УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000589 від 06.08.2024, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

В ході досудового розслідування встановлено, що 06.08.2024 року до чергової частини Відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт о/у СКП, що в ході проведення оперативно-пошукових заходів було встановлено громадянина ОСОБА_4 , зареєстрованого у м. Вінниці, який здійснює збут наркотичних засобів.

У подальшому, у ході проведення слідчих розшукових дій, в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході затримання виявлено та вилучено грошові кошти двома купюрами номіналом 500 гривень кожна серії та номеру ЗА2451575 яку поміщено до спец пакету PSP 1206162 та купюра ГБ5099488, яка поміщена до спец пакету CRI 1264970, а також мобільний телефон марки «HONOR» який поміщений до спец пакету PSP 1206160.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу існує два шляхи приєднання речей або документів в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження: надання добровільно або на підставі судового рішення.

Частина 1 ст. 171 КПК України надає право прокурору, слідчому за погодженням з прокурором, звертатись до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна.

Арешт вищевказаних речей, речовин та майна, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ним значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

Беручи до уваги, що вказані речі являються предметом кримінального правопорушення, та мають істотне значення для подальшого розслідування кримінального провадження, встановлення об`єктивної істини, необхідності проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, використання даних предметів, як речового доказу.

З огляду на викладене, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказане у клопотанні майно має істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містить сліди злочину та може бути використане під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту майно, яке вилучене в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, для забезпечення збереження вилучених речей, які визнані речовими доказами, при цьому слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, а саме:

- на грошові кошти двома купюрами номіналом 500 гривень кожна серії та номеру ЗА2451575 яку поміщено до спец пакету PSP 1206162 та купюра ГБ5099488, яка поміщена до спец пакету CRI 1264970, а також мобільний телефон марки «HONOR» який поміщений до спец пакету PSP 1206160.

Виконання ухвали про арешт майна доручити старшому слідчому СВ відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітану поліції ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя