ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1310/24 Справа № 214/5471/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року клопотання слідчого ОСОБА_9 задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків, строком до 18 серпня 2024 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що матеріали провадження містять достатні дані стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, а також є доведеним передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування від органів слідства та суду, втім з огляду на дані про особу підозрюваного та його психічний стан вказаний ризик може бути мінімізований шляхом застосування менш обтяжливого запобіжного заходу.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого визнано недоведеним, оскільки підозрюваний є інвалідом другої групи з дитинства, має психічні розлади та проходить обов`язкову індивідуальну реабілітацію інваліда з відновлення обмежень життєдіяльності, які стосуються його самообслуговування орієнтації, трудової діяльності, навчання, що, на думку слідчого судді, ставить під сумнів виникнення у підозрюваного наміру якимось чином вчиняти незаконний вплив як на потерпілого, так і на свідків у кримінальному провадженні.

Також слідчим суддею враховано дані про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, соціальні зв`язки. Зазначено, що прокурором не надано будь-яких доказів неможливості обрання іншого, менш обтяжливого запобіжного заходу, у зв`язку з чим суддя прийшов до висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі, а тому усвідомлюючи строк покарання, який йому загрожує, останній може переховуватись від слідства та суду. Також, перебуваючи на свободі, підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки він з ними знайомий, йому відомі їх анкетні дані та місця проживання. З урахуванням того, що свідки надають викривальні показання, ризик незаконного впливу на них з метою надання тих чи інших показань на його користь є вагомим.

Зауважує, що слідчим суддею не взято до уваги характер скоєного злочину, а саме нанесення численних ударів у життєво важливі органи. Зазначає, що слідчий суддя не у повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставив існуючи у справі ризики, характер скоєного злочину та його наслідки з реальною можливістю запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, заперечували проти доводів прокурора та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Колегія судів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона підтверджується клопотанням слідчого та доданими матеріалами в обсязі, достатньому для вирішення на даному етапі кримінального провадження питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, і це не оспорюється в апеляційній скарзі.

Також є правильними висновки слідчого судді про те, що ризик втечі підозрюваного у даному випадку обґрунтовується лише тяжкістю вчиненого злочину і передбаченого за нього покарання, оскільки відсутні інші обставини на підтвердження його вагомості.

Твердження прокурора про виключну вагомість встановлених ризиків щодо ОСОБА_6 і можливість їх усунення виключно шляхом тримання його під вартою колегія суддів вважає непереконливими. Так, слідчим суддею в достатній мірі було враховано, як тяжкість вчиненого злочину так і суворість покарання, яке загрожує підозрюваному, а висновок про те, що вказані обставини не можуть бути підставою для істотного обмеження прав та свобод ОСОБА_6 , є грунтовним та узгоджується із практикою ЄСПЛ, відповідно до якої міркування суворості ймовірного покарання самі по собі не є достатньою підставою для тримання підозрюваного під вартою.

Окрім того, колегія суддів враховує, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, є інвалідом другої групи з дитинства та належною процесуальною поведінкою довів дієвість обраного відносно нього запобіжного заходу.

Крім того приймається до уваги, дані про особу підозрюваного, зокрема його психічний стан, оскільки згідно довідки наданої КП Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР, ОСОБА_6 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді розумової відсталості тяжкого ступеню зі значним відхиленням у поведінці, які потребують особливої уваги та лікування.

Суд апеляційної інстанції зважає на те, що на час апеляційного розгляду прокурором не надано даних щодо здійснення з боку підозрюваного будь-яких спроб впливу на свідків, про такі дії не заявляли і останні, у зв`язку з чим вказані ризики хоча і можуть існувати, втім не є вагомими.

З огляду на зазначені дані про особу підозрюваного та його психічний стан, враховуючи, що останньому згідно покладених на нього обов`язків цілодобово заборонено залишати місце проживання, здійснення ним спроб незаконного впливу на учасників кримінального провадження є маловірогідним.

Колегія суддів зауважує, що слідчим суддею здійснюється розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу відповідно до вимог ст. ст. 192-194 КПК України та в межах пред`явленої на час його подання підозри, у зв`язку з чим доводи прокурора про пізнішу зміну правової кваліфікації дій підозрюваного та пред`явлення нової підозри у скоєнні більш тяжкого злочину в рамках даного апеляційного провадження не приймається до уваги, оскільки колегія суддів здійснює перегляд ухвали слідчого судді в межах ст. 404 КПК України та відповідно до первісного клопотання слідчого.

Будь-які нові обставини, які сторона обвинувачення визнає істотними та вагомими у контексті застосування запобіжного заходу, у тому числі пред`явлення ОСОБА_6 . нової підозри, можуть бути підставою для звернення в порядку вимог ст. 200 КПК України з клопотанням про зміну запобіжного заходу, яке в свою чергу буде предметом іншого судового розгляду.

Разом із тим, прокурором, ані в апеляційній скарзі, ані в судовому засіданні апеляційного суду не наведено переконливих доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту для запобігання встановленому ризику.

Крім того, з фактичних обставин справи вбачається, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_6 перебуває під домашнім арештом близько одного місяця, і за цей час ним не було вчинено будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню та не виникло будь-яких підстав вважати, що фактично застосований до нього запобіжний захід є недостатньо дієвим.

Таким чином, відмова в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни ухвали слідчого судді не встановлено. Запобіжний захід щодо підозрюваного обраний у відповідності з наведеними вище вимогами норм кримінального процесуального закону, тому вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4