Провадження № 1-кп/643/777/24
Справа № 643/9811/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024

17 вересня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002533, внесеному до ЄРДР від 19.07.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баничі, Глухівського району, Сумської області, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді оператора відділення радіоелектронної боротьби з безпілотними літальними апаратами взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого 27.04.2018 Буринським районним судом Сумської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 (зі слів), обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

19.07.2024 приблизно о 13:30 у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , на посад оператора відділення радіоелектронної боротьби з безпілотними летальними апаратами взводу радіоелектронної боротьби, у військовому званні «солдат», знаходячись біля будинку за адресою; АДРЕСА_3 , побачив раніше не знайому йому ОСОБА_6 , у якої при собі в руках знаходився її гаманець з грошовими коштами в сумі 9700грн. в середині та мобільним телефоном ТМ «ОРРО А74».

В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння вказаним гаманцем з грошовими коштами в середині та мобільним телефоном ТМ «ОРРО А74».

Так, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів і раптово виниклим наміром, спрямованим на відкрите викрадення чужого мана, яке належить ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов впритул до потерпілої та шляхом ривку, відкрито викрав у ОСОБА_6 її гаманець, який матеріальної цінності для неї не несе, в якому в середині знаходились грошові кошти в сумі 9700грн. та мобільний телефон «ОРРО А74», вартістю 3919грн., які вона тримала у ліві руці.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 13619грн.

ОСОБА_5 повністю визнав свою провину, не заперечував фактичних обставин обвинувачення і його доказів, у зв`язку з чим суд, переконавшись у добровільно обраній позиції обвинуваченого, у відповідності до правил ч. 3 ст. 349 КПК України, з погодженням усіх учасників судового процесу, визнав не доцільним досліджування доказів по справі.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з 31.01.2023 проходив службу у званні солдата на посаді оператора комплексу РЕБ з БПЛА, оператором антідронової системи у військової частини НОМЕР_1 . Маючи три контузії, приймав участь на першої лінії фронту, у бойових зіткненнях. Також зазначив, що Їхав з передової, 19.07.2024 опритомнів в м. Харкові, при цьому, залишився без грошей. Необхідно було їхати до ОСОБА_7 , потрібні були гроші. Сильно боліла голова, побачив незнайому жінку з гаманцем, який викрав. У вчиненому щиро покаявся, має намір повернутися до військової частини та побратимів захищати територіальну цілісність України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Враховуючи зайняту позицію обвинуваченого, дотримуючись правил ч.3 ст.349 КПК України, суд дії ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічний злочин, судимість не знята та не погашена у встановленому закону порядку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за час проходження військової служби характеризується позитивно.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою провину та щиро покаявся у скоєному, викрадене майно повернене, потерпіла особа будь-яких претензій не має, а також те, що ОСОБА_5 з 31.01.2023 приймає безпосередньо участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, захищаючи територіальну цілісність України, що загалом суд визнає як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст.66 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Далі, у відповідності до положень ч.1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотне знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, зокрема, за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Положення ст. 69 КК України надає суду право в особливих, виняткових випадків скоригувати вимогу загальних засад призначення покарання, закріплену в п.1 ч.1 ст. 65 КК і призначити більш м`яке покарання порівняно з тим, яке передбачене в конкретній санкції статті Особливої частини КК за вчинений злочин.

Підставами для призначення більш м`якого покарання в ч.1 ст. 69 КК України визначено дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: - наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину та дані, що характеризують особу винного.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зайняту позицію потерпілої особи, особу винного, що приймав безпосередньо участь у бойових діях, захищаючи територіальну цілісність України від збройної агресії рф, позитивну службову характеристику, встановлення обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що встановлені в справі пом`якшуючі обставини перебувають у такому співвідношенні, що в цілому значно зменшують ступінь тяжкості вчиненого діяння, а тому призначення ОСОБА_5 навіть мінімального покарання в межах санкції ч.4ст.186 КК України в даному випадку є явно недоцільним і наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, повернення майна потерпілої стороні, відсутність цивільного позову та будь-яких матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілої, злочин хоч і скоєний у період воєнного стану, але непов`язаний з бойовими діями, а також дані про особу обвинуваченого, що зазначено у тесту вище, поведінка та ставлення ОСОБА_5 до своїх дій, бажання продовжити знов примкнути до лав ЗСУ, суд вважає їх винятковими і достатніми для застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією зазначеної статті у виді 5 років позбавлення волі, оскільки, визначене покарання буде справедливім та співмірним зі скоєним та цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, в розумінні положень ст.ст.50, 65 КК України, як загальних засад призначення покарання.

Цивільний позов потеплілою не заявлявся.

Даних про наявність по справі судових витрат та речових доказів суду не надано.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням правил ст.ст. 65, 69 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без зміни до набрання цим вироком законної сили.

В строк відбуття покарання зарахувати період перебування під вартою з 19.07.2024.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 19.07.2024.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1