Справа № 366/2139/24
Провадження № 1-кп/366/228/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , учасників провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні справу за матеріалами кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001745 від 20.10.2023 року, які надійшли від Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Хмільник Хмільницького району Вінницької області, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації кулеметника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В ::

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

Солдат ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти цієї військової частини військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою самовільного залишення місця служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, діючи в умовах воєнного стану, 22 серпня 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, не з`явився вчасно до місця служби НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та в подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У подальшому, 22 травня 2024 року солдата ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України було затримано працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав у повному обсязі та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину. Зазначив, що з 24.02.2022 року перебуває на службі. Був в Донецькій області, отримав поранення, контузію. Перебував у відпустці з 09.08.2023 року по 20.08.2023 року, був вдома в АДРЕСА_3 , з дружиною, дитиною. Не повернувся на службу, бо не хотів залишити одну дружину з маленькою дитиною. Бажає повернутися до служби та продовжувати проходження служби. Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 407 КК України, визнав себе повністю винним, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, просив суворо його не карати.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Суд, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували обвинувачений та прокурор, та будучи повідомленими про наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи визнання вини обвинуваченим, приходить до висновку, що його дії органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України кваліфіковано вірно, як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), а вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повістю.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, кваліфікується як тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Санкція ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового злочину призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

Разом з тим, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу винного, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, особисте ставлення до вчиненого, добровільне повернення до виконання свого військового та громадянського обов`язку, враховуючи службову характеристику, беручи до уваги щире каяття, як обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

V. ІНШІ РІШЕННЯ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕНІ ВИРОКУ

Речових доказів у справі немає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 22.05.2024 року.

Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 22 травня 2024 року по 17 липня 2024 року (включно) з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає один день попереднього ув`язнення.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395, ч. 15, ст. 615 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 22.05.2024 року.

Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 22 травня 2024 року по 17 липня 2024 року (включно) з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає один день попереднього ув`язнення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, з особливостями, передбаченими ч. 1, 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом

Суддя ОСОБА_7