Справа № 463/7748/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1039/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19.08.2024 року, на бездіяльність слідчого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей в ЄРДР,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19.08.2024 було відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.

Своє рішення слідча суддя мотивував наступним.

Вичерпний перелік рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні міститься в ч. 1ст. 303 КПК України.

Так, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

При цьому, відповідна бездіяльність може бути оскаржена виключно за наявності таких умов:

- слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

- така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк;

- з клопотанням про здійснення процесуальної дії звернувся суб`єкт, що має на це право;

- відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту скарги, заявник, не погоджується із прийнятим слідчим слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, рішенням щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей на виконання ухвали від 07.08.2024 року слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/7341/24 за заявою ОСОБА_6 від 30.07.2024 року виключно за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 425 КК України.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України містить поняття "попередня правова кваліфікація", тобто кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку).

Відповідним суб`єктом, який визначає попередню правову кваліфікацію при отриманні відомостей про кримінальне правопорушення є слідчий або прокурор, оскільки вказані особи наділені повноваженнями починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом та вносити відомості до ЄРДР.

Як вбачається із повідомлених скаржником відомостей слідчим слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, виконано вимоги ухвали від 07.08.2024 року слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/7341/24 шляхом реєстрації кримінального провадження № 0001209 за частиною четвертою статті 425 КК України.

Натомість, визначення слідчим кваліфікації є проявом його дискреції, втручатися у яку слідчий суддя не наділений повноваженнями, з огляду на положення ч. 5 ст. 40 КПК України відповідно до яких слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

При цьому, предметом оскарження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України є невиконання обов`язку вчинити певну процесуальну дію, що у даному випадку було вчинено.

Незгода особи із обсягом такої процесуальної дії, а саме визначеною слідчим кваліфікацією не охоплюється таким видом бездіяльності, яка може підлягати оскарженню у вказаному порядку, тобто в порядку ст. 303 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про те, що з тексту скарги вбачається, що скаржником в такій не зазначено конкретного пункту ч.1 ст.303 КПК України, як відповідної підстави звернення до суду. Більше того, подана скарга взагалі не містить покликань на положення ст.303 КПК України.

У зв`язку з цим можливість оскарження зазначеної скаржником у поданій скарзі бездіяльності, з огляду на положення наведених вище норм КПК України, на досудовому провадженні не передбачена.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_6 яка просить скасувати ухвалу слідчого судді; ухвалити нову ухвалу, якою скаргу на бездіяльність слідчого визнати такою, що підлягає розгляду слідчим суддею у передбаченому КПК України порядку.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчим суддею було встановлено те, що він, ОСОБА_6 30.07.2024 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.4 ст.426, ч.1 ст.366, ч.4 ст.191, ч.5 ст.426-1 КК України.

На виконання вимог цієї ухвали слідчий відкрив кримінальне провадження № 0001209 за частиною четвертою статті 425 КК України. А відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28 та частиною четвертою статті 426 КК України, частиною першою статті 366 КК України, частиною четвертою статті 191 КК України, частиною п`ятою статті 426-1 КК України внесені до ЄРДР не були.

Слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що можливість оскарження зазначеною скаржником бездіяльності слідчого, який не вніс відомості в ЄРДР по всіх заявлених ним статтям кримінального кодексу оскарженню не підлягає.

Однак апелянт покликається на практику районних та апеляційного суду Тернопільської області, зокрема у справі № 607/2397721 від 10.01.2022, де суд апеляційної інстанції встановивши невнесення відомостей в ЄРДР в повному обсязі скасував ухвалу слідчого судді та постановив нову ухвалу, якою скаргу на бездіяльність прокурора визнав такою, що підлягає розгляду слідчим суддею у встановленому поряду.

У зв`язку із зазначеним вище заявник просить задовольнити апеляційні вимоги в повному обсязі.

У суд апеляційної інстанції надійшла заява за підписом ОСОБА_6 , який просить розглядати апеляційну скаргу без його участі, вимоги підтримує.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляються постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя приймаючи рішення про відмову у задоволені скарги ОСОБА_6 зазначив, що незгода скаржника із способом виконання ухвали від 07.08.2024 року слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/7341/24 та попередньою кваліфікацією у кримінальному провадженні № 0001209, не може бути предметом розгляду в розумінні вимог ст. 303 КПК України.

З врахуванням зазначеного та доводів викладених в ухвалі слідчого судді першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з прийнятим рішенням.

Так, згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, з урахуванням викладеного, заява ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень була врахована слідчим суддею та слідчим, який на підставі перевірки даних зазначених в скарзі даних дійшов переконання про можливість внесення відомостей в ЄРДР виключно за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 425 КК України.

Посилання апелянта на те що, викладені в заяві відомості про вчинення кримінальних правопорушень підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР за всіма заявленими скаржником статтями КК України та слідчий повинен був розпочати за ними досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне.

Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним Кодексом України.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно досліджено наявні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення по яких на момент внесення у нього не було всіх необхідних даних.

Визначення слідчим кваліфікації є проявом його дискреції, втручатися у яку слідчий суддя не наділений повноваженнями, з огляду на положення ч. 5 ст. 40 КПК України відповідно до яких слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності

Слідчий суддя суду першої інстанції підставно зазначив, що п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України містить поняття «попередня правова кваліфікація», тобто кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку).

Відповідним суб`єктом, який визначає попередню правову кваліфікацію при отриманні відомостей про кримінальне правопорушення є слідчий або прокурор, оскільки вказані особи наділені повноваженнями починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом та вносити відомості до ЄРДР.

Покликання апелянта на рішення інших судів є безпідставним, оскільки в кожній справі є свої обставини і лише суддя у проваджені, якого перебувають матеріали справи, вправі оцінити обгрунтованість даних для прийняття відповідного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів апеляційного суду підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає та залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 404, 405, 407, 422, 424 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19.08.2024, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: