УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2024 на 1/12 частина квартир з номерами: №39, об`єкт нерухомого майна № 100, власником якого відповідно до ДРРП є ОСОБА_3 ; №40, об`єкт нерухомого майна № 100, власником якого відповідно до ДРРП є ОСОБА_3 , з посиланням на наступні обставини. Власниця вищевказаних об`єктів нерухомого майна ОСОБА_3 не була учасником кримінального провадження на дату постановлення ухвали від 11.12.2023, на підставі якого було накладено арешт, та не є на дату подання даного клопотання про скасування арешту майна. Крім того, адвокат ОСОБА_4 у своєму клопотанні зазначає, що з дня накладення арешту на майно минув знаний проміжок часу, за цей час жодній особі в рамках даного кримінального провадження про підозру не повідомлено та будь-яких слідчих дій відносно означеного майна не здійснено. Більше того, ОСОБА_3 для надання показань у якості свідка до органу досудового розслідування не викликалася. Остання є добросовісним набувачем вищевказаних квартир, оскільки набула права власності на них на підставі набуття прав та обов`язків за спадкуванням, про що свідчить Довідка приватного нотаріуса ОСОБА_6 від 24.03.2021 №105/02-14. Зазначене підтверджує, що ОСОБА_3 ніяким чином не пов`язана із заявницею у кримінальному провадженні 0000296 від 31.08.2023 ОСОБА_7 . Також просила зобов`язати прокурора відповісти на певні запитання.

В судовому засіданні:

-представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 підтримала подане клопотання у повному обсязі та просила його задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_3 є законним власником.

-прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, повідомивши, що органом досудового розслідування не встановлено причетність ОСОБА_3 до обставин даного кримінального провадження та відповідно про підозру останній також не повідомлялося. ОСОБА_3 є власницею 1/12 частини квартир з номерами: АДРЕСА_1 . Що підтверджується витягом з Реєстру прав власності.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги думку учасників судового процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України та накладено арешт арешт із забороною відчуження та розпорядження власнику та будь-яким іншим особам, а також органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі на 1/12 частина квартир з номерами: №39,об`єкт нерухомого майна № 100, власником якого відповідно до ДРРП є ОСОБА_3 ; №40, об`єкт нерухомого майна № 100, власником якого відповідно до ДРРП є ОСОБА_3 .

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що вищевказане майно визнано речовими доказами в означеному кримінальному провадженні, тобто відповідало критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, на таке майно було накладено арешт, про скасування якого на даний час просить представник власника майна.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на майно було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на означені об`єкти нерухомого майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Слідчий суддя враховує, що попри встановлену на момент розгляду клопотання про арешт майна відповідність такого майна критеріям речових доказів, з моменту застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження минуло понад 9 місяців, протягом якого у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних заходів відносно означеного майна. При цьому власник вказаних квартир не повідомлялася про підозру, тобто за час проведення досудового розслідування, не встановлено будь-яких незаконних дій саме з боку ОСОБА_3 , що в судовому засіданні підтвердив й прокурор.

Одночасно, слідчий суддя не може залишити поза увагою процесуальну позицію прокурора, який у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 , вважаючи, що арешт, накладений на вказані представником власника майна об`єкти нерухомого майна, підлягає скасуванню.

З огляду на що, слідчий суддя приходить до переконання, що на даний час власник майна фактично позбавлена можливості у повній мірі використовувати та розпоряджатися належним їй майном, адже наразі діють обмеження встановлені ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в частині арешту майна власника.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявник являється добросовісним набувачем означених квартир, підозрюваною в рамках кримінального провадження не являється, в цілях не порушення права власності особи, беручи до уваги, що в судовому засіданні не було доведено необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а прокурор при цьому не заперечував проти його скасування, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання заявника підлягає задоволенню.

Окрім того, вимоги заявника в частині зобов`язання органу досудового розслідування надати письмову відповідь на поставлені нею у клопотанні питання, не підлягають задоволенню, оскільки слідчий суддя позбавлений можливості вирішувати дане питання в рамках клопотання про скасування арешту з майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, а саме на 1/12 частини квартир з номерами: №39, 40 об`єкт нерухомого майна № 100, № 100, власником якого відповідно до ДРРП є ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1