Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/709/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження за апеляційними скаргами із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17 вересня 2024 року, якою обвинуваченому:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.263 КК України,

на підставі ч.6 ст.615 КПК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто з 17.09.2024 року до 17.11.2024 року, включно.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, КК України,

на підставі ч.6 ст.615 КПК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто з 17.09.2024 року до 17.11.2024 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001272 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3 КК України.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17 вересня 2024 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підставі ч.6 ст.615 КПК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто з 17.09.2024 року до 17.11.2024 року, включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів у складі організованої групи, санкція одного з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання можуть: переховуватися від органів досудового розслідування та суду виїхавши за межі Кіровоградської області або України; незаконно впливати на свідків, потерпілого з метою зміни та надання ними показань на їх користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти нові кримінальні правопорушення. Також суд вказав, що враховує конкретні обставини та спосіб вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 інкримінованих їм кримінальних правопорушень, які підлягають доказуванню, а також наявність у останніх на утриманні малолітніх дітей, що недостатньо для попередження вказаних ризиків та забезпечення виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, у разі застосування відносно них більш м`якого запобіжного заходу. Так, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Ризики передбачені ст.177 КПК України не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ухвали Кіровського районною суду м. Кіровограда від 16.05.2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_9 закінчився 14.07.2024 року. 09 липня 2024 року судом на підставі ч.6 ст. 615 КПК України, повторно, було продовжено запобіжний захід до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці, призначивши розгляд даного питання на 19.07.2024 року, виправдовуючи це тим, що в члена колегії суддів щорічна відпустка, та відсутністю світла згідно графіку. Проте, на момент винесення вищевказаної ухвали строк тримання ОСОБА_9 під вартою закінчений не був. Тобто, до закінчення строку тримання під вартою, а саме 14.07.2024 було достатньо часу для розгляду питання щодо продовження строку запобіжного заходу, при цьому отримавши можливості заслухати доводи обвинуваченого щодо можливості продовження відносно нього запобіжного заходу, як і переконавшись у наявності достатніх підстав тримання обвинуваченого під вартою. Згідно з листом Верховного Суду ЕП-6482 від 14.06.2022 року, на який посилається Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в ухвалі від 26.07.2022 року (справа №212/3185/22, Провадження №11-кп/803/2167/22) продовження строку тримання під вартою відбувається автоматично на підставі цього Закону та не передбачає можливості повторного продовження цих строків. За таких обставин неможливе повторне продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 в порядку ч.6 ст.615 KПК України. Вказав, що оскільки, строк тримання ОСОБА_9 під вартою закінчився 14.07.2024 року суд незаконно 09.07.2024 року на підстав ч.6 ст. 615 КПК України, повторно, продовжив запобіжний захід, тому обвинуваченого повинно було бути звільнено з під варти, а прокурор при наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК повинен був звернутися до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу, проте цього зроблено не було. Крім того, вказав, що ОСОБА_9 постійно скаржиться на переповненість ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», пасивне куріння, низьку якість їжі та питної вони, обмежений доступ до душу, запліснявілість камер, відсутність свіжого повітря, та інше. У зв`язку з чим ОСОБА_9 звертався до ЄСПЛ. В наслідок чого від ЄСПЛ було отримано лист від 22.02.2024 року, в якому інформується, що 15.02.2024 року Суд вирішив, що подана ОСОБА_9 заява має бути доведена до відома Уряду України та що вона може бути водночас розглянута щодо прийнятності та щодо суті. Щодо питань, яких стосується заява, вже існує усталена практика Суду, а саме у справах: Melnik v. Ukraine № 722286/01, 28 March 2006 га Sukachov v. Ukraine № 14057/17, 30 «January 2020. Суд в своїх висновках щодо перенаселення, невідповідного медичного лікування та незадовільних санітарних умов (параграфи 103, 106 та 109 вище) вважає, що тримання заявника протягом всього часу в подібних умовах призвело до поводження, що принижує людську гідність. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжною заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Проте, Кіровським районним судом м. Кіровограда це зроблено не було. Також захисник зазначив щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у його підзахисного, дана особа є раніше не судимою, що має дуже важливе значення. ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, підтвердження чого слугує постійне місце проживання, наявність сім`ї та неповнолітніх дітей, які разом з дружиною проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

В доповненні до апеляційної скарги захисник адвокат ОСОБА_7 зазначає, що ОСОБА_9 має хронічне захворювання та йому не надається належна медична допомога, яку він потребує та яка гарантована чинним законодавством України та міжнародними Договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 зазначає аналогічні вимоги та мотиви як і в апеляційній скарзі захисника.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та безпідставною, оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України відсутні. Вказує, що має серйозні проблеми із опорно руховим апаратом та потребує серйозного лікування та реабілітації, яку в умовах тримання під вартою не можливо отримати.

В усних доповненнях до апеляційних скарг обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказали, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, відвід заявлений судді Варакіній розглянутий не був. Суд не мав право повторно розглядати справу в порядку ч.6 ст.615 КПК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 , та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги із доповненнями, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які також підтримали подані апеляційні скарги із доповненнями, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги із доповненнями задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в України», що затверджений Законом України №2102-1Х від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який продовжується у встановленому порядку.

Як визначає ч.4 ст.331 КПК України, в разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст.615 КПК України, в разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як убачається із наданих матеріалів, у провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001272 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України, а також ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3 КК України.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що не займаючись і не бажаючи займатися суспільно-корисною працею, у жовтні 2018 року став на шлях реалізації своїх злочинних намірів. Обравши предметом посягань чуже майно, а способом його заволодіння вчинення розбійних нападів на громадян із застосуванням насильства, небезпечного для їх життя і здоров`я, ОСОБА_9 , у вказаний період часу, для реалізації злочинного задуму втягнув своїх знайомих, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ще двох невстановлених під час проведення досудового розслідування осіб.

Для реалізації злочинної схеми за невстановлених слідством обставин, в період часу з жовтня 2018 по лютий 2020 року, точної дати під час проведення досудового розслідування не встановлено, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав наступну зброю та бойові припаси: автомат «АКС-74» та боєприпаси до нього; пістолет ОСОБА_13 та боєприпаси до нього; пістолет ПМР (травматичний), що перероблений на бойовий; пістолет Форт-14 та боєприпаси до нього; два пістолети «GІоск-17» та боєприпаси до нього; 4 корпуси ручної осколкової гранати РГД-5 та підривники до неї з бойовим запалом, які незаконно зберігав за адресами: АДРЕСА_2 у гаражному приміщення, яке винаймав особисто, а також за місцем власного проживання у домоволодінні АДРЕСА_3 . У жовтні 2018 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_9 отримав інформацію про ОСОБА_14 мешканця АДРЕСА_2 , який є власником магазину «Айсберг» може мати значні матеріальні кошти, повідомив про це своїх співучасників - членів байди. Обравши предметом посягання власність ОСОБА_14 , члени банди прийняли рішення про вчинення на нього розбійного збройного нападу із застосування до нього фізичного та психічного насильства.

У відповідності до плану злочинної діяльності та передбаченого ним розподіл ролей, ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та двоє невстановлених слідством осіб, діючи спільно й узгоджено, протягом 2019 року, попередньо здійснили ретельну підготовку до вчинення даного злочину, у ході якого ОСОБА_9 було придбано три автомобілі, марки «MERCEDE$ - BENZ» модель «VITO», автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia», автомобіль марки «Daewoo» моделі «Lanos», які планувалося використовувати під час самої підготовки до вчиненні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_14 так і під час безпосередньою вчинення нападу.

Згодом, о 19 год. 25 хв. 20.02.2020, продовжуючи реалізовувати свій злочинний план, ОСОБА_9 , перебуваючи за кермом мікроавтобусу, спільно з ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 на корпус автомобіля «MERCEDES BENZ Vito» приклеїли, раніше виготовлену ними наліпку виконану іноземною мовою «DHL».Згодом, відповідно до розробленого злочинного плану банда, о 19 год. 39 хв. 20.02.2020, виїхали до місця проживання потерпілого ОСОБА_14 , будинку, який розташований по АДРЕСА_4 , яке заздалегідь обрали місцем нападу на ОСОБА_14 , а ОСОБА_12 та двоє невстановлених під час проведення досудового розслідування осіб, на автомобілях «Skoda Octavia» номерний знак « НОМЕР_1 » та «Daewoo Lanos» номерний знак « НОМЕР_2 » виїхали до ділянки місцевості, що розташоване біля будинку по АДРЕСА_5 . Прибувши до будинку де мешкав ОСОБА_14 та поставивши автомобіль біля входу до приміщення зазначеної вище фірми «DHL», які передбачалося у розробленому та узгодженому усіма учасниками злочинної групи плану, ОСОБА_9 , залишився в автомобілі, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в свою чергу, потрапивши на огороджену територію житлового, багатоповерхового будинку, залишилися біля нього чекаючи на прибуття жертви - ОСОБА_14 .

Приблизно о 20 год. 00 хв. до домоволодіння, будинку де мешкає, на власному автомобілі, приїхав ОСОБА_14 . Вийшовши з авто, потерпілий направився до під`їзду власного домоволодіння. У цей час, ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , перебуваючи в середині під`їзду на першому поверсі, штучно вимкнувши освітлення в під`їзді та біля нього, вибігли з нього та опинившись біля потерпілого почали наносити ОСОБА_14 фізичні ушкодження.

Згодом, продовжуючи втілювати в реальність, розроблений учасниками злочинної банди план, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 взяли ОСОБА_14 за руки з обох сторін та силою, проти його волі потягли до автомобіля де їх чекав ОСОБА_9 . Неподалік воріт (виходу із подвір`я даного будинку) потерпілий прийшов до тями та почав опиратися нападникам, кричати, кликати на допомогу. Відреагувавши одразу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 збили потерпілого з ніг та нанесли ОСОБА_14 удари ногами в область голови та тулубу, не менше п`яти ударів наніс кожний із нападників.

Після чого, подолавши фізичний опір ОСОБА_17 , нападники силою, обмежуючи свободи та переміщення ОСОБА_14 підвели його до автомобіля в якому чекав ОСОБА_9 , а згодом, силою, проти його волі посадили в середину даного авто, надівши при цьому йому на голову шапку, а на його руки кайданки. Продовжуючи свої організовані, злочинні дії, усі нападники разом із потерпілим, проїжджаючи вул. Єгорова (біля готелю «Европа») о 20 гол. 21 хв., 20.02.2020 направилися до АДРЕСА_5 де їх чекали інші співучасники злочину. В момент руху авто, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , погрожували потерпілому ОСОБА_14 фізичною розправою та вимагали віддати їм грошові кошти. На вимогу нападників, потерпілий пояснив, що не має грошових коштів, а при собі на даний момент має гаманець, ключі від власного автомобіля та документи. Після чого, ОСОБА_9 пояснив потерпілому ОСОБА_14 , що їм відомо про наявність у нього великої суми грошових коштів, а у раді відмови та не видання цих грошей, нападники вб`ють його доньку ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка на момент вчинення нападу на потерпілого проживала у м. Полтава.

В доповненнях до таких погроз, ОСОБА_9 , пояснив, що їм як нападникам не має чого втрачати, а тому вбити погрожував і його дружину, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_10 в свою чергу, підняв шапку, що була вдягнена нападниками на обличчя потерпілого і як метод психологічного примусу та залякування потерпілого продемонстрував йому автомат, який перебував у нього в руках та патрони до нього. Переживаючи за своє життя та здоров`я, а також життя своєї сім`ї (доньки та дружини), розуміючи реальність погроз нападників та впевнившись в їх обізнаності про місцезнаходження (проживання) його доньки, потерпілий повідомив місцезнаходження грошових коштів та погодився віддати їх. В свою чергу, нападники, перебуваючи у салоні авто, заволоділи особистими речами потерпілого ОСОБА_14 , які знаходилися у нього, а саме: шкіряним гаманцем вартістю 7350,00 грн.; мобільним телефоном Apple iPhone 11 вартістю 28,362,60 грн.; чохлом для мобільного телефону вартістю 1544,10 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , керуючи зазначеним мікроавтобусом «MERCEDES - BENZ Vito» разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 прибули до ділянки місцевості, яка розташована біля будинку по АДРЕСА_5 , де їх чекали інші члени злочинного угрупування - ОСОБА_12 та дві невстановлені слідством особи.

ОСОБА_9 пересів за кермо іншого автомобіля, а саме «Skoda Octavia» номерний знак « НОМЕР_1 ». Поряд з ним на пасажирське переднє сидіння даного авто сіла, невстановлена слідством особа, позаду вказаного авто, на пасажирське сидіння, під погрозами фізичного насильства та застосуванням зброї, нападники посадили потерпілого ОСОБА_14 , а по обидва боки від потерпілого в авто сіли ОСОБА_12 та невстановлена під час проведення досудового розслідування особа. Згодом, продовжуючи свої організовані злочинні дії, нападники разом із

ОСОБА_14 , на вищезазначеному авто, направилися до АДРЕСА_6 де розташований магазин «Айсберг», який належить потерпілому.Активний учасник організованої злочинної групи (банди) ОСОБА_11 , притримуючись заздалегідь розробленого злочинного плану, на автомобілі «Daewoo Lanos» номерний знак « НОМЕР_3 », поїхав до вул.Велика Перспективна та зупинився неподалік магазину «Айсберг», де виконуючи відповідне завдання по розробленому злочинному плану, здійснював спостереження за зовнішньою обстановкою, а у випадку небезпеки, мав також попереджати співучасників банди, у разі наближення до магазину «Айсберг» працівників поліції, так як злочинці були обізнані про наявність в магазині потерпілого системи охорони. ОСОБА_10 , у свою чергу, залишився на місці, сівши за кермо мікроавтобуса, та чекав повернення інших учасників банди.

У подальшому, продовжуючи свої сплановані злочинні дії, нападники разом з

потерпілим під`їхали до приміщення магазину «Айсберг», який розташований по АДРЕСА_6 . Перебуваючи в салоні автомобіля, ОСОБА_9 , погрожуючи вбивством доньки потерпілого, наказав останньому вийти з авто, відчинити двері магазину, та зняти приміщення магазину з охорони (відключити сигналізацію).

Розуміючи серйозність злочинних намірів, переживаючи за власне життя та життя своїх рідних, ОСОБА_14 , вийшов з салону авто, в якому перебував проти своєї волі під впливом озброєних нападників направився до вхідних дверей свого магазину. Відчинивши їх, та знявши приміщення магазину «Айсберг» з охорони, потерпілий ОСОБА_14 , зайшов до торгівельного залу. Разом з ним до магазину зайшли нападники ОСОБА_12 та ще одна невстановлена слідством особа. Озброєнні автоматами АКС-47 продовжуючи погрожувати потерпілому, ОСОБА_12 та невстановлена особа перебуваючи в середині магазину, спільно з потерпілим пройшли до його підсобного приміщення (кабінету ОСОБА_14 ), де потерпілий зберігав грошові кошти. Продовжуючи погрози фізичною розправою потерпілому ОСОБА_12 , наказав ОСОБА_14 відкрити сейф та відати грошові кошти, які перебували там, що останній зробив. Заволодівши грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 , які останній зберігав у даній кімнаті: 6 000 000 гривень, 550 000 доларів США, які в перерахунку відповідно до офіційного курсу Національного банку України на 20.02.2020 року становить 1 348 770 гривень, 100 000 Євро, які в перерахунку відповідно до офіційного курсу Національного банку України на 20.02.2020 року становить 2 648 620 гривень, 1 000 000 Російських рублів, які в перерахунку відповідно до офіційного курсу Національного банку України на 20.02.2020 року становить 3 858 900 гривень, а в загальній сумі 25 995 225 гривень, ОСОБА_12 разом зі спільником який перебував всередині магазину та потерпілим ОСОБА_14 вийшли до внутрішнього двору житлового будинку, де на нього на першому поверсі і розташований магазин «Айсберг», де відповідно до злочинного плану озброєної банди їх чекали ОСОБА_9 та ще один невстановлений нападник на автомобілі «Skoda Octavia», злочинці сіли в автомобіль, посадивши в нього потерпілого та від`їхали від магазину.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17 вересня 2024 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підставі ч.6 ст.615 КПК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто з 17.09.2024 року до 17.11.2024 року, включно.

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються в скоєнні тяжких та особливо тяжких злочинів, за тяжчий передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Також те, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, та не перестала існувати, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою. Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів у складі організованої групи, санкція одного з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання вони можуть: переховуватися від органів досудового розслідування та суду виїхавши за межі Кіровоградської області або України; незаконно впливати на свідків, потерпілого з метою зміни та надання ними показань на їх користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти нові кримінальні правопорушення. Також врахували конкретні обставини та спосіб вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 інкримінованих їм кримінальних правопорушень, які підлягають доказуванню, а також наявність у останніх на утриманні малолітніх дітей, що недостатньо для попередження вказаних ризиків та забезпечення виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, у разі застосування відносно них більш м`якого запобіжного заходу. Так, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, будуть переховуватись від кримінального переслідування, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки на даний момент інші учасники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та двоє інших невстановлених слідством осіб перебувають у розшуку і їх місцезнаходження не відоме.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та захисник, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які знайшли своє об`єктивне підтвердження, та які не зменшилися не зникли та не перестали існувати, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви. Крім того при цьому колегія суддів звертає увагу, що завдана шкода потерпілому не відшкодована та не встановлені всі співучасники вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення застави у кримінальному провадженні не встановлено.

Тому, доводи апеляційної скарги захисника щодо визначення розміру застави, є необґрунтованими.

Доводи апеляційних скарг з приводу того, що ризики відсутні, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи, а тому ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та мотивованою.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 09 липня 2024 року районним судом на підставі ч.6 ст. 615 КПК України, повторно, було продовжено запобіжний захід, то вказана ухвала суду на даний час втратила чинність, окрім того вказане рішення не було оскаржено стороною захисту.

Апеляційні доводи захисника про те, що рішенням другого сенату Конституційного Суду України від 18 липня 2024 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) Частина шоста статті 615 Кримінального процесуального кодексу України, взагалі визнана неконституційною, то такі доводи не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки на офіційному сайті Конституційного Суду України містяться роз`яснення від 19 липня 2024 року, відповідно до яких визнані неконституційними приписи Кодексу, утрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Судом цього Рішення.

Колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Також доводи сторони захисту стосовно того, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув заявлені відводи судді ОСОБА_1 , колегія суддів визнає необґрунтованими та передчасними. Оскільки судом першої інстанції правильно зазначено, що розгляд відводу на даний час є неможливим так як склад колегії суддів визначений по даному кримінальному провадженні є неповним, оскільки головуюча та доповідач по справі суддя ОСОБА_20 звільнилася у відставку, що в свою чергу позбавляє можливості розгляду в такому складі заявленого відводу. Крім того враховуючи воєнний стан та неможливість вирішити питання про продовження строків тримання під вартою у порядку ч.3 ст.331 КПК України, строк запобіжного заходу обвинуваченим був продовжений на підставі ч.6 ст.615 КПК України, що узгоджується із вимогами кримінального процесуального Закону.

Разом із тим, жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Більше того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою, в судовому засіданні апеляційного суду не доведено.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання обвинуваченим запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Що узгоджується з ч. 5 ст. 9 КПК України, відповідно до якої Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно практикою Європейського суду з прав людини - повторне зазначення в ухвалі про продовження запобіжного заходу одних і тих самих ризиків, з обґрунтуванням продовження їх існування, не становитиме порушення права на свободу та на особисту недоторканість. (Ухвала про неприйнятність від 05.07.2018 року, справа « ОСОБА_21 проти України»).

Що узгоджується з приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, відповідно до якої Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, колегія суддів, із урахуванням вищевказаних ризиків, які встановлені, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , а тому ухвалу суду першої інстанції залишає без зміни.

В суді апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скаржилися на незадовільний стан здоров`я та зазначали, що належне лікування в умовах СІЗО їм не надається.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Так, згідно вимог ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Так, порушення права на медичну допомогу осіб, взятих під варту, необхідно розцінювати не як просте порушення прав людини, а як катування чи нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 206 КПК України вирішення питань щодо забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження особи, доручення проведення дослідження фактів, вжиття заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством являється обов`язком слідчого судді якому в судовому засіданні повідомили про застосування до особи насильства під час затримання або тримання під вартою.

Тому, враховуючи, положення ч. 1 ст. 206 КПК України, слід зобов`язати начальника ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити право обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає стан їх здоров`я, для чого забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження останніх з метою надання належного лікування.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 615 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги із поповненнями обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17 вересня 2024 року, якою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на підставі ч.6 ст.615 КПК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто з 17.09.2024 року до 17.11.2024 року, включно залишити без зміни.

Відповідно до ст. 206 КПК України, зобов`язати начальника ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для надання невідкладної медичної допомоги.

Контроль за виконанням ухвали в частині проведення медичного обстеження обвинувачених покласти на процесуального прокурора.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)