суді, ухилився від явки до суду, а ухвали суду про привід обвинуваченого були залишені без виконання, в зв`язку з не встановленням місця перебування останнього, як наслідок його було оголошено у розшук. До того ж, він є раніше судимою особою за вчинення аналогічних корисливих злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу, просили обрати інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. При цьому, ОСОБА_3 зазначив, що прокурором взагалі не доведено наявність ризик переховування. Він вважає, що не ухилявся раніше від явки до суду, а просто втратив мобільний телефон і проживав зі своєю цивільною дружиною за іншою адресою, тому не був належним чином сповіщений про час та місце проведення судового засідання в іншому кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді в Нікопольському міськрайонному суді. Крім того, у даному кримінальному провадженні його навіть не затримували в порядку ст. 208 КПК України. Він сам з`явився до поліції і до суду під час обрання запобіжного заходу. Просив обрати будь-який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_5 повідомив, що обвинувачений має місце реєстрації і має родичів, які не проти спільно з ним проживати, тому можливе обрання стосовно обвинуваченого навіть домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора, обвинуваченого і його захисника, дослідивши наявні матеріали провадження, вважаю, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню на даній стадії судового розгляду, з наступних підстав.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на особисту свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є не лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, на які в даному випадку вказав прокурор. Суд враховує такі ризики, як можливість ухилитися від суду в подальшому, виходячи з того, що ОСОБА_3 вчинив ряд умисних корисливих злочинів, в період дії воєнного стану і в той час, коли стосовно нього в провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебувають інші кримінальні провадження. Інкриміновані ОСОБА_3 злочини відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами. До того ж, один із потерпілих є особою похилого віку. У разі доведеності його провини у вчиненні інкримінованих злочинів йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що є свідомим для обвинуваченого, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності і це може спонукати його до ухилення від суду в подальшому.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (наприклад, рішення «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» та інш.).

На думку суду, на даний час обґрунтовано існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, аналогічного тим, в яких він обвинувачуються, оскільки інкриміновані злочини обвинувачений вчинив з корисливих мотивів. Він є особою, яка раніше притягалися до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Обвинувачений не працевлаштований і не надав доказів того, що працював неофіційно, а взагалі немає законних джерел прибутку, що в свою чергу доводить те, що останній може існувати за рахунок грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.

Крім того, в провадженні Нікопольського суду перебуває інше кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , де йому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, умови якого він не дотримувався. Так, останній достовірно знаючи, що в провадженні суду перебуває стосовно нього кримінальне провадження, змінив номер мобільного телефону та адресу проживання, відомості щодо зміни суду не надав, після чого почав переховуватись. В зв`язку з чим його було оголошено у розшук. Жодна особа, яка б заслуговувала на довіру, в тому числі і його родичі (брат, цивільна дружина), не виявили бажання поручитися за процесуальну поведінку обвинуваченого, спільно проживати з ним, утримувати його, забезпечивши усім необхідним. Він має місце реєстрації у квартирі, де проживає його брат, але після звільнення його з-під варти, за вказаною адресою він не проживав, а жив у випадкових знайомих, що виключає обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи викладене у сукупності, тримання обвинуваченого під вартою на даній стадії судового розгляду є дієвим запобіжним заходом, який гарантуватиме належну процесуальну поведінку обвинуваченого і відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, що в свою чергу не суперечить практиці Європейського суду з прав людини. В зв`язку з чим, клопотання обвинуваченого і захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який не підлягає задоволенню.

До того ж, стосовно ОСОБА_3 раніше слідчим суддею визначено заставу з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та інших обставин справи у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Підстав для зміни її розміру немає і сторони про зменшення розміру застави не заявляли клопотань.

В разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_3 покладаються обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, які визначені раніше ухвалою слідчого судді.

Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, тобто до 31 серпня 2024 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у сумі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840,00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до суду у визначений час,

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою судді, особа стосовно якої внесено заставу, є особою стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити начальнику ДУВП (4) для виконання і для вручення обвинуваченому ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Учасники судового розгляду мають право отримати копію ухвали в суді.

Повний текст буде проголошено 01.07.2024 о 14.30 год.

Суддя: ОСОБА_1