Справа № 203/3410/24
Провадження № 1-кп/0203/826/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючогосудді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000097 від 03 червня 2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця у с. Великосербулівка Єланецького району Миколаївської області, гр. України, одруженого, із середньою спеціальною, освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді оператора 2 відділення радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2024 №1 (по стройовій частині), прийнятого на службу відповідно до Указу Президента «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду оператора 2 відділення радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 .

Як військовослужбовець Збройних сил України, ОСОБА_4 був цілком обізнаний з діючим законодавством щодо заборони носіння, зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_4 , проходячи службу в посаді оператора 2 відділення радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , на початку травня 2024 року, перебуваючи на території бойових дій та виконуючи бойове завдання біля АДРЕСА_3 (більш точну дату, час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, більш точне місце не розголошується в умовах воєнного стану), діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав шляхом привласнення знайдений на землі споряджений корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, поклав у наявний при ньому військовий рюкзак, та почав носити безпосередньо при собі вказану вибухову речовину до 06 години 32 хвилин 03 червня 2024 року, коли, прибувши на залізничний вокзал станції « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: м. Дніпро, площа Вокзальна, 11, при проходженні через систему догляду багажу «Nuctech», в належному йому військовому рюкзаку був виявлений та вилучений конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення (іноземного виробництва), який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху, який ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав та носив без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та суду пояснив, що дійсно біля с. Георгіївка, Покровського району Донецької області знайшов гранату Ф-1 та зберігав її при собі, та коли їхав до дому на ж/д вокзалі у м.Дніпро виявили в сумці гранату. В скоєному кається.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченого та судових витрат, визначивши, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як носіння та придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.263 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі, та знаходить можливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Судові витрати в розмірі 2271,84 гривень за проведення експертизи, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, в рахунок відшкодування процесуальних витрат на проведення судової експертизи СЕ-19/104-24/23066-ВТХ від 19.06.2024, - 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійк

Речові докази: DVD-R та CD-R диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1