Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3483/24
Провадження № 1-кс/723/4225/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора Сторожинецького вдділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, який обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за №0000176 від 31.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Зазначала, що 30.03.2024 року близько 20:00 (більш точний час досудовимрозслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті довготривалих неприязних відносин із співмешканцем своєї матері ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким остання проживала за цією ж адресою однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, переслідуючи мету, направлену на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, увійшов до приміщенні кімнати, де потерпілий відпочивав на ліжку, у положенні лежачи на передній частині свого тіла та з метою реалізації свого злочинного умислу, взяв до однієї з рук скляну статуетку та з прикладанням достатніх зусиль, протиправно, умисно, кинув її в напрямку голови ОСОБА_7 , в результаті чого влучив в життєво-важливу ділянку тіла потерпілого, а саме в праву частину голови, після чого, розуміючи, що його умисел не доведений до кінця, повторно взяв до рук вищевказаний предмет, за допомогою якого умисно наніс ще один удар у праву частину голови ОСОБА_7 , здійснюючи при цьому відеозйомку своїх протиправних дій за допомогою відеокамери мобільного телефону.

В подальшому, ОСОБА_4 усвідомлюючи те, що потерпілий ОСОБА_7 знаходиться у положенні лежачи на передній частині свого тіла, не чинить йому жодного спротиву, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_7 , маючи при цьому на меті завдати йому особливих фізичних страждань, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, розуміючи та передбачаючи настання загрозливих для життя потерпілого наслідків у вигляді смерті та бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних відносин з останнім, що виникли в результаті систематичних конфліктів між ними, взяв до рук дерев`яну качалку та утримуючи її в правій руці, з прикладанням максимуму зусиль, протиправно, умисно, з особливою жорстокістю, завдав нею не менш як 9 ударів в життєво-важливі ділянки голови, в область грудної клітки справа та зліва, тулубу, під час чого ОСОБА_4 висловлював словесні погрози; вбивством в бік потерпілого та продовжував здійснювати відеозйомку вчинення своїх протиправних дій за допомогою відеокамери мобільного телефону, усвідомлюючи, що внаслідок нанесення такої кількості ударів, він завдає потерпілому ОСОБА_7 особливих фізичних страждань.

Після нанесення ударів, ОСОБА_4 , будучи переконаним, що позбавив життя ОСОБА_7 , припинив свої протиправні дії, спрямовані на позбавлення життя останнього та ліг відпочивати в сусідню кімнату.

Тобто, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивстві ОСОБА_7 , діючи з особливою жорстокістю, маючи приї цьому на меті завдати ОСОБА_7 особливих фізичних страждань, усвідомлюючи при цьому протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, проте смерть останнього не настала з причин, що не залежали від волі| ОСОБА_4 , так як ОСОБА_7 виявлено у приміщенні будинку ОСОБА_8 , яка викликала швидку медичну допомогу та останнього вчасно доставлено до лікувального закладу, де йому надали| кваліфіковану медичну допомогу.

Внаслідок вказаних протиправних умисних дій з боку ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 відповідно до| висновку експерта №052 мд від 31.07.2024 року спричинено наступні легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Прокурор вказує, що на підставою звернення з даним клопотанням є обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України, і наявність ризиків, передбачених пунктами 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, встановлених під час досудового розслідування, а саме: можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, можливість вчинення нового кримінального правопорушення вказаної категорії, зокрема і безпосередньо відносно потерпілого. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть реальної змоги запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні просив обрати йому домашній арешт, так як має де проживати, а також врахувати, що потерпілому відшкодована шкода, оплачено лікування.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на незгоду з діями прокурора щодо звернення до суду з даним клопотанням та клопотаннями до слідчого судді про тримання під вартою його підзахисного. Вважає, що за відсутності належних доказів на підтвердження спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень попередня кваліфікація дій підзахисного за ч.1 ст.121 КК України була незаконною, так як висновками експертів було встановлено наявність тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, спрчинення яких є злочином, який не тягне за собою тримання підозрюваного під вартою. Вважає, що дії його підзахисного перекваліфіковані на ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК для того, щоб виправдати утримання останнього під вартою. Крім того, на підтвердження заявлених ризиків прокурором не надано доказів. Якщо суд вважатиме клопотання підставним, то обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.199 КПК України при вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу суд має перевірити обставини, які свідчать про не зменшення ризику чи появу нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02.04.2024 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, який в подальшому продовжувався ухвалами слідчого судді, останній раз до 30.08.2024 року.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, визначені в ст.178 КПК України, суд вважає, що встановлені слідчим суддею ризики при продовженні запобіжного заходу продовжують існувати і не зменшилися.

Суд знаходить обгрунтованим заявлений прокурором ризик щодо можливості незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, з якими він добре знайомий, з потерпілим та свідком ОСОБА_6 проживали в одному будинку, остання є його матір`ю, а свідок ОСОБА_8 є рідною сестрою потерпілого.

Продовження існування ризику вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення суд вважає наявним , аналізуючи в сукупності такі обставини, як обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Посягання на найвищу соціальну цінність життя і здоров`я людини, вказує на особливу небезпечність особи, яка вчиняє таке діяння. Крім того, довготривалі непрязні відносини обвинуваченого з потерпілим дають підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить уникнення ризику вчинення нового кримінального правопорушення, зокрема і безпосередньо щодо потерпілого.

Завершити кримінальне провадження в даний час не видається можливим, так як воно перебуває на стадії звернення з обвинувальним актом до суду.

Щодо заперечень захисника проти клопотання з підстав протиправної кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України, суд зазначає наступне.

Розглядуване клопотання про продовження строку тримання під вартою подане в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Суд при вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу не може аналізувати доводи щодо обгрунтованості даного обвинувачення. Однак спрямування обвинувального акту до суду 22.08.2024 року доводить наявність достатністніх підстав вважати на даний час, що пред`явлене обвинувачення є обгрунтованим.

Таким чином, з врахуванням вимог ст.183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що застосований запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 є випавданим, таким, що відповідає нормам кримінально-процесуального закону і не виходить за рамки розумних строків. А тому слід продовжити термін дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд не визначає розмір застави, оскільки питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішується у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненного із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 196-199 КПК України,-

постановив:

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 28 жовтня 2024 року без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду: